Дата документу Справа № 314/7132/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 314/7132/16-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/778/561/17 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ст. 84 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
4 квітня 2017 року м. Запоріжжя
Судова колегія з кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Запорізької області в місті Запоріжжі провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 16 січня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про звільнення від відбування покарання внаслідок хвороби, -
В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з ухвали суду першої інстанції, до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 , який відбуває покарання в Дружелюбівському виправному центрі УДПтСУ в Запорізькій області (№ 1) на підставі вироку Феодосійського міського суду АР Крим за ст. ч. 2 ст. 307 КК України, в якому він просив звільнити його від відбування покарання у зв`язку важким станом здоров`я, наявністю важких клінічних захворювань.

Розглядаючи клопотання, суд першої інстанції не встановив наявності тяжкої хвороби, яка перешкоджає відбуванню покарання, та відмовив в задоволенні клопотання засудженого.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 не погоджується з рішенням місцевого суду, яке просить скасувати та звільнити його від відбування покарання за станом здоров`я або ж умовно-достроково.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що страждає на хворобу, яка міститься в переліку, затвердженому Наказом № 3/6 від 180.01.2000р. Державного департаменту України з питань виконання покарань і Міністерства охорони здоров`я України, та фактично він позбавлений відповідного лікування та належного харчування. Просить звернути увагу на те, що він вину визнав, щиро покаявся у вчиненому злочині, та більш не має наміру придбати та вживати наркотичні засоби, за місцем проживання характеризується позитивно.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурора, ухвалу суду першої інстанції вважала законною та обґрунтованою та росила залишити її без змін,

перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що остання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів провадження вбачається, що суд першої інстанції всебічно перевіривши доводи клопотання засудженого, дослідивши надані ОСОБА_7 документи, які на думку засудженого, підтверджують наявність у нього тяжкої хвороби, яка перешкоджає подальшому відбуванню покарання, прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для його задоволення.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 84 КК України особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення засудженої особи від покарання за хворобою.

Захворювання на тяжку хворобу є підставою для звільнення особи від покарання або від подальшого його відбування лише у випадку, якщо ця хвороба не лише за своєю тяжкістю, а й за характером перешкоджає відбуванню покарання, тобто коли подальше відбування покарання загрожує життю особи або може призвести до серйозного погіршення стану здоров`я чи інших тяжких наслідків.

При цьому, відповідно до ст. 63 КВК лікувально-профілактична і протиепідемічна робота у виправних центрах організовується і проводиться на загальних підставах відповідно до законодавства про охорону здоров`я закладами охорони здоров`я.

Матеріали справи не містять даних, що свідчать про неможливість лікування засудженого в закладі охорони здоров`я за місцем відбування засудженим покарання у виді обмеження волі. Навпаки, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 мав можливість звертатися до закладів охорони здоров`я, госпіталізації не потребує (а.с. 7, 10).

Безпідставним є і твердження апелянта про те, що він в умовах відбування покарання позбавлений належного харчування, оскільки у відповідності до ст. 64 КВК засуджені, які тримаються у виправних центрах, продукти харчування, придбавають за власні кошти. Засудженим, які не працюють у зв`язку із захворюванням, а також з причин, від них не залежних, і не одержують за цей час заробітної плати або інших доходів, харчування та комунально-побутові послуги надаються за встановленими нормами за рахунок виправного центру.

Таким чином рішення про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого про звільнення його відбування покарання є обґрунтованим.

Не підлягають розгляду під час даного апеляційного провадження вимоги апеляційної скарги засудженого про його звільнення від покарання умовно-достроково, оскільки у відповідності до ст.ст. 537, 539 КПК України таке клопотання розглядає місцевий суд за місцем відбування покарання.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 16 січня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про звільнення від відбування покарання внаслідок хвороби, залишити без змін.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4