Дата документу Справа № 320/8105/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 320/8105/14-к Головуючий в 1 інстанції
Провадж. № 11-кп/778/221/17 ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст. 296 Доповідач в 2 інстанції
КК України ОСОБА_2

УХВАЛА
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
розглянула 21 лютого 2017 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05 жовтня 2016 року відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дрогобич Львівської області, громадянина України, має середню освіту, непрацюючого, одруженого, на утриманні має неповнолітню дочку, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 293 КК України.
Учасники судового провадження:
Встановлені вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05 жовтня 2016 року обставини:
25 квітня 2014 року в період часу з 10-30 годин до 11-30 годин ОСОБА_8 разом з невстановленими в ході досудового розслідування особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, які мали на обличчях засоби укриття зовнішності у вигляді масок та заздалегідь заготовлені дерев`яні палиці для вчинення психологічного тиску на потерпілого ОСОБА_9 з метою активної участі у групових діях, приймали активну участь у груповому порушенні громадського порядку, а саме: прибувши на огороджену бетонним парканом територію промислового комплексу фізичної особи-підприємця « ОСОБА_9 », розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи незаконність своїх дій, знаходились біля вхідних дверей з метою вчинення психологічного тиску на потерпілого ОСОБА_9 та припинення можливого опору працівників промислового комплексу фізичної особи-підприємця « ОСОБА_9 ». При цьому, ОСОБА_10 , ігноруючи загальноприйняті норми поведінки і моралі з метою протидії законній господарській діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_9 , грубо порушив громадський порядок, що виразилось в тимчасовому порушенні нормальної діяльності підприємства, голосних висловлюваннях нецензурною лайкою та погрозах застосування насильства до ОСОБА_9 , нанесенні ударів заздалегідь заготовленою дерев`яною палицею по дерев`яному столі та склі металопластикового вікна в кабінеті будівлі промислового комплексу, що призвело до їх пошкодження та завдання потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 1 387 грн.
Вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05 жовтня 2016 року:
ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 293 КК України і йому призначено покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 850 грн.

На підставі ст. 49, ч.5 ст. 74 КК України звільнений від відбування призначеного покарання у звязку із закінченням строків давності.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду у розмірі 1500,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи обставини справи, доведеність вини та юридичну кваліфікацію дій, просить вищезазначений вирок у відношенні нього змінити в частині вирішення заявленого потерпілим ОСОБА_9 цивільного позову та стягнути з нього на користь потерпілого, в якості відшкодування моральної шкоди, грошову суму у розмірі 500 грн., в іншій частині вирок суду залишити без змін. Апелянт посилається на те, що розмір моральної шкоди, який визначений судом, є завищеним та не відповідає ступеню душевних та фізичних страждань потерпілого, оскільки у вироку не знайшли свого підтвердження доводи потерпілого щодо побиття потерпілого по обличчю.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.
Сторони кримінального провадження були належним чином повідомлені про день, час та місце апеляційного розгляду, про причини неявки не повідомили, клопотань про відкладення розгляду провадження не надходило, що згідно ч. 4 ст. 405 КПК України та з урахуванням змісту апеляційної скарги (про погіршення правового становища обвинуваченого не йдеться), надає можливість розглядати справу за відсутності потерпілого, його представника, обвинуваченого та його захисника.

Заслухавши доповідача, прокурора, який вважав вирок законним та обгрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у скоєнні злочину, зазначеного у вироку, заснований на доказах, досліджених у судовому засіданні та поряд із правовою кваліфікацією дій обвинуваченого не оспорюється, отже вказані обставини апеляційною інстанцією не перевіряються.

Вимоги апеляційної скарги обвинуваченого щодо зменшення розміру моральної шкоди, стягненої з нього на користь потерпілого ОСОБА_9 судова колегія знаходить такими, що не підлягають задоволенню.

Право кожної фізичної особи на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів, гарантоване ст.ст. 32, 56 Конституції України.
Цивільне законодавство України, під моральною шкодою розуміє втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Перевіркою матеріалів кримінального провадження, колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції, всебічно, повно і неупереджено дослідив матеріали кримінального провадження щодо цивільного позову про відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Судом першої інстанції встановлена активна участь обвинуваченого у групових діях, що призвели до грубого порушення громадського порядку, що мало місце за встановлених у вироку обставин на території промислового комплексу фізичної особи-підприємця « ОСОБА_9 ».

Суд першої інстанції правильно встановив, що діями обвинуваченого потерпілому ОСОБА_9 завдано моральну шкоду та фактично врахував характер та тривалість страждань.
З урахуванням фактичних обставин справи та матеріалів провадження, вбачається причинний зв`язок між заподіяною потерпілому моральною шкодою та протиправними діями обвинуваченого.
Судова колегія приходить до висновку, що встановлена моральна шкода виражається у перенесених потерпілим емоційних, психічних стражданнях, які потерпілий зазнав як під час скоєння злочину та які призвели, хоча не до тривалого, але порушення звичайного способу життяОСОБА_9 , оскільки наслідки скоєного вимагали від останнього зусиль по відновленню роботи промислового комплексу.
Зміст цивільного позову засвідчує, що ОСОБА_9 висував вимоги про стягнення з ОСОБА_6 на власну користь відшкодування за спричинену злочином моральну шкоду в сумі 500000 грн. (а.с.170-171).
Співставивши глибину моральних страждань, їх нетривалий характер та заявлений потерпілим розмір компенсації, колегія суддів знаходить, що районний суд обґрунтовано, виважено та справедливо визначив розмір моральної шкоди в сумі 10 000 грн., підстави для зменшення розміру якої судовою колегією не вбачаються.
Стягнутий розмір матеріальної шкоди обвинуваченим не оспорюється.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства не встановлено. Враховуючи викладене, вирок суду не підлягає зміні, наслідком чого є відхилення апеляційної скарги обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05 жовтня 2016 року відносно ОСОБА_6 , засудженого за ст. 293 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4