Справа № 346/1627/17
Провадження № 1-кп/346/202/17
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2017 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Коломия обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні внесеному в єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000072 від 30.03.2017 р. про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шабастівка Монастирищенського району Черкаської області, із зареєстрованим та фактичним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з базовою загальною середньою освітою, українця, громадянина України, неодруженого, не судимого, проходить військову службу за контрактом на посаді розвідника розвідувального відділення розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини польова пошта НОМЕР_1 , солдата, депутатом не обирався, у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, -
в с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_5 проходячи військову службу за контрактом, не з`явився вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Злочин скоєно за наступних обставин.
08.03.2016 р. обвинуваченим ОСОБА_5 , який проходив строкову військову службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , з Міністерством оборони України в особі командира даної військової частини укладено контракт про проходження військової служби на 3 (три) роки. Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 08.03.2016 № 51-РС солдата Журавицького призначено на посаду розвідника розвідувального відділення розвідувального взводу розвідувальної роти даної військової частини. Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 09.03.2016 № 66 солдат Журавицький приступив до виконання службових обов`язків за вказаною посадою.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Проходячи військову службу у вищевказаній військовій частині солдат ОСОБА_6 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і Законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Статтею 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17.03.2014 на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.
Згідно п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби солдату Журавицькому достеменно було відомо і до часу нез`явлення на службу останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

26.12.2016 р. о 09 год. 00 хв. обвинувачений Журавицький, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, без поважних причин, не з`явився вчасно на службу до розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та перебував за місцем постійного проживання с. Шабастівка Монастирищенського району Черкаської області, де проводив час на власний розсуд.

22.03.2017 о 09 год. 00 хв. обвинувачений Журавицький самостійно з`явився до військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та приступив до виконання службових обов`язків.

У підготовче судове засідання разом з обвинувальним актом надійшла угода про визнання винуватості укладена 30.03.2017р.між обвинуваченим та прокурором, згідно якої сторони дійшли згоди щодо формування підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_6 , який у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні вищевказаного правопорушення. Відповідно до змісту укладеної угоди сторони домовились про кваліфікацію дій обвинуваченого за ч.4 ст.407 КК України та про узгоджену міру покарання, із застосуванням ч.1 ст.69 КК України, у виді шести місяців арешту з відбуванням на гауптвахті; обвинуваченому зрозумілі наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України, а саме обмеження права оскарження вироку суду згідно ст.ст. 394, 424 КПК України та відмову від прав, передбачених ст.474 КПК України.
Прокурор вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила кримінального процесуального та кримінального законодавства України, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
Обвинувачений свою вину у висунутому обвинуваченні беззастережно визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся; він та його захисник просили суд затвердити угоду про визнання винуватості, наслідки укладення та затвердження угоди, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди розуміє,ствердив, що угода укладена добровільно.
Розглядаючи в порядку ст. 314 ч.3 п.1 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, заслухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши наслідки укладення та затвердження угоди відповідно до вимог ст.473 КПК України,

дослідивши матеріали кримінального провадження суд вважає, що укладену угоду про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 слід затвердити, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.468, ч.ч. 4, 5 ст.469 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості, яка укладається у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам; укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Судом встановлено, що обвинувачений вчинив злочин, передбачений ч.4 ст.407 КК України, що відноситься до категорії тяжких злочинів, внаслідок якого шкода завдана лише державним інтересам.
Надана суду угода відповідає вимогам, які пред`являються до угоди про визнання винуватості, що передбачені ст.472 КПК України, у тому числі стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди. Обставин, які б вказували на необхідність відмови у затвердженні угоди, судом не встановлено.
Зокрема, суд вважає, що дії обвинуваченого вірно кваліфіковано за ч.4 ст.407 КК України, а узгоджене покарання обвинуваченому з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного, обставин, що пом`якшують покарання, відсутності обставин, що його обтяжують, наявністю підстав для застосування ч.1 ст.69 КК України, у виді шести місяців арешту з відбуванням на гауптвахті буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 475 КПК України, суд -
у х в а л и в :
Затвердити угоду про визнання винуватості від 30 березня 2017 року, укладену між прокурором військової прокуратури Івано-Франківського гарнізону Західного регіону України ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, та призначити йому покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді арешту на строк шість місяців з відбуванням на гауптвахті.
Строк відбування покарання рахувати з часу приведення вироку до виконання.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
На вирок з підстав передбачених ст. 394 КПК України може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення, через Коломийський міськрайсуд.

Суддя ОСОБА_1