В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.02.2017 Справа №607/19912/14-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області
в складі головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Тернополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002576 від 03 жовтня 2014 року, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та проживає у АДРЕСА_1 , громадянина України, не працює, одруженого, освіта базова загальна середня, раніше судимого:

-01 лютого 2005 року Староміським районним судом міста Вінниці за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 69, ч. 1 ст. 70 КК України до 3-х років позбавлення волі, із застосуванням ст. 104 КК України з іспитовим строком 1 рік 2 місяці, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України;

-31 липня 2006 року Староміським районним судом міста Вінниці за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік та з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України;

-20 травня 2008 року Староміським районним судом міста Вінниці за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді 6 років позбавлення волі;

-22 травня 2015 року Вінницьким міським судом за ч.ч. 1, 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 3-х років 6 місяців позбавлення волі;

-27 серпня 2015 року Вінницьким міським судом за ч. 2 ст. 185 КК Україні із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 3-х років 7 місяців позбавлення волі;

-20 листопада 2015 року Вінницьким міським судом за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 3-х років 7 місяців позбавлення волі;

-30 грудня 2015 року Хмільницьким міськрайонним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 4 роки, з врахуванням ухвали апеляційного суду Вінницької області від 04 квітня 2016 року;
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України,
за участі:

прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
встановив:

03 жовтня 2014 року приблизно о 13 год. ОСОБА_6 , будучи раніше судимим за ст. 185 КК України, вступивши в злочинну змову з особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, вирішив викрасти чуже майно. Для цього він, за попередньою змовою з особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, перебуваючи по АДРЕСА_2 , переконавшись, що за ними ніхто не спостерігає і їхні дії не будуть помічені сторонніми особами, за допомогою ключа, який знаходився у замку дверей підсобного приміщення магазину-салону « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розміщене на третьому поверсі п`ятиповерхового будинку, проникли у дане приміщення, звідки таємно з корисливих мотивів викрали сумку чорного кольору марки «Джорджіо Армані», розміром приблизно 20x25 см., вартістю 200 грн., у якій знаходились паспорт громадянина України, виданий на ім`я ОСОБА_8 ., грошові кошти в сумі 11 900 грн., купюрами по 500 грн., 100 грн. та 50 грн., гаманець шкіряний чорного кольору, вартістю 100 грн., в якому знаходились: грошові кошти в сумі 1 000 грн. різним номіналом, технічний паспорт на автомобіль марки «Фіат Добло» р.н. НОМЕР_1 , права водія, видані на ім`я ОСОБА_8 , кредитна картка від «Приват Банку» вишневого кольору із малюнком полуниці, останні цифри якої - НОМЕР_2 , на якій було зазначено прізвище та ім`я ОСОБА_8 , дисконтні картки: «Сільпо», «Нової Пошти», АЗС «Бром», «Welfare», приблизно 20 шт. запрошень в салон «Нуга Бест», які матеріальної цінності для потерпілого не становлять, картку пам`яті на 4 Гб «MicroCD» чорного кольору, вартістю 50 грн., які належали ОСОБА_8 . Крім цього, ОСОБА_6 діючи за попередньою змовою з особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, таємно з корисливих мотивів викрали із вказаного приміщення шкіряний гаманець темно-бузкового кольору, із орнаментом пір`я, який закривався на магніт, вартістю 350 грн., в якому знаходились гроші в сумі 1 500 грн., купюрами номіналом по 200 та 100 грн., які належали ОСОБА_9 . Із викраденим майном ОСОБА_6 разом із особою, матеріли щодо якої виділені в окреме провадження, з місця вчинення злочину втекли, чим спричинили ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 13 200 грн. та ОСОБА_9 - матеріальну шкоду на суму 1 850 грн.

Окрім цього, ОСОБА_6 03 жовтня 2014 року, приблизно о 14 год., перебуваючи на Центральному ринку, що по вул. Живова, 9, у м. Тернополі, помітивши у ОСОБА_11 гаманець, котрий знаходився у правій кишені її куртки, вирішив вчинити крадіжку. Для цього він, у вказаний час та в зазначеному місці, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає і його дії не будуть помічені сторонніми особами, таємно, із корисливих мотивів, викрав у ОСОБА_11 лаковий гаманець чорного кольору, вартістю 91 грн., в якому знаходилось пенсійне посвідчення, видане на ім`я ОСОБА_11 , яке матеріальної цінності не становить, та гроші в сумі 1 200 грн., які належали ОСОБА_11 . Із викраденим майном ОСОБА_6 з місця вчинення злочину втік, чим спричинив ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 1 291 грн.

Крім цього, 03 жовтня 2014 року, приблизно о 14 год. 10 хв., ОСОБА_6 , який перебував на Центральному ринку, що по вул. Живова, 9, у м. Тернополі, помітивши у ОСОБА_12 мобільний телефон торгової марки «Fly», який знаходився у правій кишені її светра, вирішив вчинити крадіжку. Реалізуючи вказаний намір він, у зазначений час та у вказаному місці, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, з корисливих мотивів, з правої кишені светра ОСОБА_13 викрав мобільний телефон торгової марки «Fly» вартістю 330 грн. Із викраденим майном ОСОБА_6 з місця вчинення злочину втік, чим спричинив ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 330 грн.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні, визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх подальшого дослідження під час судового розгляду, а також від давання суду показань відповідно до ст. 63 Конституції України, пояснивши це тим, що пройшов значний проміжок часу з моменту вчинення ним зазначених кримінальних правопорушень, їх обставин детально не пам`ятає, але зміст обвинувального акту під сумнів не ставить. Про вчинене щиро шкодує, просить суд суворо не карати. Позовні вимоги потерпілих визнав повністю.
Потерпілий ОСОБА_8 суду пояснив, що він був власником масажного салону, що на третьому поверсі по АДРЕСА_2 . Там також здійснювався продаж масажної продукції. У цьому приміщенні була кімната, виділена для зберігання речей, яка розташована у безпосередній близькості від входу на поверх. У 2014 році, точної дати не пам`ятає, перед обідом, він поклав свої речі у вказаній кімнаті та зачинив її на ключ, який залишив у замку. Приблизно о 13 год. 20 хв. виявив відсутність своїх речей. Зникнення майна з зазначеної кімнати відбулось і у інших працівників салону. Конкретно у нього зник гаманець, документи, гроші в сумі 12 000 грн. приблизно. Хтось із працівників викликав поліцію. ЇЇ співробітники прибули приблизно через 30 хв. У подальшому, через вікно, він помітив як на вулиці, біля непрацюючих кіосків, двоє незнайомих до того часу йому чоловіків, викидали з сумки якісь речі. Працівники поліції їх затримали. Також вказує, що у його сумці окрім перелічених речей, були запрошення в його масажний салон. Щодо свого цивільного позову, то вказав, що підтримує його.
Потерпіла ОСОБА_9 у судовому засіданні вказала, що у 2014 році працювала у масажному салоні по АДРЕСА_2 . У той день в даному масажному салоні була презентація, а тому в приміщенні було приблизно 15-16 чоловік. Біля обіду, з 12 до 13 год., вона помітила, відсутність у її сумці гаманця та 1 500 грн., які в ньому знаходились. Гроші були двохсот та сто гривневими купюрами. Це майно було у спеціально відведеному для речей приміщенні. Також зникла сумка директора ОСОБА_8 . Дане приміщення було зачинено на ключ, котрий знаходився у замковій щілині. Їй відомо, що ОСОБА_8 бачив, як двоє чоловіків на дворі поводять себе підозріло. Один з них був в сірому светрі і мав з собою спортивну сумку, а інший в спортивному костюмі. Бачила, як вони викидали гаманці. Працівники поліції, котрі прибули на виклик, затримали вказаних чоловіків і повідомили, що у останніх знайшли одне запрошення до вказаного масажного салону. Також потерпіла зазначила, що цивільний позов підтримує.
Суд, за клопотанням обвинуваченого, керуючись ч.ч. 2, 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним подальше дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.
Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна /крадіжка/, вчинене повторно, та ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна /крадіжка/, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане із проникненням у інше приміщення.

При призначенні покарання ОСОБА_6 , суд, відповідно до вимог статей 65-67 КК України, враховує: ступінь тяжкості вчинених злочинів, конкретні обставини провадження; його особу, зокрема, те, що раніше неодноразово судимий, не працює, не перебуває на обліку в лікарів нарколога та психіатра, скарг на його поведінку за місцем проживання не поступало; обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття; відсутність обставин, що б обтяжували покарання, та вважає за доцільне призначити йому покарання за ч. 2, а також за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, остаточно визначити покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Виходячи з того, що ОСОБА_6 кримінальні правопорушення за даним вироком вчинено до постановлення щодо нього вироку Хмільницьким міськрайонним судом Вінницької області від 30 грудня 2015 року, остаточне покарання йому слід призначити за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК України, як за сукупністю злочинів.
В строк відбуття покарання, за правилами ч. 5 ст. 72 КК України, ОСОБА_6 слід зарахувати термін перебування під вартою в даному кримінальному провадженні: з моменту затримання, тобто, з 03 жовтня 2014 року, до 05 грудня 2014 року включно /дати, коли його було звільнено з-під варти після внесення застави, а.п. 49, т. 1/, а також строк перебування його в Чортківській установі виконання покарань на час розгляду даного провадження, тобто, з 06 травня 2016 року по 23 лютого 2017 року включно.
Щодо цивільних позовів потерпілих то, суд вважає за необхідне вказати наступне:
згідно з ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Ч. 1 ст. 128 КПК України визначено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.
ОСОБА_8 до початку судового розгляду заявив цивільний позов про стягнення 13 200 грн. матеріальної шкоди, заподіяної злочином, з також 5 000 грн. моральної. ОСОБА_9 також, до початку судового розгляду, заявила цивільний позов про стягнення 1 850 грн. матеріальної шкоди, заподіяної злочином, та 1 000 грн. моральної.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Частиною 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.
Відповідач за цивільним позовом ОСОБА_6 повністю визнав, як позов ОСОБА_14 так і ОСОБА_9 .
Таке визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому кожен із вказаних позовів слід задовольнити.
Після набрання вироком законної сили, заставу слід повернути заставодавцеві, згідно вимог ч. 11 ст. 182 КПК України.
Судові витрати підлягають стягненню з ОСОБА_6 у відповідності до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України.
Долю речових доказів вирішити згідно ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,
ухвалив:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання за:
-ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 /два/ роки;
-ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 /чотири/ роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 /чотири/ роки.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України призначити покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, визначених даним вироком та вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 30 грудня 2015 року, призначивши ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 4 /чотирьох/ років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 в строк відбуття покарання зарахувати строк його попереднього ув`язнення: з моменту затримання, тобто, з 03 жовтня 2014 року, до 05 грудня 2014 року включно, а також, строк перебування в Чортківській установі виконання покарань з 06 травня 2016 року по 23 лютого 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Цивільний позов ОСОБА_8 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_8 13 200 грн. матеріальної шкоди та 5 000 грн. моральної шкоди.
Цивільний позов ОСОБА_9 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_9 1 850 грн. матеріальної шкоди та 1 000 грн. моральної.
Стягнути із ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експертів в загальній сумі 1 094 /одна тисяча дев`яносто чотири/ грн. 21 коп.
Речовий доказ: мобільний телефон торгової марки "Fly" імеі НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , який зберігається у камері зберігання речових доказів ТВ ГУНП України в Тернопільській області, повернути ОСОБА_12 .
Після набрання вироком законної сили, заставу у розмірі 30 000 грн. - повернути заставодавцеві.
Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Головуюча суддяОСОБА_1