У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 травня 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0003182, за апеляційною скаргою прокурора Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 26.04.2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2

- виправданого за ч.4 ст. 296, ч.1 ст. 121, ч.1 ст. 122 КК України;

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8
обвинувачений ОСОБА_7
захисник ОСОБА_9
потерпілий ОСОБА_10
встановив:
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 121, ч. 1 ст. 122, ч.4 ст. 296 КК України та призначити покарання: за ч.1 ст. 121 КК України 5 років позбавлення волі;

за ч.1 ст. 122 КК України 1 рік позбавлення волі, за ч.4 ст. 296 КК України 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Короткий зміст вироку.
Вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 26.04.2016 року ОСОБА_7 у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 296, ч.1 ст. 121, ч.1 ст. 122 КК України, визнано невинуватим та виправдано у зв`язку з відсутністю в його діях складу зазначених злочинів.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.
Прокурор вважає, що вирок суду є незаконним та підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Прокурор стверджує, що суд приймаючи рішення про виправдування обвинуваченого ОСОБА_7 не надав оцінки показам потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та не вмотивував чому вони не взяті до уваги.

Також судом не взято до уваги та не надано оцінки показанням допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_12 .

На думку прокурора, суд відокремив та оцінив тільки докази сторони захисту, чим допустив істотне порушення вимог кримінального закону.

Перелічивши всі досліджені судом докази, прокурор зазначив , що вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 296, ч.1 ст. 121, ч.1 ст. 122 КК України повністю доведена під час судового провадження, наданими стороною обвинувачення та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Обставини встановлені судом першої інстанції.
Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 06.06.2014 р. біля 23.00 год. перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на літній площадці кафе, розташованого на території розважального комплексу "Сіті-Центр" по пр. Леніна, 98 в м. Миколаєві, провокував відпочиваючих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на конфлікт, висловлювався на їх адресу нецензурною лайкою, чим грубо порушував громадський порядок. На зауваження останніх припинити свої хуліганські дії ОСОБА_7 не реагував, дістав із сумки травматичну зброю з вогнепальним принципом метання снаряду "ГПМ", серії /№ НОМЕР_1 , 1980 р.в., калібру 9 мм Р.А., виробництва НВО "ФОРТ", м. Вінниця, Україна, та з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, нехтуючи загальноприйнятими нормами моралі, став погрожувати ОСОБА_10 та ОСОБА_11 зброєю і заподіянням останнім тілесних ушкоджень. ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , сприймаючи реальну загрозу життю та здоров`ю зі сторони ОСОБА_7 , намагалися припинити його неправомірні хуліганські дії.

ОСОБА_7 , продовжуючи свої хуліганські протиправні дії, спрямовані на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілим, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, протиставивши свою поведінку загальноприйнятим нормам моралі в суспільстві, знаходячись в районі центрального входу в приміщення кафе, дістав з сумки травматичну зброю та здійснив три постріли у бік ОСОБА_11 , заподіявши при цьому потерпілому тілесні ушкодження.

В цей час до місця подій підбіг ОСОБА_13 та намагався припинити неправомірні хуліганські дії зі сторони ОСОБА_7 .

ОСОБА_7 , не припиняючи своїх протиправних дій, спрямованих на заподіяння тілесних ушкоджень, із хуліганських мотивів, грубо порушуючи громадський порядок, протиставивши свою поведінку загальноприйнятим нормам моралі в суспільстві, направив ту ж травматичну зброю у бік ОСОБА_10 та здійснив не менше п`яти пострілів, спричинивши при цьому потерпілому тілесні ушкодження від яких ОСОБА_10 упав на підлогу.

Крім того, 06.06.2014 р. біля 23.00 год. ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території кафе, яке розташоване на території розважального комплексу "Сіті-Центр" по пр. Леніна, 98 в м. Миколаєві, у ході хуліганських дій на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків з ОСОБА_10 , із застосуванням травматичної зброї здійснив у потерпілого ОСОБА_10 не менше чотирьох пострілів в область тулуба та руки останнього, чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого вогнепального поранення грудної клітини зліва на рівні 6-го міжребер`я, ушкодження у вигляді - поранення поперекової області з права, проникаючого в заочеревинний простір з розвитком заочеревинної гематоми з проривом в черевну порожнину, які за ступенем тяжкості відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознаками небезпеки для життя.

Також, 06.06.2014 р. біля 23.00 год. ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території кафе, яке розташоване на території розважального комплексу "Сіті-Центр" по пр. Леніна, 98 в м. Миколаєві, у ході хуліганських дій на ґрунті раптово виниклих стосунків з ОСОБА_11 , із застосуванням травматичної зброї, здійснив у потерпілого ОСОБА_11 не менше трьох пострілів в область тулуба, чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді вогнепального поранення в області грудної клітки з права, перелому 4-5 ребер з права, поранення в області правого підребер`я і трохи вище пупка, не проникаючі в порожнину грудної клітки та живота. Тілесні ушкодження у вигляді рани в області грудної клітки з права з переломом 4-5 ребер з права за ступенем тяжкості відносяться до категорії середньої тяжкості, за ознакою тривалості розладу здоров`я.

Вказані дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.4 ст.296 КК України, як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю (хуліганство), кваліфікуючою ознакою якого є вчинення кримінального правопорушення з застосуванням предмету заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень; за ч.1 ст. 121 КК України спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя у момент заподіяння; за ч.1 ст. 122 КК України спричинення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Приймаючи рішення про виправдання ОСОБА_7 у висунутому йому обвинуваченні, суд першої інстанції пославшись на те, що ОСОБА_7 зазнав суспільно-небезпечного посягання з боку ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , яке створювало реальну загрозу заподіяння шкоди його здоров`ю і здоров`ю його дівчини, не маючи іншої можливості уникнути подальшого насильства з їх боку та спричинення більш тяжкої шкоди нападникам ОСОБА_7 використав травматичну зброю, яку мав.

За таких умов, на думку суду першої інстанції, ОСОБА_7 діяв правомірно і перебував у стані необхідної оборони, його дії відповідали характеру і небезпечності нападу з боку озброєної групи осіб. А тому виправдав ОСОБА_7 за висунутим йому обвинуваченням.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_8 на підтримку апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_9 , які вважали вирок суду законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу прокурора такою, що не підлягає задоволенню, вивчивши матеріали провадження, провівши на підставі ч.3 ст. 404 КПК України повторне дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, у обсязі, про який заявили клопотання сторона обвинувачення та сторона захисту, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд здійснюється в межах висунутого обвинувачення, що охоплює наведені в обвинувальному акті фактичні обставини висунутого ОСОБА_7 обвинуваченню відповідно до обвинувального акту.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції інстанції про те, що не встановлено достатньої сукупності допустимих доказів для доведення винуватості ОСОБА_7 в суді поза розумним сумнівом.

Обвинувачений ОСОБА_7 не визнав вину у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.296, ч.1 ст. 121, ч.1 ст. 122 КПК України.

Не заперечує, що 06.06.2014 р. біля 23.00 год. на літній площадці кафе, яке розташоване на території розважального комплексу "Сіті-Центр" по пр. Леніна, 98 в м. Миколаєві, між ним та потерпілими ОСОБА_10 та ОСОБА_11 виник конфлікт в ході якого він спричинив потерпілим тілесні ушкодження. Проте стверджує, що діяв з метою самозахисту та захисту жінок, які перебували з ним він неправомірних посягань потерпілих. Оскільки, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вели себе агресивно, погрожували йому ножем та розправою ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які перебували з ним в кафе. Незважаючи на дії працівників охорони кафе, які намагалася зупинити виниклий конфлікт, коли він із ОСОБА_14 та ОСОБА_15 вийшли за межі літнього майданчика кафе, ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , продовжуючи їм погрожувати, вийшли за ними, та не відпускаючи останніх погрожували йому ( ОСОБА_7 ) розправою, тоді він попередив ОСОБА_10 і ОСОБА_11 що застосує зброю. Проте, потерпілі продовжили свої протиправні дії, ОСОБА_11 в цей час намагався схопити його і забрати зброю, а ОСОБА_10 погрожував розправою його дівчині ОСОБА_14 ..
Тоді він ( ОСОБА_7 ), сприймаючи погрози реально, злякавшись за життя ОСОБА_14 і своє життя, дістав травматичну зброю і зробив три постріли у ОСОБА_11 від яких останній впав на коліно. У цей час ОСОБА_10 намагався напасти на ОСОБА_7 на що останній з метою зупинити напад, здійснив з травматичної зброї в ОСОБА_10 приблизно п`ять пострілів, від яких останній впав на землю. Піднявшись, з колін ОСОБА_11 накинувся на ОСОБА_7 і між ними відбулася боротьба. В подальшому прибула міліція.
Стверджує, що спричинив ОСОБА_10 та ОСОБА_11 тілесні ушкодження захищаючись від їх суспільно небезпечного посягання.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_7 складу інкримінованих йому злочинів.

Згідно обвинувального акта ОСОБА_7 органом досудового розслідування обвинувачується в грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю (хуліганство), із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, а саме травматичного пістолета, в ході вчинення хуліганських дій спричинив тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_10 , та середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_11 .

Між тим, із суб`єктивної сторони хуліганство характеризується умисною виною і мотивами явної неповаги до суспільства. Це злочин, вчинений з прямим умислом, особа усвідомлює, що своїми діями грубо порушує громадський порядок, виражаючи тим самим явну неповагу до суспільства, і бажає цього . Не змінює характеру вини і вчинення хуліганських дій за наявності кваліфікуючих ознак. Однією із обов`язкових умов наявності застосування зброї чи предмету спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень є спрямованість їх на спричинення шкоди здоров`ю людей саме з хуліганських мотивів.

Проте, стороною обвинувачення не доведено, що дії ОСОБА_7 виражали явну неповагу до суспільства і мали на меті порушення громадського порядку, а також що тілесні ушкодження ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , ОСОБА_7 спричинив саме з хуліганських мотивів.

Так, із досліджених судом першої інстанції фактичних обставин справи, підтверджених наведеними у вироку доказами та при повторному дослідженні апеляційним судом обставин, встановлених під час кримінального провадження, встановлено, що 06.06.2014 р. біля 23.00 год. на літній площадці кафе, яке розташоване на території розважального комплексу "Сіті-Центр" по пр. Леніна, 98 в м. Миколаєві, між ОСОБА_7 з однієї сторони та ОСОБА_10 і ОСОБА_11 іншої сторони виник конфлікт, ініціаторами якого були саме потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .. Які в некоректній формі виражались на адресу жінок, що знаходились в компанії ОСОБА_7 - ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , безпричинно погрожували їм розправою, при цьому ОСОБА_10 продемонстрував ОСОБА_7 наявний у нього ніж. З метою уникнути конфлікту ОСОБА_14 та ОСОБА_15 покликали охорону та разом з ОСОБА_7 намагались покинути територію кафе. Однак, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 продовжували вести себе агресивно, незважаючи на дії співробітників охорони, які намагались припинити їх неправомірну поведінку, стали переслідувати ОСОБА_7 та його супутниць. Тоді ОСОБА_7 з метою відвернення нападу та захисту із наявної у нього травматичної зброї здійснив постріли в сторону ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , спричинивши тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_10 , та середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_11 .

Дані обставини підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_14 , яка в судових засіданнях суду першої інстанції та апеляційного суду пояснила, що 06.06.2014 р. біля 23.00 год. вона разом з ОСОБА_15 та ОСОБА_7 відпочивали на літній площадці кафе, яке розташоване на території розважального комплексу "Сіті-Центр". За сусіднім столиком знаходились ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які стали проявляти до них інтерес, потім безпричинно стали погрожували їм розправою. Вона бачила в руках у ОСОБА_10 ніж, яким він погрожував ОСОБА_7 та їм, говорив, що заріже їх. З метою уникнути конфлікту, вона покликала охорону та із ОСОБА_15 і ОСОБА_7 намагались покинути територію кафе. Проте, незважаючи на дії охорони, які намагались припинити конфлікт, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 стали їх переслідувати, вели себе агресивно, погрожували їх життю і життю ОСОБА_7 . І лише після того, як ОСОБА_7 здійснив вистріли в них із травматичного пістолета їх неправомірні дії були припинені.
Аналогічні покази суду першої інстанції надала свідок ОСОБА_16 .
Показання обвинуваченого ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_14 і ОСОБА_16 об`єктивно підтверджуються дослідженим в судовому засіданні суду першої інстанції та апеляційного суду відеозаписом подій з відеокамер відео спостереження на літній площадці кафе, розташованого на території розважального комплексу "Сіті-Центр" по пр. Леніна, 98 в м. Миколаєві, якими зафіксовано, що ОСОБА_10 демонстрував ОСОБА_11 розкладний ніж (файл 1, 06.06.2014, 22:06:57 год.), як ОСОБА_10 погрожував ОСОБА_7 розкладним ножем, після чого ОСОБА_7 відскочив від останнього (файл 1, 06.06.2014, 22:08:50 год.), як ОСОБА_10 приховав ніж коли наближалися охоронці (файл 1, 06.06.2014, 22:09:04 год.), як ОСОБА_10 та ОСОБА_11 стали переслідувати ОСОБА_7 та його супутниць, при цьому ОСОБА_10 узяв ніж і направився за ОСОБА_7 , наявність якого помітив охоронець (файл 1, 06.06.2014, 22:09:43 год.), як ОСОБА_10 лежачи на землі після пострілів, дістав з правої кишені брюк ніж та викинув його в іншу сторону (файл 2, 06.06.2014, 22:12:09 год.).
Наведені вище докази свідчать про те, що потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 дійсно вчинили напад на обвинуваченого та жінок які з ним знаходились в кафе, проявляли до них агресію, переслідували їх , при цьому у ОСОБА_10 при собі був ніж, застосуванням якого він погрожував ОСОБА_7 та жінкам, що знаходились з ним в кафе.
Тому доводи викладені в апеляційній скарзі прокурора про відсутність загрози життю та здоров`ю ОСОБА_7 , а також осіб які з ним знаходились, що, на думку прокурора підтверджується відеозаписом камер спостереження кафе, є непереконливими та спростовуються дослідженими судом та наведеними у вироку доказами.
Згідно висновку судово-медичної експертизи №938 від 10.07.2014 року ОСОБА_10 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді проникаючого вогнепального поранення грудної клітини зліва на рівні 6-го міжреберя, ушкодження у вигляді - поранення поперекової області з права, проникаючого в заочеревинний простір з розвитком заочеревинної гематоми з проривом в черевну порожнину які за ступенем тяжкості відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознаками небезпеки для життя. В крові ОСОБА_10 виявлено алкоголь концентрацією 1,31 проміле.
Згідно висновку судово-медичної експертизи №959 від 16.07.2014 року ОСОБА_11 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді вогнестрільних поранень в області грудної клітини з права, перелому 4-5 ребер з права, поранення в області правого підребер`я і трохи вище пупка, не проникаючі в порожнину грудної клітини з права, з переломом 4-5 ребер з права, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії середньої тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я. В крові ОСОБА_11 виявлено алкоголь концентрацією 1,43 проміле.
Таким чином, наведені вище докази спростовують версію сторони обвинувачення, що дії ОСОБА_7 були направлені на порушення громадського порядку і, здійснюючи постріли в ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , він керувався хуліганськими мотивами.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що викладені обставини свідчать, що ОСОБА_7 зазнав суспільно-небезпечного посягання з боку ОСОБА_10 і ОСОБА_11 яке створювало реальну загрозу заподіяння шкоди його життю та здоров`ю , а також життю та здоров`ю жінок, які знаходились з ним. А тому, не маючи іншої можливості уникнути подальшого насильства з їх боку та спричинення більш тяжкої шкоди нападникам, ОСОБА_7 використав травматичну зброю, яку мав при собі.
Дії ОСОБА_7 свідчать, що визначальним в його поведінці було відвернення нападу та захист від суспільно небезпечного посягання. Він мав законні підстави для необхідної оборони, за наявності таких посягань, як напад групи осіб, озброєних ножем. Поведінка нападників, а саме небажання припинити протиправні дії, незважаючи на зусилля працівників кафе, переслідування ОСОБА_7 та його супутниць за межами кафе після втручання охорони, погроза ножем та агресивність нападників, які перебували у стані алкогольного сп`яніння, давали ОСОБА_7 підстави сприймати загрозу як реальну. Тому, у ОСОБА_7 виникло законне право на захист правоохоронюваних інтересів шляхом заподіяння шкоди тому, хто посягає, для припинення цього посягання. Його дії відповідали меті захисту, з урахуванням обстановки яка склалася, були необхідними і достатніми для негайного відвернення та припинення посягання.

Застосування ОСОБА_7 до нападників травматичної зброї було обумовлено кількістю нападників, їх агресивною поведінкою, наявністю у них ножа, яким вони погрожували обвинуваченому. Застосування ОСОБА_7 такої зброї було правомірним і відповідало небезпечності посягання та обстановці захисту. За цих умов ОСОБА_7 діяв правомірно і перебував у стані необхідної оборони. Його дії не можна розцінювати як такі, що перевищили межі необхідної оборони, оскільки вони відповідали характеру і небезпечності нападу з боку озброєної групи осіб ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .
Тому судом першої інстанції дії ОСОБА_7 обґрунтовано розцінені як необхідна оборона. Апеляційний суд погоджується з даним висновком суду першої інстанції.

Такий висновок суду відповідає вимогам ч.3 ст. 27 Конституції України, положенням викладеним в ст. 36 КК України та позиції Верховного Суду України, викладеній в п.1 та п.3 Постанови Пленуму № 1 від 26.04.2002 року, згідно яких кожна особа має право на необхідну оборону від суспільно небезпечного посягання незалежно від можливості уникнути його або звернутись за допомогою до інших осіб чи органів влади, при цьому правомірним слід вважати застосування зброї або будь-яких інших засобів чи предметів незалежно від того, якої тяжкості шкода заподіяна тому, хто посягає, якщо воно здійснене для захисту від нападу озброєної особи або групи осіб, а також для відвернення протиправного насильницького вторгнення у житло чи інше приміщення.

Суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив всі обставини справи, дав належну оцінку всім доказам, наданим стороною обвинувачення та стороною захисту та обґрунтовано не прийняв до уваги показання потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , щодо обставин події яка сталась на території кафе 06.06.2014 р.
Так, допитаний в суді першої інстанції та в апеляційному суді потерпілий ОСОБА_10 підтвердив, що дійсно 06.06.2014 року на території літнього кафе між ним і ОСОБА_11 з однієї сторони та ОСОБА_7 з іншої виник конфлікт. Будь яких предметів він ОСОБА_7 не демонстрував та не погрожував останньому. Після того як ОСОБА_7 дістав пістолет охорона кафе вивела його за територію площадки, він та ОСОБА_11 також вийшли за ОСОБА_7 . Тоді ОСОБА_7 безпричинно здійснив постріли в ОСОБА_17 та в нього. В результаті чого він отримав тяжкі тілесні ушкодження.
Аналогічні показання надав суду першої інстанції ОСОБА_11 .
Проте, показання зазначених осіб щодо обставин конфлікту та обставин отримання ними тілесних ушкоджень об`єктивно спростовуються показаннями свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 та даними з відеозапису камер відео спостереження кафе. Згідно яких судом обґрунтовано встановлено, що ініціаторами конфлікту були саме потерпілі, а також про наявність у ОСОБА_10 ножа, яким він погрожував ОСОБА_7 та його супутницям.
Оцінивши безпосередньо досліджені докази за правилами ст. 94 КПК України, у їх сукупності та взаємозв`язку, враховуючи загальну засаду кримінального провадження - презумпцію невинуватості та забезпечення доведеності вини (поза розумним сумнівом), обов`язки доказування, які за загальними правилами покладаються на слідчого, прокурора відповідно до ст.ст. 91, 92 КПК України, а також положення ст. 62 ч. 3 Конституції України про необхідність тлумачити усі сумніви щодо доведеності вини особи на її користь, апеляційний суд дійшов висновку про те, що надані стороною обвинувачення докази беззаперечно не доводять висунуте ОСОБА_7 обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
Висновки суду про відсутність в діях ОСОБА_7 складу злочинів, передбачених ч.4 ст. 296, ч.1 ст. 121 та ч.1 ст. 122 КК України, є обґрунтованими. Виправдувальний вирок ухвалено на підставі п.3 ч. І ст. 373 КПК України.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування виправдувального вироку, також не встановлено.

Є голослівними твердження прокурора про порушення судом першої інстанції передбачених ст. 94 КПК України правил оцінки доказів через надання переваги доказам сторони захисту. Матеріали кримінального провадження свідчать, що сторона захисту скористалась рівним зі стороною обвинувачення правом на збирання та подання до суду доказів та клопотань законними засобами (ст. 22 КПК України).
З урахуванням викладеного, відсутні правові підстави для скасування ухваленого судом першої інстанції виправдувального вироку відносно ОСОБА_7 та для ухвалення відносно нього обвинувального вироку, про що просить апелянт.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд -
постановив:
Апеляційну скаргу прокурора Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 26.04.2016 року, стосовно ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції.

Головуючий
Судді