УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"29" грудня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 розглянувши скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора Київської місцевої прокуратури №4, -
ОСОБА_4 , звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва зі скаргою в якій посилається на те, що 11.11.2016 року він звернувся до Генеральної прокуратури України з заявою про вчинення злочину. 21.11.2016 року його заяву направлено до прокуратури м. Києва з дорученням організувати розгляд його заяви, 28.11.2016 року вказану заяву направлено до Київської місцевої прокуратури №4, а 12.12.2016 року він отримав лист №37-162/16 за підписом заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_5 , з якого вбачається, що його заяву про злочин розглянуто та враховуючи, що у ній не наведено конкретних фактичних обставин, які могли б свідчити про реальність події кримінального правопорушення, а саме: не виконання судового рішення, на даний час відсутні правові підстави, передбачені ст.214 КПК України, для реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення
В судове засідання ОСОБА_4 не з`явився, прокурор Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 просив в задоволенні скарги відмовити, оскільки особа, яка її подала на розгляд скарги не з`явилася, провадженням у справі не цікавиться.
Вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного.
Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України /далі КПК/.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.
Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Являючись ініціатором даного судового провадження, володіючи інформацією про надходження скарги до суду, особа, яка подала скаргу ОСОБА_4 на розгляд скарги не з`являється, провадженням у справі не цікавиться.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Слідчий суддя при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
В той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.
Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у статті 17 Конвенції, згідно якої жодне з положень Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.
Відповідно до Глави ІІІ КПК України особи, які беруть участь у кримінальному провадженні, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.
В силу ст.306 КПК України, скарга на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, розглядається не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження скарги. Розгляд скарги здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та прокурора. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка подала скаргу, та прокурор.
Як вбачається з матеріалів скарги, особа, яка подала скаргу не з`явилася, будь-яких доказів на підтвердження поважності неявки до суду не надала.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 306, 307, 309 КПК України,-
У задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора Київської місцевої прокуратури № 4, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: