Справа № 606/1759/16-к

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2017 року м. Теребовля
Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Ілавче Теребовлянського району Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:
- 12.05.2016 року Теребовлянським районним судом Тернопільської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 100 годин громадських робіт;
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України,-
за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,
Вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 12.05.2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 100 годин громадських робіт.
09 серпня 2016 року ОСОБА_3 отримав в Теребовлянському районному підрозділі Теребовлянського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції УДПтСУ в Тернопільській області роз`яснення про порядок та умови відбування громадських робіт, а саме: додержуватися встановлених законодавством порядку і умов відбування покарання, сумлінно ставитися до праці, працювати на визначеному об`єкті і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт та з`являтися за викликом до органів кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти інспекцію про зміну місця проживання, з`являтися до інспекції у встановлені дні на реєстрацію, без дозволу інспекції не виїжджати за межі України та направлення у Іванівську сільську раду для відпрацювання громадських робіт, визначених вироком Теребовлянського районного суду від 12.05.2016 року. Водночас ОСОБА_3 зобов`язано не пізніше 10.08.2016 року приступити до відбування покарання.
Однак, отримавши вказане направлення на виконання громадських робіт, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел направлений на ухилення від виконання присуджених йому громадських робіт. А від так, діючи умисно, з особистих мотивів, ОСОБА_3 з`явився лише 10.08., 11.08, 12.08, для відбуття покарання в Іванівську сільську раду, в подальшому у визначений час та дату не з`явився, поважних причин при цьому не повідомивши.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, будучи належним чином ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання а також попередньо попередженим про відповідальність за ухилення від відбуття громадських робіт і маючи можливість виконувати свій обов`язок, ОСОБА_3 , не виконував присуджені йому громадські роботи, чим неодноразово, без поважних причин ухилився від виконання покарання у вигляді громадських робіт, встановлених йому рішенням Теребовлянського районного суду, зокрема не приступив до даних робіт з 15.08 по 18.08, 22.08, 23.08, 25.08, 26.08 з 29.08 по 02.09; з 04.09 по 06.09; з 12.09 по 15.09. 2016 року та продовжив ухилятися від відбування громадських робіт.
Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, пояснив суду, що дійсно вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 12.05.2016 року його визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 100 годин громадських робіт. 09.08.2016 року йому роз`яснили порядок та умови відбування громадських робіт, та направлено у Іванівську сільську раду для відпрацювання громадських робіт, проте обвинувачений відпрацював лише 12 годин, в подальшому в сільську раду не з`являвся, не виконував присуджені йому громадські роботи, чим неодноразово, без поважних причин ухилився від виконання покарання у вигляді громадських робіт, встановлених йому вироком Теребовлянського районного суду без поважних на те причин.
Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.2 ст.389 КК України, тобто ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.
Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винність у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.
Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, посередню характеристику за місцем проживання, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, зокрема до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття, активне сприяння в розкритті кримінального правопорушення, Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого суд не вбачає, а тому покарання йому слід визначити в межах санкції статті, за якою кваліфіковано злочин, у виді арешту.
На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, слід повністю приєднати не відбуте покарання у виді вісімдесят вісім годин громадських робіт за вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 12 травня 2016 року, що згідно вимог ч.1 ст.72 КК України відповідає одинадцяти дням арешту, та призначити остаточне покарання за сукупністю вироків.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.370,374 КПК України, суд,
ЗАСУДИВ :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України і призначити йому покарання у виді одного місяця арешту.
На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, повністю приєднати не відбуте покарання у виді вісімдесят вісім годин громадських робіт за вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 12 травня 2016 року, що згідно вимог ч.1 ст.72 КК України відповідає одинадцяти дням арешту, і за сукупністю вироків призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді одного місяця одинадцяти днів арешту.
Строк відбування покарання рахувати з моменту звернення вироку до виконання.
На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Тернопільської області через Теребовлянський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1