Справа № 306/618/17
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

23.05.2017 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області у складі суддів :
ОСОБА_1 /головуючої /
ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4
Прийняте рішення суд мотивував тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки у ньому не міститься формулювання обвинувачення щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , з якими вчиняв крадіжку ОСОБА_6 , а лише викладено фактичні обставини. У реєстрі до матеріалів досудового розслідування не міститься жодних процесуальних документів щодо цих осіб, а вказано, що вони допитані у якості свідків. Під час підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_12 повідомив суду про те, що вчиняв крадіжку разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_10 .
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати, призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Вважає, що обвинувальний акт повністю відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки в ньому зазначені всі необхідні відомості. На думку прокурора суд першої інстанції повертаючи обвинувальний акт вийшов за межі, які підлягають вирішенню судом у підготовчому засіданні, оскільки вдався до судового розгляду під час підготовчого судового засідання. Вказує, що у обвинувальному акті щодо ОСОБА_6 у повному обсязі зазначені всі фактичні обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення, встановлені під час досудового розслідування, в тому числі і правова кваліфікація з посиланням на положення закону України про кримінальну відповідальність та формулювання пред`явленого обвинувачення, натомість порушене в ухвалі суду питання щодо винуватості чи не винуватості інших осіб, в тому числі свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 може бути встановлено лише під час судового розгляду.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, потерпілу, яка підтримала прокурора, обвинуваченого та його захисника, які вважають рішення суду правильним, перевіривши матеріали кримінального провадження , апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Згідно вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам кримінально-процесуального кодексу.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті, формулювання обвинувачення. Пунктом 13 ч.1 ст. 3 КПК України передбачено, що обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом. Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення, тощо.
Обвинувачення повинно бути конкретним, без будь-яких суперечностей та зрозумілим, з метою уникнення порушення права обвинуваченого на захист.
Обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 , як убачається з нього, не відповідає тим критеріям встановлених законом, відповідно до яких обвинувальний акт беззаперечно має бути призначений до судового розгляду, оскільки його зміст викладено непослідовно та з очевидними суперечностями.
Так, з викладу обставин вбачається, що злочин ОСОБА_6 вчинив за участі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які, як стверджує сторона обвинувачення, не були обізнані про злочинний умисел ОСОБА_6 , попри це, описуючи фактичні обставини крадіжки, у ньому очевидно зазначено про діяння ОСОБА_10 та ОСОБА_11 як такі, що підпадають під ознаки кримінального правопорушення.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, що є основою для захисту обвинуваченого в суді.
Вказані в обвинувальному акті обставини містять такі суттєві суперечності й недоліки, що перешкоджають розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення.
Як видно з реєстру до матеріалів досудового розслідування, гр. ОСОБА_11 та ОСОБА_10 є свідками злочину, а отже, не могли бути вказані у фабулі обвинувачення за фактичними обставинам. Вказуючи, що ОСОБА_11 та ОСОБА_10 не були обізнаними про діяння ОСОБА_6 , слідчий одночасно зазначає про їх участь та усвідомленість у вчиненні злочину, розпорядження викраденим майном ( сторінка 1 обвинувального акту ). Такий виклад фактичних обставин в обвинувальному акті є суперечливим, а висунуте обвинувачення - неконкретним, оскільки викликає зауваження щодо форми участі обвинуваченого у вчиненні злочину та одночасно зачіпає інтереси осіб, вказаних в обвинувальному акті, які, за твердженнями прокурора, кримінальне правопорушення не вчиняли.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вважає, що суд першої інстанції вдався до оцінки доказів, оскільки власне суд першої інстанції перевірив обвинувальний акт на відповідність його п.5 ч.1 ст. 291 КПК України щодо викладу змісту фактичних обставин та формулювання обвинувачення.
Тому висновок суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту вимогам закону апеляційний суд вважає правильним, а апеляційну скаргу - необгрунтованою.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді: