Номер провадження 1-кп/201/587/2016
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 грудня 2016 року м. Дніпро
вул. Паторжинського, 18а
Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровська, громадянки України, із неповною середньою освітою, одруженої, не судимої, офіційно непрацевлаштованої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,
13 серпня 2016 року, близько о 18 години 30 хвилин ОСОБА_4 , знаходилась на кухні у квартирі АДРЕСА_3 , де на побутовому ґрунті між нею та ОСОБА_5 виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_4 раптово виник умисел на спричинення потерпілій ОСОБА_5 умисного тяжкого тілесного ушкодження, яке є небезпечним для життя в момент заподіяння.
Далі, ОСОБА_4 , перебуваючи на кухні у квартирі АДРЕСА_3 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений спричинення потерпілій умисного тяжкого тілесного ушкодження, яке є небезпечним для життя в момент заподіяння, на ґрунті виниклих неприязних відносин з ОСОБА_5 , під час сварки з останньою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, стоячи обличчям до ОСОБА_5 , яка перебувала в сидячому положенні на стільці, умисно завдала їй предметом, що володів колюче-ріжучими властивостями, схожим на ніж, який тримала у правій руці, один удар в область грудної клітини ліворуч, тим самим спричинила останній тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини ліворуч, що за своїм характером, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.
Умисні дії, ОСОБА_4 , які виразились в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, яке небезпечне для життя в момент заподіяння, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України визнала повністю і показала, що з потерпілою ОСОБА_5 знайома тривалий час, між ними склалися дружні стосунки, але в останні два тижні до подій, що трапилися 13 серпня 2016 року, вони посварилися і їх стосунки стали натягнутими. Зазначила, що 13 серпня 2016 року, приблизно о 18 годині, вона прийшла до своїх знайомих в гості, які мешкали за адресою: АДРЕСА_4 , де вже знаходилася потерпіла ОСОБА_6 . Далі, перебуваючи на кухні цієї квартири, у неї на ґрунті неприязних відносин, які склалися між нею та потерпілою останнім часом, виник конфлікт, який переріс у обоюдну сварку, під час якої взяла кухонний ніж у праву руку, підійшла до потерпілої, яка сиділа на стільці, і стоячи до неї обличчям, умисно нанесла їй ножом один удар в область грудної клітини ліворуч. Після чого потерпіла вибігла із кухні в іншу кімнату, в подальшому приїхала швидка медична допомога і ОСОБА_5 забрали до лікарні. Додала, що після нанесення потерпілій тілесних ушкоджень, вона десь у кухні кинула ніж і пішла додому. Зазначила, що куди потім дівся цей ніж, їй невідомо, так як ці події відбувалися у квартирі її знайомих. Підтвердила, що дійсно умисно нанесла удар потерпілій ОСОБА_5 ножом у грудну клітину ліворуч та погодилася, що від таких її дій останній спричинені тяжкі тілесні ушкодження. Додала, що одружена, але із своїм чоловіком вже давно не проживає разом, має неповнолітнього сина, який проживає з її матір`ю, оскільки вона позбавлена батьківських прав відносно дитини за рішенням суду. При цьому, не оспорювала ні обставини скоєння нею правопорушення, що інкримінується, ні вину. У вчиненому щиро розкаялася, просила суворо не карати та призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 суду показала, що з обвинуваченою ОСОБА_4 знайома вже тривалий час, між ними склалися дружні стосунки, але останнім часом вони часто сварилися з різних причин, у зв`язку із чим, їх стосунки стали натягнутими. Зазначила, що 13 серпня 2016 року, приблизно о 18 годині, вона знаходилась у своїх знайомих за адресою: АДРЕСА_4 , виділа на кухні та спілкувалася. Далі, в цей же час прийшла ОСОБА_4 , побачила її і стала виганяти з квартири, між ними на ґрунті неприязних відносин, які склалися останнім часом, виник конфлікт, який переріс у обоюдну сварку, під час якої вона сиділа на стільці, до неї підійшла обвинувачена і стоячи до неї обличчям, нанесла їй один удар в область грудної клітини ліворуч якимось предметом, який вона не встигла побачити. Після чого, вона вибігла із кухні в іншу кімнату та викликала собі швидку медичну допомогу, по приїзду якої, її відвезли до лікарні, де провели операцію. Додала, що внаслідок злочинних дій обвинуваченої, одного удару в грудну клітину ліворуч, їй було спричинено тяжке тілесне ушкодження. Зазначила, що після цих вона із обвинуваченою не спілкується. Більш того, обвинувачена жодного разу не прийшла до неї у лікарню, не надала матеріальної допомоги у лікуванні і навіть не поцікавилася її станом здоров`я, а тому наполягала на призначенні ОСОБА_4 суворого покарання. Додала, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої не має, цивільний позов нею не заявлений.
Оскільки в судовому засіданні обвинувачена повністю визнала свою вину в інкримінованому їй органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодилася з кваліфікацією вчиненого нею діяння, а так само визнала всі фактичні обставини його вчинення, а прокурор і потерпіла не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності їх заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, переконавшись у тому, що всі зазначені особи правильно розуміють зміст встановлених обставин, в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показаннями обвинуваченої та потерпілої, наданими ними безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованого ОСОБА_4 діяння і ніким не оспорюються, суд приходить до переконання, що діяння, яке вчинено обвинуваченою ОСОБА_4 дійсно мало місце, воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України і ОСОБА_4 винувата у його вчиненні, так як вона своїми діями умисно спричинила потерпілій тяжке тілесне ушкодження, яке є небезпечним для життя в момент заподіяння, тому вона підлягає покаранню за вчинення такого кримінального правопорушення.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Насамперед, суд враховує, що обвинувачена вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.
Дослідивши дані про особу обвинуваченої, суд враховує, що ОСОБА_4 в порядку ст. 89 КК України не судима, одружена, але, із своєю сім`єю тривалий час не проживає і позбавлена батьківських прав відносно свого сина за рішенням суду, офіційно непрацевлаштована, суспільно-корисною працею не займається і веде дозвільний образ життя, за місцем проживання характеризується з посередньої сторони на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває.
Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , суд визнає її щире каяття у скоєному.
Під час судового розгляду даного кримінального провадження обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Отже, при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд насамперед виходить із ступеню тяжкості вчиненого злочину, враховує його підвищену суспільну небезпеку, наведену вище, характер і обставини заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 , її позицію щодо призначення суворого покарання, а також особу обвинуваченої, яка ніде не працює та веде дозвільний образ життя, із своєю сім`єю тривалий час не проживає і позбавлена батьківських прав відносно свого неповнолітнього сина за рішенням суду, та обставину, що пом`якшує її покарання, приведену вище, і приходить до переконання, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 і попередження вчинення нею нових злочинів можливо лише в умовах ізоляції від суспільства, та вважає, що останній має бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі в межах строку покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 121 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде найбільш необхідним і достатнім для її виправлення та попередження скоєння нею нових злочинів.
Під час досудового розслідування відповідно до ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 листопада 2016 року відносно ОСОБА_4 застосований запобіжний у вигляді домашнього арешту.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід, застосований відносно ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту необхідно залишити без змін.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 необхідно рахувати з моменту її затримання після набрання вироком законної сили.
В рамках даного кримінального провадження цивільний позов не заявлений.
Відповідно до вимог ст. ст. 118, 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Тому з огляду на це, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_4 витрат по проведенню судово-трасологічної експертизи у розмірі 703 (сімсот три) гривні 68 (шістдесят вісім) копійок, що підтверджується відповідною довідкою про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні, на користь держави.
Долю речових доказів в порядку п. 9 ст. 100 КПК України слід вирішити наступним чином:
- спортивну куртку (вітровку) білого кольору з плямами речовини бурого кольору по всій куртці, які відповідно до квитанції № 965 від 23 серпня 2016 року передані на зберігання до камери схову речових доказів Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області повернути потерпілій ОСОБА_5 , як законному володільцю;
- два ножа та шість скляних чарок, які відповідно до квитанції № 965 від 23 серпня 2016 року передані на зберігання до камери схову речових доказів Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області - повернути законному володільцю.
З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 118, 124, 368, 370 - 374, 394 КПК України, суд

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України і призначити їй покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі, із відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід, застосований відносно ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту - залишити без змін.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 необхідно рахувати з моменту її затримання після набрання вироком законної сили.
Сягнути з ОСОБА_4 витрати по проведенню судово-трасологічної експертизи у розмірі 703 (сімсот три) гривні 68 (шістдесят вісім) копійок на користь держави.
Речові докази у кримінальному провадженні:
- спортивну куртку (вітровку) білого кольору з плямами речовини бурого кольору по всій куртці, які відповідно до квитанції № 965 від 23 серпня 2016 року передані на зберігання до камери схову речових доказів Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області повернути потерпілій ОСОБА_5 , як законному володільцю;
- два ножа та шість скляних чарок, які відповідно до квитанції № 965 від 23 серпня 2016 року передані на зберігання до камери схову речових доказів Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області - повернути законному володільцю.
Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцяти денного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.

Вирок може бути оскаржений в порядку ст. 395 КПК України.

Апеляційну скаргу на вирок може бути подано до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1