ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/181/17

23 лютого 2017 року

м.Костопіль
Костопільський районний суд Рівненської області в складі:
головуючий суддя ОСОБА_1

секретар судового зсідання ОСОБА_2

за участю

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0000859 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Рівне, українця, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою освітою, неодруженого, студента групи 41-ЮЗ Рівненського державного аграрного коледжу, допризовника, державних нагород і пільг не має, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального праовпорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України

ВСТАНОВИВ:
Відповідно до обвинувального акту від 31.01.2017 року, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 09 листопада 2016 року, близько 21 год. 55 хв., керуючи легковим автомобілем марки "OPEL OMEGA ST.WAGON 2.0I" реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , в умовах темної пори рухався по вулиці Сарненській м.Костопіль в напрямку до вулиці Коперніка. Під час руху на ділянці вулиці де працювало вуличне освітлення, а саме на перехресті вулиць Коперніка та Прибережна м.Костопіль, ОСОБА_4 в порушення вимог правил дорожнього руху, не впевнившись в безпечності здійснення маневру, виїхав на смугу зустрічного руху де допустив контактування переднім реєстраційним номером, переднім бампером автомобіля марки "OPEL OMEGA ST.WAGON 2.0I" реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 на відстані 0-77 см від лівого габариту кузова автомобіля з лівою частиною велосипеда "WAGANT" синього колору (ліва верхня та нижня стійки трикутника рами, ліва педаль, ліва частина осі заднього колеса) під керуванням ОСОБА_5 , який у цей час рухався у зустрічному напрямку по своїй смузі руху. В результаті зіткнення автомобіль та велосипед отримали механічні пошкодження. Велосипедист ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого внутрішньо-суглобового перелому дистального мета епіфіза малогомілкової кістки зі зміщенням, перелому нижньої третини лівої малогомілкової кістки зі зміщенням підтверджені рентгенологічно та під час оперативного втручання, які згідно висновку судово-медичної експертизи №432 від 12 січня 2017 року за критерієм довготривалості розладу здоров`я відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.

Саме грубе порушення водієм ОСОБА_4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. №1306 "Про Правила дорожнього руху", а саме: п.10.1 Правил, де зазначено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод, або небезпеки іншим учасникам руху, п.11.3 Правил, де зазначено, що на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу стало прямим причинним зв`язком між зазначеною подією та наслідками, що настали.

Такі дії ОСОБА_4 , які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України.

24 січня 2017 року під час провадження досудового розслідування між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 було досягнуто угоди про примирення.

Згідно з умовами вказаної угоди, ОСОБА_4 зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні, у підготовчому судовому засіданні попросити вибачення у потерпілого ОСОБА_5 за скоєне ним кримінальне правопорушення.

Сторони угоди за взаємною згодою визначили вид та міру покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 у разі затвердження такої угоди, а саме - штраф у розмірі 200 (двісті) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень. В угоді визначені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст.473 КПК України та наслідки її невиконання.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про примирення суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 5 ст.469 КПК України, угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді).

Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається.

Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Прокурор у судовому засіданні просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене в угоді покарання.

Свою позицію прокурор обґрунтовує тим, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги КК України та КПК України.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні просить суд затвердити укладену угоду про примирення та призначити узгоджене ними покарання для ОСОБА_4 .

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні просить затвердити укладену угоду про примирення, беззастережно визнає себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, в обсязі обвинувачення та дає згоду на застосування узгодженої сторонами міри покарання.

Судом встановлено, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості. Міра покарання, узгоджена сторонами угоди, відповідає санкції, яка передбачена ч.1 ст.286 КК України.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами кримінального провадження є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також, в ході підготовчого судового засідання, судом встановлено, що обвинувачений та потерпілий повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, цілком розуміють свої права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України.

Дослідивши укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 угоду про примирення від 24.01.2017 року, суд дійшов висновку, що умови угоди відповідають вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Враховуючи викладене, наявні підстави для затвердження угоди про примирення.

Дослідивши наявні матеріали справи та заслухавши пояснення учасників судового процесу, суд вважає доведеним, що ОСОБА_4 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, кваліфікує його дії за ч.1 ст.286 КК України, та дійшов висновку про необхідність ОСОБА_4 призначити узгоджену сторонами міру покарання у виді штрафу в розмірі 200 (двісті) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 122 КПК України, витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучила спеціаліста, перекладача чи експерта. Залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України. Згідно ч.2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. З довідок про витрати на проведення експертизи вбачається, що витрати на проведення судової інженерно-транспортної експертизи по даному кримінальному провадженню становлять 1760 грн. 80 коп., а відтак суд приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 витрат, пов`язаних з проведенням експертизи.

Речовий доказ, легковий автомобіль марки "OPEL OMEGA ST.WAGON 2.0I" реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , переданий на зберігання володільцю ОСОБА_4 , після набрання вироком законної сили вважати повернутим за належністю.

Речовий доказ, дорожній велосипед марки "WAGANT" із рамою синього кольору, переданий на зберігання власнику ОСОБА_5 , після набрання вироком законної сили вважати повернутим за належністю.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 377, 475, 100, 122, 124 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду від 24 січня 2017 року про примирення, укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 Кримінального кодексу України та призначити узгоджену сторонами міру покарання у виді штрафу в розмірі 200 (двісті) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1760 грн. 80 коп. витрат на проведення судової інженерно-транспортної експертизи.

Речовий доказ, легковий автомобіль марки "OPEL OMEGA ST.WAGON 2.0I" реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , переданий на зберігання володільцю ОСОБА_4 , після набрання вироком законної сили вважати повернутим за належністю.

Речовий доказ, дорожній велосипед марки "WAGANT" із рамою синього кольору, переданий на зберігання власнику ОСОБА_5 , після набрання вироком законної сили вважати повернутим за належністю.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_1