Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________24.02.2017
Справа № 490/1294/17
н/п 1-кп/490/487/2017
У Х В А Л А
24 лютого 2017 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурорів ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 і ОСОБА_6 ,

їх захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,

провівши підготовче судове засідання щодо обвинувального акту, складеного за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження № 0000586, за обвинуваченням ОСОБА_6 та
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Криве Озеро Миколаївської області, є громадянином України, раніше не судимим, одруженим, має на утриманні малолітню дитину, має повну вищу освіту, обіймає посаду інспектора патрульної поліції 1-ї роти 3-го батальйону Управління патрульної поліції у м. Миколаєві Департаменту патрульної Національної поліції України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
Здійснення кримінального провадження підсудне Центральному районному суду м. Миколаєва.

Під час підготовчого судового засідання захисник ОСОБА_8 заявила клопотання про повернення обвинувального акту.

Своє клопотання захисник ОСОБА_8 обґрунтовувала тим, що підпис прокурора, який затвердив обвинувальний акт, в копії цього акту, врученій обвинуваченому, не засвідчений печаткою прокуратури.

Також, в обґрунтування свого клопотання захисник прослалася на те, що реєстр матеріалів кримінального провадження, доданий до обвинувального акту, не відповідає вимогам ст. 109 КПК України, зокрема у ньому не зазначено заяву потерпілого, факт внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а також він не містить інформації про складання обвинувального акту, що відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України є процесуальним рішенням.

Вислухавши думки інших учасників процесу з приводу можливості призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, суд приходить та наступного.

Як слідує з наданої суду копії обвинувального акту, що її було вручено обвинуваченому ОСОБА_5 , підпис прокурора, який затвердив обвинувальний акт, на цій копії дійсно не посвідчений печаткою прокуратури.

Разом з тим, в оригіналі обвинувального акту, що надійшов до суду, підпис прокурора, який його затвердив, посвідчено печаткою. У суду не виникає сумнівів у тому, що обвинувальний акт затверджено саме тим прокурором, який зазначений в обвинувальному акті. В іншому зміст копії обвинувального акту, що її вручено обвинуваченому, повністю відповідає змісту обвинувального акту, що надійшов до суду.

Отже, будь-якого порушення вимог КПК України у надані обвинуваченому копії обвинувального акту з підписом прокурора, який його затвердив, що не посвідчений печаткою прокуратури, суд не вбачає.

Реєстр матеріалів кримінального провадження формально дійсно не в повній мірі відповідає вимогам ст. 109 КПК України, як у своєму клопотанні це зазначає захисник, проте ці формальні недоліки, що на них посилається захисник, не є істотними, тобто такими, що можуть призвести до неправильного вирішення справи, або такими, що не можливо усунути у ході судового розгляду шляхом з`ясування у сторони обвинувачення необхідної інформації.

З огляду на наведене, суд не вбачає підстав для повернення обвинувального акту.

Таким чином, підстав для повернення обвинувального акту, а також підстав для прийняття інших передбачених п.п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України рішень, які перешкоджають призначенню судового розгляду на підставі обвинувального акту, немає.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 314 КПК України за таких обставин слід призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.

Ухвалою від 01.02.2017 слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва до обвинуваченого ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце його проживання - квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 17 год. 00 хв. по 09 год. 00 хв. та з покладенням на обвинуваченого обов`язків з`являтися за викликом слідчого, прокурора і суду та не виїжджати за межі м. Миколаєва.

Строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під домашнім арештом спливає 27 лютого 2017 року.

Під час підготовчого судового засідання прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під домашнім арештом до 23 квітня 2017 року, обґрунтовуючи це клопотання тим, що ризики, враховані слідчим суддею при застосуванні до обвинуваченого вказаного запобіжного заходу станом на теперішній час не зникли та не зменшилися.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник проти задоволення вказаного клопотання прокурора не заперечували.

Вислухавши думки учасників процесу щодо вказаного клопотання прокурора, вивчивши надану прокурором копію ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу, суд приходить до наступного.

Відповідно ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі й запобіжний захід, застосований до обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Як слідує з ч. 6 ст. 181 КПК України, у разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора у порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Зі змісту ст. 199 КПК України слідує, що суд продовжує строк тримання обвинуваченого під вартою, якщо на момент розгляду клопотання про продовження цього строку ризики враховані при застосуванні такого запобіжного заходу не зменшилися.
З копії ухвали від 01.02.2017 слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва, обвинувального акту та пояснень обвинуваченого ОСОБА_5 вбачається, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, обіймає посаду патрульного поліцейського, що вказує на наявність ризику його переховування від суду, у разі застосування до нього іншого запобіжного заходу, менш суворого ніж домашній арешт.

Цей ризик був врахований під час застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 вказаного запобіжного заходу і станом на теперішній час не перестав існувати та не зменшився.

Таким чином, під час розгляду зазначеного вище клопотання прокурором доведено існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість його запобігання шляхом застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу, менш суворого ніж домашній арешт, що відповідно до ст.ст. 181, 194, 199 КПК України є підставою для продовження строку його тримання під домашній арештом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314-316 КПК України, -

У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про повернення обвинувального акту - відмовити.

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, складеного за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження № 0000586, за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, на 11 годину 30 хвилин 07 березня 2017 року.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під домашнім арештом обвинуваченого ОСОБА_5 - задовольнити.

Строк тримання під домашнім арештом обвинуваченого ОСОБА_5 з умовами застосування та обов`язками, визначеними ухвалою від 01.02.2017 слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_9 , продовжити до 23 квітня 2017 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками кримінального провадження.

Головуючий: