11-сс/775/63/2017(м)
264/613/17

Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: 303 ч. 1 КПК України Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2017 року Колегія суддів судової палати у кримінальних
справах апеляційного суду Донецької області
у складі: головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
заявників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:
10 лютого 2017 року до Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області надійшла скарга ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на дії і бездіяльність слідчого в ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження. Просили зобов`язати слідчого не враховувати недопустимий доказ.
Ухвалою слідчого судді Іллічівського районного суду Донецької області від 13 лютого 2017 року відмовлено у відкритті провадження за їх скаргою.
В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , посилаючись на порушення норм кримінального процесуального закону, просять ухвалу слідчого судді скасувати, ухвалити нову, якою зобов`язати слідчу ОСОБА_8 при прийнятті процесуальних рішень у кримінальному провадженні відповідно до ч. 1 ст. 87 КПК України не враховувати недопустимий доказ дріт, взятий з речей комори будинку при порушенні конституційних прав ОСОБА_6 представниками ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» для оборудки по звинуваченню ОСОБА_6 в крадіжці електроенергії, а також зобов`язати слідчого при вирішенні питання про відповідальність представників ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» за ст. 162 КК України вважати дріт відповідно до ч. 3 ст. 87 КПК України, як доказ порушення їх конституційних прав.
Вказують, що слідчий суддя в порушення ч. 3 ст. 306 КПК України здійснив судове провадження без їх участі і відмовляючи у відкритті провадження не врахував, що вони оскаржують процесуальні дії, які слідчий зобов`язаний вчинити згідно ст. 220 КПК України в строк не більше 3х днів з моменту отримання клопотання. При цьому, зазначають, що відповідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені дії і бездіяльність слідчого у нездійсненні інших процесуальних дії, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк.
Крім того, слідчий суддя не врахував, що відповідно до ст.. 94 КПК України слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ, у тому числі з точки зору допустимості для прийняття відповідного процесуального рішення.
Заслухавши суддю-доповідача, заявників, які підтримали доводи своєї апеляційної скарги та просили її задовольнити, перевіривши судові матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з таких підстав.
Стаття 303 КПК України передбачає вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.
Так, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора:
- бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст..169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна;
- рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;
- рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;
- рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;
- рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;
- рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;
- рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;
- рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 КПК України.
У скарзі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 зазначили, що 1 лютого 2017 року ними до слідчого ОСОБА_8 було направлено клопотання про визнання доказу недопустимим, про результати розгляду якого їм не повідомлено.
Згідно ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.
Сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.
З огляду на наведене, визнання доказу недопустимим не є слідчою (розшуковою) дією, яку за клопотанням сторони слідчий має вчинити. Кримінальний процесуальний закон України не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування приймати процесуальне рішення про визнання доказу недопустимим.
Отже, слідчим суддею враховані зазначені вимоги кримінального процесуального закону та зроблений правильний висновок про те, що зміст та формулювання заявлених в скарзі вимог, не відповідають визначеному у статті 303 КПК України переліку рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому слідстві, тобто ці дії слідчого не є предметом оскарження в порядку статті 303 КПК України. Тому на підставі ч.4 ст. 304 КПК України слідчий суддя обґрунтовано відмовив у відкритті провадження за зазначеною скаргою, достатньо повно виклавши свої міркування у судовому рішенні.
Враховуючи викладене, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги заявників.
Керуючись ст. 405,407,422 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А :
апеляційну скаргу ОСОБА_6 , ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
С У Д Д І
ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4