справа № 462/4120/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 січня 2017 року Залізничний районний суд м.Львова в складі головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001429 від 23 квітня 2016 р. за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, з неповною середньою освітою, учня 3 курсу ВПУ №20, раніш не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186, ч.1 ст.119 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , законного представника обвинуваченого ОСОБА_6 , представника відділу у справах дітей Залізничної адміністрації Львівської міської ради ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 22.04.2016 року близько 22.00 год., перебуваючи по вул. Ряшівській, 5 у м. Львові, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, під час конфлікту з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна потерпілого ОСОБА_8 , який виник раптово під час конфлікту, відкрито викрав належний йому мобільний телефон марки Nокіа 5130с-2 ІМЕІ НОМЕР_1 , вартість якого становить 150 грн.

Крім цього, він же, 22.04.2016 близько 22.00 год. перебуваючи по вул. Ряшівській, 5 у м. Львові, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, під час раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , маючи намір на заподіяння потерпілому ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, які в момент заподіяння не є небезпечними для життя чи здоров`я, діючи із злочинною недбалістю, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті, хоча повинен був і міг їх передбачити, умисно наніс ОСОБА_8 один сильний удар кулаком правої руки в ліву лобно-надбрівну ділянку. Внаслідок удару ОСОБА_8 отримав синець верхньої повіки лівого ока, не втримався на ногах та впав навзнак, ударившись головою об асфальтне покриття, одержавши закриту черепно-мозкову травму у вигляді масивної субдуральної гематоми лівої півкулі головного мозку, яка стала причиною смерті останнього 02.05.2016 р. Травма голови ОСОБА_8 у вигляді масивної субдоральної гематоми лівої півкулі головного мозку є наслідком травматичного розриву кровоносної судини м`якої мозкової оболонки в задній частині випуклої поверхні лівої лобної частки, що могло бути результатом ротації (різкого зміщення ) голови після контакту з тупим предметом лівої лобно-надбрівної або правої потиличної ділянок голови , була небезпечною для життя в момент заподіяння, привела до смерті, у живої особи відноситься до тяжкого тілесного ушкодження, синець верхньої повіки лівого ока до легкого тілесного ушкодження.

Допитаний обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому визнав повністю, підтвердив в викладені обвинуваченням обставини скоєння ним злочину, пояснив, що 22.04.2016 року був на святі дня народження у друга, вживав спиртні напої, близько 22.00 год. він перебував біля будинку 5 по вул. Ряшівській. До нього підійшли ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які знаходились в стані алкогольного сп`яніння. Лесків став здавлювати йому руку, а ОСОБА_12 несподівано наніс йому удар кулаком в обличчя. Тоді він підбіг до вікна будинку та покликав свого друга ОСОБА_15 . Після того він підійшов до ОСОБА_12 , наніс йому удар кулаком в обличчя, коли той впав він побачив поруч з ним мобільний телефон. Він підняв телефон та пішов. Він бачив, як ОСОБА_12 піднімали його друзі. Він не думав, що ОСОБА_12 помре. Наступного дня телефон викинув. У скоєному кається, матеріальна та моральна шкода потерпілій відшкодована, просив не позбавляти волі.

Враховуючи те, що обвинувачений не оспорював фактичні обставини справи і судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні злочину, що йому інкримінується, доведена повністю. Його дії правильно кваліфіковані органами досудового розслідування як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України.

Крім того, суд вважає, що дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані як вбивство через необережність, тобто він повинен нести відповідальність і за ч.1 ст.119 КК України, що інкримінується йому органами досудового слідства.

При призначенні міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, також особу обвинуваченого, його неповнолітній вік , його позитивну характеристику з місця навчання та місця проживання, відшкодування шкоди потерпілій, та також те, що він визнав свою вину, висловив щире каяття у скоєному, сприяв розкриттю злочину, що суд відносить до обставин, що пом`якшують покарання.

Обставиною, яка обтяжує покарання, передбаченою ст. 67 КК України , суд визнає скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання, п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 (із змінами) «Про практику застосування судами кримінального покарання», суди повинні призначати покарання меш суворе - особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, тощо.

З урахуванням вищевикладеного, наявністю обставин, що пом`якшують покарання, відсутність у потерпілого претензій матеріального характеру до неповнолітнього обвинуваченого, даних про його особу та родину, у якій він виховується, суд вважає за необхідне призначити неповнолітньому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, проте без його реального відбування, на підставі вимог ст.ст. 75, 76, 104 КК України.

Вищезазначене покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_3 , виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення неповнолітнього обвинуваченого та попередження вчинення ним інших злочинів.

На підставі викладеного, керуючись ст. 371-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186, ч.1 ст.119 КК України, та призначити покарання:

-за ч. 1 ст. 186 КК України 1 /один/ рік позбавлення волі;

-за ч. 1 ст. 119 КК України 3 /три/ роки позбавлення волі.

За сукупністю злочинів відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням призначити остаточне покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбуття покарання з випробуванням, встановивши засудженому іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнути зі ОСОБА_6 , проживаючої в АДРЕСА_1 , на користь держави витрати за проведення товарознавчої експертизи у розмірі 527,76грн.

Речові докази: одяг ОСОБА_8 , а саме: куртку, штани з ремінцем, сорочку, що зберігаються в камері схову Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області, передати потерпілій ОСОБА_16 , порожню пляшку 0,5 л знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської бласті через Залізничний районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1