Справа № 740/3706/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/464/2017
Категорія - ч. 2 ст. 286 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 травня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 09 лютого 2017 року, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Лосинівка, Ніжинського району, Чернігівської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 09 лютого 2017 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 2 (два) роки.

Запобіжний захід до набрання вироком суду законної сили вирішено не обирати.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 100 000 (сто тисяч) грн. моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 4645 (чотири тисячі шістсот сорок п`ять) грн. 92 коп. витрат за залучення експертів для проведення експертиз.

Долю речових доказів вирішено у порядку ст. 100 КПК України.

Як встановлено судом першої інстанції, 27 грудня 2015 року ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи транспортним засобом марки „ВАЗ-21043, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул. Шевченка в смт Лосинівка, Ніжинського району, Чернігівської області від центру смт Лосинівка в напрямку с. Богданівка, Ніжинського району, Чернігівської області зі швидкістю близько 70-75 км/год.

Близько 4 години 40 хвилин ОСОБА_6 , рухаючись біля будинку № 44 по вул. Шевченка в смт Лосинівка, Ніжинського району, в момент появи перешкоди для руху, яка виникла з моменту виявлення на проїжджій частині дороги пішохода ОСОБА_11 , проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, несвоєчасно вжив заходів до зменшення швидкості руху, чим порушив вимоги п.п. 2.3 (б) „для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, п.п. 2.9 (а) „водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, п.п. 12.3 «у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», п.п. 12.4 «у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 60 км/год» Правил дорожнього руху України та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_11 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді політравми: внутрішньочерепна травма-руйнація речовини мозку, переломи склепіння та основи черепа, рана та садна голови, травма органів грудної порожнини: забої легень, крововиливи в корені легень та по ходу трахеї, перелом хребта в грудному відділі з повним розривом спинного мозку, відкритий перелом лівого стегна, численні садна тулуба та кінцівок, від яких загинув на місці дорожньо-транспортної пригоди.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичних обставин кримінального правопорушення та доведеності його вини, просить змінити вирок місцевого суду в частині призначеного покарання, призначивши йому більш м`яке покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

В обґрунтування своєї позиції зазначає, що судом першої інстанції не в повній мірі були враховані дані, які характеризують його особу, зокрема те, що раніше він не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, повністю визнав вину, розкаявся, сприяв у розкритті злочину, відшкодував збитки, потерпілий та його представник не наполягали на реальній мірі покарання. Також зазначає, що поза увагою суду залишилось те, що вчинений ним злочин не відноситься до умисного чи корисливого, він співчуває сім`ї потерпілого та дієво спокутує свою вину. Вважає, що такі обставини дають суду підстави вважати, що його виправлення можливе і без ізоляції від суспільства.

В засіданні апеляційного суду обвинувачений підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити з наведених в ній підстав.

Такої ж думки дотримувався в судовому засіданні і адвокат ОСОБА_8 , який просив пом`якшити покарання та призначити його без ізоляції від суспільства, що буде справедливим та необхідним для виправлення його підзахисного.

Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи її безпідставною.

Представник потерпілого апеляційну скаргу не підтримав і просив залишити вирок суду без змін.

Вислухавши в судовому засіданні сторони, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, як під час досудового розслідування, так і в ході судового розгляду матеріалів провадження судом першої інстанції, обвинувачений повністю визнав свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, обґрунтований наявними в матеріалах провадження доказами, які ретельно досліджені і перевірені в судовому засіданні та об`єктивно оцінені у вироку, ніким із учасників судового провадження вони не оспорюються, тому в цій частині вирок не перевіряється.

Кваліфікація злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України є правильною і також не оскаржується.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Як вбачається із вироку, призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції в повній мірі врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого, який раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем проживання, враховано і наявність пом`якшуючих обставин, а саме: щире каяття, добровільне відшкодування матеріальної шкоди та наявність обставини, яка обтяжує його покарання: вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. А тому за вказаних підстав місцевий суд прийшов до обґрунтованого переконання про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах наближених до мінімальної санкції частини статті, за якою останнього притягнуто до кримінальної відповідальності.

Таким чином, всі доводи, про які йдеться в апеляційній скарзі обвинуваченого, судом першої інстанції при призначенні останньому покарання, враховані. А його твердження про те, що призначене покарання без застосування ст. 75 КК України не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого через його суворість є безпідставними, виходячи з того, що останній грубо порушив цілу низку пунктів Правил дорожнього руху, внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої загинула людина, на момент вчинення даного злочину перебував у стані алкогольного сп`яніння.

У відповідності до ст. 3 Конституції України, життя людини визнається в Україні найвищою соціальною цінністю, тому покарання за позбавлення життя навіть з необережності повинне бути адекватним скоєному злочину.

Попри відшкодування матеріальної шкоди потерпілому та його позиції щодо можливості не позбавляти волі обвинуваченого, колегія суддів приходить до переконання, що призначене судом першої інстанції покарання, відповідатиме вимогам ст. ст. 50, 65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Тому апеляційний суд не може погодитись з доводами апеляційної скарги про призначення ОСОБА_6 явно несправедливого покарання через суворість.

Вирок суду є законним, обґрунтованим і справедливим, а тому скасуванню чи зміні він не підлягає.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченого судового рішення не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407-408, 411-419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 09 лютого 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3