Справа № 569/6481/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2017 року м. Рівне
Слідчий суддя Рівненського міського суду
Рівненської області ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
представника скаржника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_5 щодо неповернення тимчасово вилученого майна,-
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 звернувся до суду із скаргою на бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна.
В обґрунтування скарги вказує, що 14.05.2016 року слідчим Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області лейтенантом поліції ОСОБА_5 протоколом огляду місця події в громадянина ОСОБА_4 вилучено автомобіль марки «BMW 520i», чорного кольору, 1991 року випуску, номер кузова № НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , який поміщено на штрафмайданчик, що по вул. Дворецькій в м. Рівне.
Вказаний автомобіль він придбав 24 серпня 2012 року у ОСОБА_6 жителя м. Дубно, Рівненської області за 4700 доларів США. Зареєстрований автомобіль Кузнецовським МРЕВ ДАІ 07.09.2006 року на ОСОБА_7 жителя с. Воронки, Володимирецького району, Рівненської області.
14.05.2016 року скаржник ОСОБА_4 з метою відновлення втраченого технічного паспорту на автомобіль марки «BMW 520i», чорного кольору, 1991 року випуску, номер кузова № НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 звернувся до територіального сервісного центру, де під час огляду транспортного засобу експертом запідозрено зміну маркувальних позначень номера кузова у зв`язку з чим вилучено автомобіль для проведення подальшої перевірки.
Статтею 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ч.1 ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Таким чином, перебування речового доказу не у володільця майна можливе лише у визначених законом випадках.
Будь-яке рішення, винесене в порядку ст.ст. 160-166, 170-174 КПК України (про тимчасовий доступ до речей і документів з можливістю їх вилучення або про арешт вилученого під час огляду місця події автомобіля), - відсутнє. Утримання автомобіля слідчим без відповідної ухвали слідчого судді, є незаконним та таким, що обмежує права ОСОБА_4 на користування та розпорядження своєю власністю.
Слідчим, всупереч вимогам КПК України належним чином не оглянуто автомобіль та не встановлено якими саме ознаками речового доказу він володіє, чи є він знаряддям вчинення злочину, чи зберіг на собі сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі чи є автомобіль предметом, що був об`єктом кримінально протиправних дій.
В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_8 скаргу підтримав з посиланням на викладені у ній обставини.
Слідчий СВ Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_5 в судове засідання к з`явилися про час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Його неявка не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши думку представника скаржника, пояснення слідчого, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає до задоволенню з наступних підстав.
Слідчим суддею встановлено, що 14.05.2016 року слідчим Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області лейтенантом поліції ОСОБА_5 протоколом огляду місця події в громадянина ОСОБА_4 вилучено автомобіль марки «BMW 520i», чорного кольору, 1991 року випуску, номер кузова № НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , який поміщено на штрафмайданчик, що по вул. Дворецькій в м. Рівне.
Як вбачається з матеріалів справи, клопотання про тимчасовий доступ до автомобіля «БМВ 520і» та про його арешт від сторони обвинувачення до суду не надходило, а тому будь-яких правових підстав для неповернення автомобіля не існує.
Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або вилучений нею, повинен бути якнайшвидше повернутий власнику, крім випадків передбачених ст.ст. 160-166, 170-174 КПК України.
Статтею 303 КПК передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження, зокрема відповідно до положення п.1 ч.1 цієї статті на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк - володільцем тимчасово вилученого майна.
Відповідно до ст. 167 КПКУ тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Тобто, вилучене майно, відповідно до статті 167 КПК України має статус - тимчасового вилученого майна і питання тимчасово вилученого майна слід було вирішити відповідно до глави 17 КПК України з дотриманням вимог статті 22 КПК України.
Частиною другою ст. 168 КПК України передбачено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.
Згідно ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.
При цьому, в частині 5 ст. 171 КПК України вказано, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Як встановлено в судовому засіданні арешт на тимчасово вилучене майно не накладався, тому вищевказаний автомобіль необхідно повернути скаржникові в користування без права відчуження.
Відповідно до ст. 309 КПК України скарги на інші ухвали слідчого судді ( арешт майна або відмову у ньому) оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов"язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами ( див. п. 46 рішення у справі " Устименко проти України", п.п. 51,52 рішення у справі " Рябих проти Росії", п. 31 рішення у справі " Марушин проти Росії", п. 61 рішення у справі "Брумареску проти Румунії").
Керуючись ст.ст. 100, 303, 307 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна - задоволити.
Зобов`язати слідчого СВ Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_5 повернути ОСОБА_4 автомобіль марки «ВМW 520і»,чорного кольору, 1991 р.в., номер кузова № НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , як особі у якої його було вилучено.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1