Справа № 243/3592/16-к
Провадження № 1-кп/243/77/2017
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Демянки, Стародубського району, Брянської області, Російської Федерації, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України,-
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 ,
обвинувачена ОСОБА_5 ,
захисники: ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 ,
ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що в період часу, починаючи з грудня 2012 року по березень 2016 року, будучи фізичною особою, діючи умисно, з метою здійснення прийому брухту чорних металів та отримання неконтрольованого державою прибутку, придбала та розмістила на території домоволодіння АДРЕСА_1 , ваги для зважування прийнятого металобрухту, підготувала місце для схову та зберігання металобрухту, після чого, без реєстрації суб`єкта підприємницької діяльності, в порушення вимог ст. 4 Закону України «Про металобрухт» відповідно до якої операції з металобрухтом здійснюються лише спеціалізованими або спеціалізованими металургійними переробними підприємствами, а також їх приймальними пунктами, розпочала незаконне здійснення та здійснювала прийом брухту чорних металів від населення за ціною 2 гривні за 1 кг.. Прийнятий металобрухт зберігала на території земельної ділянки, домоволодіння АДРЕСА_1 , після чого збувала на приймальні пункти, розташовані в м. Слов`янську Донецької області. Своїми діями ОСОБА_5 здійснювала прийом брухту чорних металів та організувала незаконний пункт прийому металобрухту.
04 березня 2016 року в період часу з 16 години 10 хвилин по 18 годину 00 хвилин працівниками Слов`янського відділу поліції ГУНП в Донецькій області проведено обшук, в ході якого виявлено незаконний пункт прийому брухту чорного металу за адресою: АДРЕСА_1 , де в порушення вимог чинного законодавства ОСОБА_5 систематично, незаконно приймала від фізичних осіб за готівковий розрахунок брухт чорного металу. В присутності понятих за вищевказаною адресою вилучено брухт чорного металу загальною масою 880 кг, ваги для зважування металобрухту, зошити з чорновими записами та грошові кошти на загальну суму 278 гривень.
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України, тобто у здійсненні прийому з брухту кольорових і чорних металів фізичною особою, організації незаконного пункту прийому, схову металобрухту.
Як на докази винності ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованого їй кримінального правопорушення, сторона обвинувачення посилається на показання свідків та протоколи процесуальних дій.
Суд, дослідивши надані стороною обвинувачення докази, приходить до переконання, що висунуте ОСОБА_5 обвинувачення не підтверджене в судовому засіданні.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою винуватість у інкримінованому їй діянні не визнала, зазначила, що вона сама збирала металобрухт, який валявся на вулиці, у кущах, понад річкою, повсюди, тобто ходила по різних закинутих місцях, де бачила нікому не потрібні металеві вироби, то брала їх додому, фасувала його по мішках та здавала людям, які часто проїжджали по вулиці та питали, чи є в домоволодінні непотрібний металобрухт. Також повідомила, що дійсно, іноді до неї приходили сусіди приносили їй металеві вироби, то вона їх брала за пляшку горілки. Сама вона його реалізацією не займалась. Також повідомила, що терези які знаходяться на її подвір`ї не робочі, та дісталися їй від колишнього власника домоволодіння. Ніяких зошитів вона не вела, вважає , що їй нічого туди були записувати. Представлені зошити вона ніколи не бачила, не знає звідки вони взялися, це не її зошити. Просила її виправдати, ніякої вини за собою не відчуває, вона є особою похилого віку, проживає із сином, ніколи не займалася торгівлею металом, не може зрозуміти, чому до неї є якійсь претензії.
Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні повідомив, що його права йому зрозумілі, підстав, за яких він не зміг би давати об`єктивні показання немає. Суду пояснив, що ОСОБА_5 йому знайома, оскільки він їй один раз продав металобрухт у 2016 році. Про те, що ОСОБА_5 займається прийомом металу, він чув від знайомих. Приблизно восени він знайшов на звалищі, яке знаходиться за два-три кілометри від села, арматуру, прийшов у с. Стародубівка, до будинку, який пам`ятає лише візуально, перед цим, його зупинили працівники поліції та запитали куди він йде, він повідомив, йде продавати металобрухт, вони провели його до будинку. Після цього він зайшов на подвір`я двору, там була обвинувачена. У дворі стояли терези, він поклав металобрухт на них, його зважили, після цього обвинувачена йому віддала гроші та він пішов. Працівники поліції його не зупиняли. Дійсно з ним проводили слідчі дії, однак при яких обставинах він точно не пам`ятає. За його участю проводився слідчий експеримент, який проходив у присутності понятих, при цьому його привезли до будинку, де він здавав металобрухт, після чого поставили його біля будинку, і сфотографували. При проведенні слідчого експерименту вони не їздили у м. Слов`янськ, чи був присутній слідчий, він не пам`ятає. Також може ствердити, що коли його везли до будинку, то там був присутній ще один чоловік, і після того, як він показував на будинок, інший чоловік також на цей будинок показував. Також пояснив, що він дорогу до будинку показував лише тоді, коли йшов здавати металобрухт, а при слідчому експерименті, його просто привезли до цього будинку. Щодо протоколу пред`явлення для впізнання за фотознімками, то він взагалі не пам`ятає такої слідчої дії, однак може ствердити, що на вказаних протоколах його підписи. Раз у протоколах є його підписи, то такі дії з ним проводилися.
Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні повідомив, що його права йому зрозумілі, підстав, за яких він не зміг би давати об`єктивні показання немає. Суду пояснив, що він живе в селі Стародубівка, йому відома жителька села ОСОБА_5 .. Дійсно йому відомо, що ОСОБА_5 колись може три роки тому, а може і п`ять років тому приймала металобрухт, і він їй один раз, коли саме не пам`ятає, але точно не в 2016 році, а раніше здавав металобрухт за гроші. Що саме він їй здавав він не пам`ятає, припускає, що це була якась непотрібна йому річ з дому. Наскільки він пам`ятає, що десь восени 2016 року, він прийшов по своїх справах у відділення поліції у м. Миколаївка, де його запитали, чи відомо йому що небудь відносно ОСОБА_5 , він повідомив, що відомо та пояснив, те, що пояснив на сьогодні суду. Більше після цього його ніхто нікуди не викликав, додому до нього ніхто не приїжджав.
Свідок ОСОБА_12 , допитаний у режимі відеоконференції із Торецькою виправною колонією № 2, у судовому засіданні повідомив, що його права йому зрозумілі, підстав, за яких він не зміг би давати об`єктивні показання немає. Суду пояснив, що у 2016 році він дійсно здавав один раз металобрухт: латунні краники. Однак він це робив у м. Миколаївка, Слов`янського району, Донецької області. Пояснив, що метал у нього приймала молода жінка, за метал він отримав 50 грн. 00 коп.. Дійсно при вході у те домоволодіння, де він здавав метал, стояли терези. Наполягав на тому, що він ніколи не здавав метал у с. Стародубівка, ніколи не був цьому селі, навіть не знає де таке село знаходиться. Крім того повідомив, що йому така особа як ОСОБА_5 невідома, така слідча дія, як впізнання за фотознімками ОСОБА_5 з ним ніколи не проводилася, та слідчий експеримент, де б він у с. Стародубівка вказував на якийсь будинок, де він продавав металобрухт. При огляді в режимі відеоконференції сканкопії протоколу слідчого експерименту від 26 березня 2016 року, визнав, що дійсно у протоколі його підпис, однак на фото таблиці до протоколу зображений не він, крім того, наполягав на тому, що з ним ніколи така слідча дія не проводилася, і звідки там взявся його підпис, він пояснити не може. При огляді в режимі відеоконференції протоколу впізнання за фотознімками від 23 березня 2016 року, наполягав на тому, що він не приймав участі у вказаній слідчій дії, ніколи не бачив осіб, зображених на фото, крім того повідомив, що підпис на протоколі не його. Також повідомив, що він дійсно був засуджений за те, що намагався викрасти металеві столики з могили, з кладовища та здати їх на металобрухт, однак не зміг цього зробити. Правопорушення він вчинив у травні 2016 року, а засуджений був у серпні 2016 року. Однак це ніяким чином не стосується с. Стародубівка.
Свідок ОСОБА_13 допитаний у режимі відеоконференції із ДУ Бахмутської установи виконання покарань( № 6) Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації міністерства юстиції України, у судовому засіданні повідомив, що його права йому зрозумілі, підстав, за яких він не зміг би давати об`єктивні показання немає. Суду пояснив, що металобрухт він взагалі нікому не здавав, а село Стародубівка йому знайоме, лише тому, що він працював таксистом та відвозив туди людей. Наполягав на тому, що він ніколи не здавав у цьому селі нікому металобрухт. Щодо цього кримінального провадження, він взагалі не пам`ятає, щоб з ним проводилися які небудь слідчі дії. Також повідомив, що він дійсно був засуджений за те, що намагався викрасти металеві столики з могили, з кладовища та здати їх на металобрухт, однак не зміг цього зробити. Правопорушення він вчинив у травні 2016 року, а засуджений був у серпні 2016 року. Однак це ніяким чином не стосується с. Стародубівка.
Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні повідомив, що його права йому зрозумілі, підстав, за яких він не зміг би давати об`єктивні показання немає. Суду пояснив, що він не бачив, чи приймала обвинувачена металобрухт, однак він приймав участь як понятий при обшуку у обвинуваченої. Дійсно приблизно рік тому, він відпочивав у с. Стародубівка, коли вертався додому, його запросили бути понятим при обшуку. Також була інша понята - невідома йому жінка. Його запросили у двір, спочатку обвинувачена не хотіла їх пускати у двір, навіть намагалася спустити собаку. Але потім вони увійшли, під час обшуку, були виявлені мішки з металобрухтом, терези вагові, старі, також виявили гроші, біля ста грн., зошит. Гроші і зошит представила сама обвинувачена. Зошит був один, приблизно на дванадцять сторінок. При ньому не зважували весь металобрухт, він точно пам`ятає, що зважували секцію радіатора. Обвинувачена весь час питала, хто її «здав». Також бачив, що до двору приїхала вантажівка, однак при ньому металобрухт не завантажували. При ньому був складений протокол та зачитаний у голос, після чого він його підписав. Дійсно він бачив, що якійсь чоловік заходив у двір, але він не бачив, чи продавав він металобрухт ОСОБА_5 він не бачив, куди він потім пішов цей чоловік не знає. Точно не пам`ятає де його допитувала слідчий Сімейко.
Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні повідомила, що її права їй зрозумілі, підстав, за яких вона не змогла би давати об`єктивні показання немає. Суду пояснила, що у зв`язку із тим, що вона нещодавно поховала свою доньку, сама перенесла інсульт, вона погано пам`ятає події, однак може ствердити, що дійсно у минулому році, можливо весною, дійсно вона знаходилася у с. Стародубівка, і коли вона проходила по вул.. Робочій, то її запросили працівники поліції з тим, щоб вона прийняла участь як понята при обшуку. Вона бачила, що у подвір`я будинку зайшов якийсь чоловік із якимось пакетом, з якого стирчали металеві вироби. Коли цей чоловік вийшов, у нього вже не було металобрухту, і після чого вони всі зайшли до домоволодіння по Рабочій в селі Стародубівка. Як проходила слідча дія, вона на сьогодні не пам`ятає. Пам`ятає, що потім стало прохолодно і її відвезли додому. Вона не може пригадати, чи відвантажували при ній металобрухт та чи його важили. При огляді протоколу обшуку, визнала, що на фото таблицях зображено все, що було виявлено, дійсно їй прочитали протокол вголос та вона у ньому поставила свій підпис. Ствердила, що дійсно підпис у протоколі обшуку належить саме їй. При огляду протоколу обшуку пригадала, що, наскільки вона пам`ятає, то при ній був зафіксований металобрухт у мішках, якійсь гроші та зошити.
Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні повідомила, що її права їй зрозумілі, підстав, за яких вона не змогла би давати об`єктивні показання немає. Суду пояснила, що дата зазначена у протоколах слідчого експерименту «26 березня 2015 року» є технічною помилкою, насправді слідчі експерименти складалися у 2016 році. Щодо виправлення коректором у постанові про визнання речовими доказами грошових купюр, суми коштів, вилучених під час обшуку та визнаних речовими доказами, то дійсно вона зробила таке виправлення, після того, як були відкриті матеріали іншій стороні, тому, що побачила помилку. Повідомила, що порядок виправлення помилок їй не відомий. Щодо різних сум зазначених у протоколі обшуку та в постанові про визнання їх речовими доказами, вона не може пояснити такі розбіжності. Також їй невідомо куди ділися вилучені гроші. Вона їх у фінчастину не здавала, а вони знаходилися у білому конверті, скріплені на обкладинці кримінального провадження. Вона не може пояснити, чому вона не зазначила їх у описі. Щодо слідчих експериментів, то повідомила, що слідчі експерименти були проведені в такому порядку: Всі учасники зі Слов`янського ВП до с. Стародубівка, покликали сусідів ОСОБА_5 та залучили їх у якості понятих, провели слідчий експеримент із першим свідком, та поїхали до Слов`янського відділу поліції складати протокол, після чого знову повернулися до Стародубівки, де провели наступний слідчий експеримент, а потім знову повернулися до Слов`янського ВП. Разом з тим, повідомила, що достеменно не пам`ятає, як точно проводилися слідчі експерименти. Вона не може пояснити тієї обставини, що різниця у часі складання протоколів слідчих експериментів становить 25 хвилин. Наполягає на тому, що вони встигли вчинити всі необхідні дії за вказаний у протоколах час.
Судом також досліджені такі письмові докази:
Ухвалою слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 03 березня 2016 року , слідчому СВ Слов`янського відділення поліції було надано дозвіл на проведення обшуку на території, в житлових та нежитлових будівлях, спорудах та вкладах за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до протоколу обшуку від 04 березня 2016 року з наданими до нього фототаблицями встановлено, що був проведений обшук території житлових і нежитлових будівель і споруд, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 . Безпосереднім об`єктом проведення обшуку є територія, житлові і нежитлові будівлі споруди, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 , який на праві власності належить ОСОБА_5 .. В ході проведення обшуку встановлено, що прямо від входу на територію розташовується будинок АДРЕСА_1 побудований з червоної цегли. Далі в ході проведення обшуку було виявлено, що вздовж паркану який огороджує територію двору, а саме зліва від входу розташовується різноманітний брухт металу, а саме: листи рельєфного металу, прямо від входу з вулиці розташовується приміщення сараю біля входу до якого розташовується куча різноманітного металевого брухту: бочка, листовий рельєфний метал у кількості 18 штук, фрагменти та частини металевих труб, частини каналізаційних труб, відра, металева каністра, диски з автомобілем, диски з мотоцикла, дефрагментований корпус оприскувача, фрагменти металевих труб, різноманітні фрагменти частин телевізора, фрагменти чавунних труб, каналізаційні труби, металево сітка, прути, також виявлено металеві двері, металевий каркас з під дверей, справа від входу навпроти вказаного металобрухуту, також розташовується металобрухт, який на момент проведення обшуку знаходився в білих поліетиленових мішках у кількості 50 штук, в яких знаходяться фрагмети металевих каструль, відра, кришки, кутки, труби. Також біля вищезазначених мішків розташовувались металеві двері з печі. Також за входом до будинку, біля сараю розташовувались металеві підлогові терези на яких на момент проведення огляду розташовувався білий поліетиленових мішок з металобрухтом, та частини радіатора (5 секцій системи опалення). Прямо від входу на території двору розташовуються сходи до вхідних дверей будинку, розташованого за вищевказаною адресою, де в будинку було виявлено, зошит з чорновими записами ОСОБА_5 .. Також під час проведення обшуку ОСОБА_5 в присутності двох понятих відмовилась ознайомлюватися та отримувати копію ухвали слідчого суду Слов`янського міськрайоного суду ОСОБА_17 від 03 березня 2016 року на проведення обшуку. Після чого ухвала в присутності ОСОБА_5 , двох понятих була прочитана вголос, свій підпис про ознайомлення ОСОБА_5 відмовилась поставити. При проведенні обшуку біля хвіртки вхід на територію двору розташовану за вищевказаною адресою був зупинений ОСОБА_12 , який надав для огляду грошові кошти та пояснив, що вищевказані гроші йому передала ОСОБА_5 за принесений їй металевий брухт. Грошові кошти в сумі 150 гривень. Також ОСОБА_5 надала для огляду грошові кошти в сумі 178 гривень та пояснила, що саме цими грошовими коштами вона розраховувалась коли їй приносили металевий брухт. Під час обшуку був вилучений металобрухт, грошові кошти в сумі 278 грн., чорнові зошити.
Відповідно до свідоцтва про право власності на домоволодіння та щоповерхового плану, наданого КП «Бюро технічної інвентаризації», будинок АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_5 .
Відповідно до розписки ОСОБА_18 , директора ТОВ «Виробнича компанія «Металпром», яка зареєстрована в єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, останній взяв на відповідальне збереження метал загальною вагою 880 кг., підлогові терези марки В 500. Вказане майно знаходиться за адресою підприємства, за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно із протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23 березня 2016 року, за участю свідка ОСОБА_12 , останній за фотознімком № 1 впізнав ОСОБА_5 , як таку що займається прийомом металобрухту. Останній раз він здавав металобрухт ОСОБА_5 04 березня 2016 року.
Згідно із протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23 березня 2016 року, за участю свідка ОСОБА_10 , останній за фотознімком № 3 впізнав ОСОБА_5 , як таку що займається прийомом металобрухту. Останній раз він здавав металобрухт ОСОБА_5 03 лютого 2016 року.
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 26 березня 2016 року за участю свідка ОСОБА_12 , в присутності двох понятих, ОСОБА_12 повідомив, що 04 березня 2016 року він назбирав металевий брухт, поклав його в білий поліетиленовий мішок та направився на пункт прийому металобрухту, а саме на АДРЕСА_1 , оскільки йому було відомо, що там жінка на ім`я ОСОБА_19 приймає метал, того ж дня він прийшов за вищевказаною адресою, де ОСОБА_5 прийняла у нього принесений ним металевий брухт по ціні 2 гривні за 1 кг. Та після зваження якого(вага 75 кг) передала грошові кошти в сумі 150 гривень. Також ОСОБА_12 показав місце куди він приносив метал, та вказав вищевказаний будинок.
З протоколу слідчого експерименту від 26 березня 2016 року, який проводився за участю свідка ОСОБА_10 та двох понятих, останній пояснив, що 03 лютого 2016 року він зібрав лом чорного металу та приніс його на пункт прийому металобрухту розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де жінка на ім`я ОСОБА_5 прийняла у нього брухт принесеного металу по ціні 2 гривні за 1 кг. Всього він приніс 22 кг, після зваження вказаного металу ОСОБА_5 передала йому грошові кошти у розмірі 44 гривні. Також ОСОБА_10 показав місце куди він приносив метал, та вказав вищевказаний будинок.
Відповідно до протоколу огляду від 22 квітня 2016 року з доданими до нього фототаблицями, було оглянуто металевий брухт на території ТОВ «ПК Металпром» , який вході проведення обшуку від 04 березня 2016 року було виявлено та вилучено у ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 . В ході проведення детального огляду вилученого металу було встановлено: дефрагментовані відра, фрагменти каструль, відер, кришок з під автомобіля, мотоциклу, фрагменти решітки,сітка. Загальною вагою на 880 кг.
Відповідно до протоколу огляду від 23 квітня 2016 року, було оглянуто грошові кошти, які були виявлені та вилучені у ОСОБА_5 04 березня 2016 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , на загальну суму 278 гривень.
Судом у судовому засіданні були оглянуті речові докази, а саме зошити, які були вилучені під час проведеного обшуку.
Суд не мав можливості оглянути грошові кошти, оскільки стороною обвинувачення вказані речові докази не були представлені у судове засідання, а з показань свідка ОСОБА_16 видно, що місце їх знаходження невідомо.
Аналізуючи всі зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до таких висновків.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_20 свою провину не визнала, повідомила, що вона не займалася прийомкою металобрухту за гроші, за місцем свого проживання пункт металоприйому не влаштовувала. Дійсно вона здавала металобрухт, однак вона цей металобрухт збирала самостійно на звалищах та інших місцях, а не придбавала його за гроші у інших осіб.
Судом на перевірку доводів обвинуваченої та доводів сторони обвинувачення були досліджені представлені стороною обвинувачення докази.
Аналізуючи показання свідка ОСОБА_13 , суд приймає їх до уваги, оскільки вони дані під присягою, підстав оговорювати обвинувачену, або допомогти їй уникнути кримінальної відповідальності за інкриміноване кримінальне правопорушення в судовому засіданні встановлено не було. Суд зазначає, що свідка було допитано в режимі відео конференції, отже будь-якого впливу на його показання з боку учасників судового розгляду не встановлено. Як видно із показань свідка ОСОБА_13 , останній повідомив, що він знає с. Стародубівку, лише тому, що працював таксистом і відвозив у це село пасажирів. Свідок наполягав на тому, що він ніколи не продавав у с. Стародубівка металобрухт. З огляду на викладене, суд не приймає показання вказаного свідка, як такі що можуть бути покладені в основу обвинувачення ОСОБА_5 , оскільки вони не містять будь-яких фактичних даних винності обвинуваченої у інкримінованому їй діянні.
Аналізуючи показання свідка ОСОБА_11 , суд приймає їх до уваги, оскільки вони дані під присягою, підстав оговорювати обвинувачену, або допомогти їй уникнути кримінальної відповідальності за інкриміноване кримінальне правопорушення в судовому засіданні встановлено не було. Як видно із показань свідка ОСОБА_11 , останній повідомив, що йому відомо, що ОСОБА_5 , колись може три роки тому, а може і п`ять років тому приймала металобрухт, і він їй один раз, коли саме не пам`ятає, але точно не в 2016 році, а раніше здавав металобрухт за гроші. Що саме він їй здавав він не пам`ятає, припускає, що це була якась непотрібна йому річ з дому. Із показань вказаного свідка не видно, коли саме відбувся такий продаж металу, оскільки внаслідок давності подій свідок допускає суттєві протиріччя в своїх показаннях. Так, спочатку, свідок повідомив, що такий продаж відбув роки три тому, а потім повідомив, що років з п`ять тому, також з показань свідка видно, що йому невідомо чи на теперішній час займається цією купівлею металобрухту обвинувачена систематично, період часу з якого вона займається саме незаконним придбанням та продажем металобрухту. З огляду на викладене, з таких показань свідка не можливо зробити беззаперечний висновок про те, що ОСОБА_5 у період часу з грудня 2012 року по 05 березня 2016 року систематично приймала за готівку брухт чорного металу та організувала незаконний пункт прийому брухту чорного металу. За таких обставин, суд не приймає показання вказаного свідка, як такі що можуть бути покладені в основу обвинувачення ОСОБА_5 , оскільки вони не містять будь-яких фактичних даних винності обвинуваченої у інкримінованому їй діянні.
Аналізуючи показання свідка ОСОБА_12 , суд приймає їх до уваги, оскільки вони дані під присягою, підстав оговорювати обвинувачену, або допомогти їй уникнути кримінальної відповідальності за інкриміноване кримінальне правопорушення в судовому засіданні встановлено не було. Суд зазначає, що свідка було допитано в режимі відео конференції, отже будь-якого впливу на його показання з боку учасників судового розгляду не встановлено. Як видно із показань свідка ОСОБА_12 , останній повідомив, що у 2016 році він дійсно здавав один раз металобрухт у м. Миколаївка, Слов`янського району, Донецької області, метал у нього приймала молода жінка. Наполягав на тому, що він ніколи не здавав метал у с. Стародубівка, ніколи не був цьому селі, навіть, не знає де таке село знаходиться. Крім того повідомив, що йому така особа як ОСОБА_5 невідома, така слідча дія, як впізнання за фотознімками ОСОБА_5 з ним ніколи не проводилася, та слідчий експеримент, де б він у с. Стародубівка вказував на якийсь будинок, де він продавав металобрухт. При огляді в режимі відеоконференції сканкопії протоколу слідчого експерименту від 26 березня 2016 року, визнав, що дійсно у протоколі його підпис, однак на фототаблиці до протоколу зображений не він, крім того, наполягав на тому, що з ним ніколи така слідча дія не проводилася, і звідки там взявся його підпис, він пояснити не може. При огляді в режимі відеоконференції протоколу впізнання за фотознімками від 23 березня 2016 року, наполягав на тому, що він не приймав участі у вказаній слідчій дії, ніколи не бачив осіб, зображених на фото, крім того повідомив, що підпис на протоколі не його. З огляду на викладене, суд не приймає показання вказаного свідка, як такі що можуть бути покладені в основу обвинувачення ОСОБА_5 , оскільки вони не містять будь-яких фактичних даних винності обвинуваченої у інкримінованому їй діянні.
Крім того, аналізуючи показання свідка ОСОБА_12 у сукупності із показаннями свідка ОСОБА_16 а також протоколом пред`явлення для впізнання особи за фотознімками від 23 березня 2016 року та протоколом слідчого експерименту від 26 березня 2016 року, суд приходить до таких висновків.
Суд визнає фактичні дані, зафіксовані у протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23 березня 2016 року, проведеного із свідком ОСОБА_12 недопустимим доказом, оскільки він отриманий із порушенням порядку, встановлення КПК України, і наведена обставина підтверджується показаннями свідка ОСОБА_12 , який у судовому засіданні наполягав на тому, що він ніколи не був у Стародубівці, такої слідчої дії, як пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з ним не проводилося, підпис у протоколі не належить йому. Суд зазначає, що такі показання свідка не спростовані зібраними по справі доказами. Крім того, до протоколу слідчого експерименту, проведеного із ОСОБА_12 , додано фототаблицю із зображенням іншої людини, водночас у надпису, який міститься під фото, зазначено, що зображений саме свідок ОСОБА_12 .. Отже підстав вважати, що свідок міг помилитися та не міг пригадати вказані події за давністю часу у суду немає. Суд також зважає на показання свідка, де він у своїх вільних поясненнях повідомляв, що він здавав металеві вироби у 2016 році молодій жінці, у м. Миколаївка, при цьому свідок пояснював деталі цієї події, вказуючи, які саме вироби він здавав, та за яку ціну, водночас щодо подій, інкримінованих ОСОБА_5 , то свідок лише наполягав на тому, що він не знає де знаходиться с. Стародубівка, ніколи в цьому селі не бував, та нікому там металеві вироби взагалі не продавав.
Відповідно до ч. ч. 6, 7 ст. 228 КПК України, за необхідності впізнання може провадитися за фотознімками, матеріалами відеозапису з додержанням вимог, зазначених у частинах першій і другій цієї статті. Проведення впізнання за фотознімками, матеріалами відеозапису виключає можливість у подальшому пред`явленні особи для впізнання. Фотознімок з особою, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими фотознімками, яких повинно бути не менше трьох. Фотознімки, що пред`являються, не повинні мати різких відмінностей між собою за формою та іншими особливостями, що суттєво впливають на сприйняття зображення. Особи на інших фотознімках повинні бути тієї ж статі і не повинні мати різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі з особою, яка підлягає впізнанню.
Разом з тим, як видно із протоколу для впізнання особи за фотознімками, на фото ОСОБА_5 зображена у хустці, на відміну від інших жінок, які зображені без головного убору.
За таких обставин, протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23 березня 2016 року, проведений із свідком ОСОБА_12 та зафіксовані у ньому відомості судом згідно із вимогами ст. 86 КПК України не приймаються до уваги.
Щодо протоколу слідчого експерименту від 26 березня 2016 року, то суд приймає до уваги такі показання свідка ОСОБА_16 в частині, того що роком складання протоколу слідчого експерименту, проведеного із свідком ОСОБА_12 слід вважати 2016 рік, а зазначення у протоколі «2015» є технічною помилкою, та зазначає, що слід вважати дату складання протокола слідчого експерименту 26 березня 2016 року.
Разом з тим, суд визнає фактичні дані, зафіксовані у протоколі слідчого експерименту від 26 березня 2016 року, проведеного із свідком ОСОБА_12 недопустимим доказом, оскільки він отриманий із порушенням порядку, встановлення КПК України. Суд прийшов до такого висновку, виходячи з таких міркувань.
Свідок ОСОБА_12 , у судовому засіданні наполягав на тому, що він ніколи не був у Стародубівці, такої слідчої дії, як слідчий експеримент, за яким він їздив у Стародубівку та показував де він продавав металеві вироби з ним не проводилося. Такі показання свідка не спростовані зібраними по справі доказами. Крім того, до протоколу слідчого експерименту, проведеного із ОСОБА_12 , додано фототаблицю із зображенням іншої людини, водночас у надпису, який міститься під фото, зазначено, що зображений саме свідок ОСОБА_12 .. Отже підстав вважати, що свідок міг помилитися та не міг пригадати вказані події за давністю часу у суду немає. Суд зазначає, що ним було вжито заходів щодо допиту додаткових свідків, які вказані понятими при проведенні слідчого експерименту із ОСОБА_12 , однак допит у судовому засіданні цих свідків виявився неможливим, оскільки свідок ОСОБА_21 не змогла з`явитися до суду за станом здоров`я, а свідок ОСОБА_22 за адресою, вказаною у протоколі не проживає, її місце знаходження невідомо. З огляду на додані до протоколу слідчого експерименту фототаблиці, слід дійти до висновку, що стороною обвинувачення не представлено суду достовірних та доказів того, що вказаний слідчий експеримент був проведений із дотриманням норм чинного КПК України, і він є допустимим доказом у сенсі ст. 86 КПК України.
За таких обставин, протокол слідчого експерименту від 26 березня 2016 року, проведений із свідком ОСОБА_12 та зафіксовані у ньому відомості судом згідно із вимогами ст. 86 КПК України не приймаються до уваги.
Аналізуючи протокол обшуку від 04 березня 2016 року у сукупності із показаннями свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , суд приходить до такого висновку.
Так обшук за місцем проживання ОСОБА_5 був проведений на підставі ухвали слідчого судді у присутності двох понятих, які були запрошені безпосередньо перед проведенням обшуку, є сторонніми людьми. Отже у суду не виникає сумнівів у показаннях свідків ОСОБА_14 та свідка ОСОБА_15 , оскільки вони узгоджені між собою, не мають внутрішніх протиріч. За таких обставин, у суду не виникає сумнівів щодо правомірності підстав проведеннях обшуку.
Разом з тим, з огляду на протокол обшуку від 04 березня 2016 року, біля входу в двір домоволодіння по АДРЕСА_1 , за місцем обшуку був зупинений ОСОБА_12 , який добровільно надав для огляду грошові кошти в сумі 150 грн., та повідомив, що він їх отримав у ОСОБА_5 за принесений металобрухт. Грошові кошти описані як одна купюра номіналом по 100 грн., дві по 20 грн., одна по 10 грн. Крім того у протоколі обшуку зазначено, що у ОСОБА_5 були вилучені грошові кошти в сумі 178 грн., з яких одна купюра номіналом 100 грн., дві купюри по 10 грн., одна по 50 грн., та чотири по дві грн.., а також зошити з чорновими записами. Однак відомості, які містяться у протоколі обшуку щодо зупинення свідка ОСОБА_12 , повідомлення ним про те, що він продав ОСОБА_5 метал та отримав за нього 150 грн., які були при обшуку оглянуті в присутності понятих, спростовуються:
показаннями свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які в судовому засіданні ствердили, що вони бачили, як невідомий їм чоловік зайшов у двір із металобрухтом, а потім вийшов, і лише після цього вони зайшли у двір до обвинуваченої, куди дівся чоловік, який продав ОСОБА_5 металобрухт, їм невідомо, при них його не зупиняли, не встановлювали його особу, не вилучали кошти. Кошти за показаннями свідків були вилучені лише ОСОБА_5 , при цьому, свідок ОСОБА_14 повідомив, що це було біля ста грн.., а свідок ОСОБА_15 не запам`ятала, яку саме суму грошей було вилучено у ОСОБА_5 ;
показаннями свідка ОСОБА_12 у судовому засіданні, який зазначив, що він ніколи не був у Стародубівці, та ніколи не продавав метал у цьому селі.
Сам протокол містить протиріччя щодо суми виявлених коштів під час обшуку, оскільки у графі протоколу обшуку, де повинні міститься відомості про те, що саме було вилучено, зазначено, що вилучені фрагменти металевих виробів, терези, зошити з чорновими записами та гроші в сумі 278 грн. 00 коп.. Слід зазначити, що із протоколу обшуку видно, що всі виявлені речі були пред`явлені понятим, однак із їх показань видно, що в їх присутності гроші у чоловіка, який приходив здавати металобрухт, не вилучалися. При цьому, як видно із змісту протоколу обшуку, у ОСОБА_5 були вилучені кошти в сумі 178 грн.00коп.
Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні не змогла пояснити, яку саме суму коштів було вилучено під час обшуку, однак визнала, що виправила коректором суму коштів у постанові про визнання грошей речовими доказами. Крім того, свідок пояснив, що гроші у фінчастину вона не віддавала, вони залишалися у матеріалах кримінального провадження, однак чому вони не увійшли у опис цих матеріалів, вона не може пояснити. Суд зазначає, що наданий для огляду стороною обвинувачення опис матеріалів кримінального провадження не містить відомостей про те, що гроші знаходилися у матеріалах кримінального провадження.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що протокол обшуку містить недостовірні відомості, і ця обставина підтверджується вищевказаними доказами.
Суд також зазначає, що із показань понятих видно, що за їх участі металобрухт не був відвантажений, коли саме відбулося відвантаження, поняті пояснити не могли, при цьому свідок ОСОБА_15 показала, що вона не була свідком відвантаження металобрухту, оскільки стало прохолодно, і її відвезли додому, а свідок ОСОБА_14 лише бачив , що приїхала вантажівка, і після цього він також пішов додому.
Суд зазначає, що грошові кошти, як речові докази також не могли бути безпосередньо досліджені у судовому засіданні, оскільки з показань свідка ОСОБА_16 , внаслідок порушення вимог зберігання коштів, не встановлено їх місцезнаходження.
На думку суду жорсткість в дотриманні процесуальних норм при проведенні будь-яких слідчих дій, і зокрема при проведенні обшуку, покликана перш за все захистити особу, від свавільного переслідування з боку державних органів, і водночас відповідає принципам верховенства права та законності.
Порядок проведення обшуку та огляду викладений у ст.ст. 236-237 КПК України, де зокрема зазначено, що за рішенням слідчого чи прокурора може бути проведено обшук осіб, які перебувають в житлі чи іншому володінні, якщо є достатні підстави вважати, що вони переховують при собі предмети або документи, які мають значення для кримінального провадження. Обшук особи повинен бути здійснений особами тієї ж статі. З метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.
Відповідно до ч.1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому КПК України.
Відповідно до вимог ст.89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України та Рішення Конституційного Суду України від 20 жовтня 2011 року № 12-рп/2011, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, тобто з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина або встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання таких доказів.
З огляду на викладене, незважаючи на те, що протокол обшуку був проведений на підставі ухвали слідчого судді, у присутності двох понятих, суд констатує, що при проведенні обшуку були допущені суттєві порушення, як то фіксація огляду грошових коштів, пред`явлених ОСОБА_12 , без встановлення особи останнього, без зазначення процедури огляду цих коштів, без пред`явлення для огляду цих коштів понятим. Суд при цьому зазначає, що з огляду на показання свідка ОСОБА_12 , дані в судовому засіданні під присягою, досліджені в судовому засіданні інші протоколи процесуальних дій з його участю, які визнані судом недопустимими, відомості щодо зупинення свідка ОСОБА_12 під час обшуку зафіксовані у спосіб, який не відповідає нормам чинного КПК України, є такими, що викликають сумніви у їх достовірності. Крім того із протоколу обшуку незрозуміло, чи були ці кошти взагалі вилучені. Крім того, у судовому засіданні встановлено, що вилучення металобрухту було проведено вже без участі понятих.
За таких обставин, суд визнає фактичні дані, зафіксовані у протоколі обшуку від 04 березня 2016 року, недопустимим доказом, оскільки він отриманий із порушенням порядку, встановлення КПК України, та згідно із вимогами ст. 86 КПК України не приймає їх до уваги.
Європейський Суд з прав людини у своєму Рішенні від 11 грудня 2008 року у справі «Мирилашвілі проти Росії» зазначив, що у змагальному процесі провинні розглядатися не лише докази, які безпосередньо стосуються фактів справи, а й інші докази, які можуть стосуватися допустимості, достовірності та повноти останніх.
Європейський суд з прав людини застосував у своїй практиці, зокрема в рішеннях у справах «Балицький проти України», «Тексейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» різновид доктрини «плодів отруєного дерева», коли визнаються недопустимими не лише докази, які безпосередньо отримані внаслідок порушення, а також і докази, які не були б отримані, якби не були отримані перші.
Таким чином, допустимі самі по собі докази, отримані за допомогою відомостей, джерелом яких є недопустимі докази, стають недопустимими.
За таких обставин, суд визнає недопустимими речові докази, вилучені під час проведення обшуку, протокол огляду та відомості які він містить від 22 квітня 2016 року, протокол слідчого експерименту та відомості які він містить від 22 квітня 2016 року, протокол огляду грошових коштів від 23 квітня 2016 року.
Аналізуючи показання свідка ОСОБА_10 , суд приймає їх до уваги, оскільки вони дані під присягою, підстав оговорювати обвинувачену, або допомогти їй уникнути кримінальної відповідальності за інкриміноване кримінальне правопорушення в судовому засіданні встановлено не було. Свідок суду пояснив, що про те, що ОСОБА_5 займається прийомом металу, він чув від знайомих. У той день перед тим, як здати металобрухт, його зупинили працівники поліції, і він їм повідомив куди він їде здавати металобрухт. Після цього, він пройшов із працівниками поліції до будинку ОСОБА_5 , де зайшов у подвір`я та продав ОСОБА_5 арматуру, яку знайшов на звалищі. Після цього вийшов з будинку, працівники поліції його не зупиняли. Він продав металобрухт ОСОБА_5 один раз, вважає, що ця подія відбулася восени, у 2016 році. Дійсно з ним проводили слідчі дії, однак при яких обставинах він точно не пам`ятає, однак оскільки у протоколах є його підписи, значить проводилися. При проведенні слідчого експерименту вони не їздили у м. Слов`янськ. Може ствердити, що коли його везли до будинку, то там був присутній ще один чоловік, і після того, як він показував на будинок, інший чоловік також на цей будинок показував. Також пояснив, що він дорогу до будинку показував лише тоді, коли йшов здавати металобрухт, а при слідчому експерименті, його просто привезли до цього будинку. Свідок повідомив, що продаж відбувся один раз, однак щодо часу такого продажу, то сказав, що він відбувся восени 2016 року, що не відповідає обставинам, які сторона обвинувачення вважає встановленими. Крім того на запитання про те, звідки йому стало відомо про те, що ОСОБА_5 займається операціями з металобрухтом від своїх знайомих. Однак він не зміг повідомити конкретне джерело таких відомостей.
Щодо протоколу слідчого експерименту від 26 березня 2016 року, то суд приймає до уваги такі показання свідка ОСОБА_16 в частині, того що роком складання протоколу слідчого експерименту, проведеного із свідком ОСОБА_10 слід вважати 2016 рік, а зазначення у протоколі «2015» є технічною помилкою, та зазначає, що слід вважати дату складання протокола слідчого експерименту 26 березня 2016 року.
Суд приймає до уваги протокол слідчого експерименту, та протокол впізнання особи за фотознімками, проведені із свідком ОСОБА_10 .. Щодо показань свідка ОСОБА_10 , то враховуючи ту обставину, що свідок ствердив, що вказані дії з ним проводилися, і він за давністю часу не може достеменно пригадати як вони проводилися, то суд зважає на такі обставини.
Аналізуючи вищенаведені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винність обвинуваченої в інкримінованому їй діянні не доведена виходячи з таких міркувань.
Відповідно до ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Статтею 337 КПК України визначено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку та обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно із ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до вимог ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Згідно із ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду доказів.
Відповідно до ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.
Згідно із ст. 92 КПК України, обов`язок доказування події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення покладається на прокурора.
Згідно із ст. 370 КПК України, судове рішення ухвалюється судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженим під час судового розгляду.
Згідно із ст. 11 КК України, злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.
Стаття 213 КК України, в межах обвинувачення пред`явленого ОСОБА_5 передбачає відповідальність за здійснення прийому брухту кольорових і чорних металів фізичними особами, організації незаконного пункту прийому, схову металобрухту.
Згідно із ст. 1 Закону України "Про металобрухт", операції з металобрухтом це заготівля, переробка, металургійна переробка брухту чорних і кольорових металів.
Заготівля металобрухту - діяльність, пов`язана із збиранням, купівлею, зберіганням та реалізацією металобрухту юридичними або фізичними особами - суб`єктами господарювання, які здійснюють операції з металобрухтом.
Згідно із ст.4 ЗУ «Про металобрухт», приймання побутового металобрухту від фізичних осіб дозволяється лише при пред`явленні ними документа, який засвідчує особу, та обов`язково оформляється актом приймання. В акті приймання побутового металобрухту від фізичних осіб зазначаються дані документа, який засвідчує особу, та опис металобрухту. Фізичні особи можуть здійснювати операції лише з побутовим металобрухтом.
З наведених норм чинного законодавства, випливає, що заготівля металобрухту, як операція з ним, стосовно пред`явленого обвинувачення, повинна бути діяльністю, тобто сукупністю неодноразових певних послідовних дій, об`єднаних метою здійснення цієї діяльності.
Аналіз досліджених у судовому засіданні доказів, які визнані судом допустимими, як то показання свідків, а також протокол слідчого експерименту, проведеного із свідком ОСОБА_10 , та протокол пред`явлення для впізнання за фотознімками, проведеного із свідком ОСОБА_10 дозволяє дійти до висновку, що жодним з вказаних та поданих суду стороною обвинувачення доказів, не доведено, що ОСОБА_5 у період часу з грудня 2012 року по 05 березня 2016 року систематично займалася прийомом брухту кольорового та чорного металу, сховом металобрухту, та організувала незаконний пункт прийому металобрухту.
Крім того, суд зазначає, що як видно із обвинувального акта, в обставиних, які вважаються встановленими стороною обвинувачення, ОСОБА_23 пред`явлено обвинувачення у здійсненні прийому брухту чорних металів, однак при кваліфікації дій обвинуваченої, стороною обвинувачення також кваліфікуються дії ОСОБА_5 , як здійснення прийому брухту кольорових і чорних металів.
Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року № 5 "Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку" вказано на недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного.
Розглядаючи кримінальне провадження в межах пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення та відповідно до обвинувального акту, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину, що їй інкримінується, не доведена, оскільки дійсно із показань свідка ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_10 видно, що вони приносили брухт чорного метала ОСОБА_5 .. Однак, свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні не зміг вказати при яких обставинах він продав металевий виріб ОСОБА_5 , з якою метою вона придбала у нього цей металевий виріб. Як видно із показань свідка ОСОБА_10 , останній також у судовому засіданні не зміг точно вказати час, дату продажу металевого виробу, крім того, з його показань видно, що він знав, що ОСОБА_5 займається прийомом металобрухту зі слів знайомих, однак хто саме йому повідомив такі відомості не вказав, інші допитані в судовому засіданні свідки повідомили суду, що вони ніколи не продавали ОСОБА_5 металобрухт, і її діяльність з цього приводу їм невідома. З огляду на викладене, аналізуючи допустимі докази, досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення не доведено обставин, які підлягають доведенню відповідно до вимог ст. 97 КПК України.
Враховуючи те, що судом не був досліджений жоден доказ, який доводить винність обвинуваченої поза розумним сумнівом, в межах пред`явленого обвинувачення, суд усі сумніви щодо доведеності винності ОСОБА_5 тлумачить на її користь та приходить до висновку, що обвинувачену слід виправдати, в зв`язку з недоведеністю в діях обвинуваченої складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України, тобто у здійсненні прийому з брухту кольорових і чорних металів фізичною особою, організації незаконного пункту прийому, схову металобрухту.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно норм ст. 100 КПК України.
Цивільний позов у справі не заявлений.
Процесуальних витрат немає.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373-374 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати невинною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 213 ч. 1 КК України та виправдати за недоведеністю в діянні ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення.
Речові докази по справі: брухт чорного металу загальною масою 880 кг, який знаходиться на збереженні на території ТОВ «ПК «Металпром», яке розташоване за адресою :м. Слов`янськ вул. Паризької Комуни, б. 23., гроші у сумі 178 гривень, зошити з чорновими записами у кількості 3 штуки,- повернути власникові.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення копії вироку. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Вирок складений у єдиному екземплярі у нарадчій кімнаті.

Головуючий-суддя: ОСОБА_24