Ухвала
іменем україни

8 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
виправданого ОСОБА_7 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0002910 за обвинуваченням

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Ємельчене, Житомирської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 191 КК України,

за касаційною скаргою прокурора, який брав участь в розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 29 вересня 2016 року щодо ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 6 липня 2016 року ОСОБА_7 визнано невинуватим та виправдано за ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 191 КК України у зв`язку з недоведеністю винуватості обвинуваченого у вчиненні ним інкримінованих злочинів.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 29 вересня 2016 року вирок районного суду щодо ОСОБА_7 залишено без зміни.

У касаційній скарзі з доповненнями прокурор ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду щодо ОСОБА_7 та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції через допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вказує, що апеляційний суд вибірково дослідив докази, на які посилалася сторона обвинувачення та у порушенням вимог ст.ст. 7, 22, 404 КПК України безпідставно відмовив стороні обвинувачення у задоволенні клопотання щодо дослідження письмових доказів у провадженні, допиту свідків, зокрема експерта ОСОБА_8 , оскільки в зазначеному клопотанні також відмовив і районний суд. Зазначає, що апеляційний суд, відкидаючи доводи апеляційної скарги прокурора про повторне дослідження доказів у провадженні, всупереч вимогам ст.ст. 370, 419 КПК України обмежився лише їх перерахуванням. Крім того вказує про істотні порушення кримінального процесуального закону, а саме положень ст. 412 КПК України, оскільки на думку прокурора представник потерпілого не був належним чином повідомлений про час та дату розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 в суді апеляційної інстанції. Вважає, що суд апеляційної інстанції не в повному обсязі розглянув доводи апеляції прокурора та виніс ухвалу, яка не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

На скаргу прокурора від виправданого ОСОБА_7 до суду надійшли письмові заперечення, в яких останній вважає судове рішення апеляційного суду законним і обґрунтованим та просить його залишити без зміни, а скаргу прокурора без задоволення.

Згідно з вироком суду, органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувався у тому, що він обіймаючи посаду директора КВТП «Дайна», розташованого за адресою: Херсонська область, м. Херсон, смт. Антонівка вул. Будьонного, 12, являючись службовою особою, умисно, з корисливих мотивів, зловживаючи своїм службовим становищем, вчинив заволодіння грошовими коштами за роботи, які фактично не виконувались, а також службове підроблення офіційних документів, а саме: на виконання своїх службових обов`язків, відповідно до посадової інструкції, для забезпечення умов укладених договорів, у період з 1 грудня 2013 року по 31 грудня 2013 року, вніс завідомо неправдиві відомості до офіційних документів: акту № 1 приймання виконаних будівельних робіт за грудень місяць 2013 року, щодо виконання робіт з капітального ремонту покрівлі майстерні КП «Міськтеплокомунєнерго», розташованого за адресою: Херсонська область, Голопристанський район, м. Гола Пристань, вул. Лєрмонтова, 21, в частині обсягів виконаних робіт щодо влаштування крокв з дощок на 3,89 м3, в результаті чого на підставі платіжних доручень від 30 грудня 2013 року на банківський рахунок КВТП «Дайна» було перераховано кошти на загальну суму 91505,60 грн., та в подальшому ОСОБА_7 незаконно заволодів коштами за роботи які фактично не виконувались на суму 19230 грн.

Дії ОСОБА_7 органами досудового слідства були кваліфіковані за ч. 2 ст. 191 КК України - заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем та за ч. 1 ст. 366 КК України - службове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_5 , яка підтримала касаційну скаргу, думку виправданого ОСОБА_7 та в його інтересах захисника ОСОБА_6 , які заперечували проти задоволення касаційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено вироком суду, органами досудового слідства ОСОБА_7 обвинувачувався в заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем та службовому підробленні, тобто внесенні службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд, належним чином оцінивши представлені та досліджені в судовому засіданні докази, прийшов до висновку, що вина ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України не доведена, про що суд обґрунтовано зробив висновок на підставі наявних у кримінальному провадженні доказів.

Так, суд першої інстанції, оцінивши надані стороною обвинувачення та стороною захисту докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а у їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку, у відповідності зі ст. 62 Конституції України, відповідно до якої всі сумніви щодо доведеності провини особи трактуються на її користь, а також обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, прийшов до обґрунтованого висновку про недоведеність вчинення ОСОБА_7 інкримінованих злочинів.

Як слідує з матеріалів провадження в підтвердження висунутого ОСОБА_7 обвинувачення предметом дослідження були такі докази як договір підряду, акти виконаних робіт, висновок будівельно-технічної експертизи від 16 березня 2015 року та показання свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які в судовому засіданні підтвердили наявність договору підряду між КП «Міськтеплокомуненерго» та КВТП «Дайна», проведення робіт по ремонту покрівлі майстерні під час якого частково замінено крокви.

Такі ж пояснення в суді дав і представник потерпілого ОСОБА_15 , та показав що за домовленістю сторін договір підряду є діючим на даний час, за ним ще виконуються роботи, претензій до КВТП у потерпілої сторони не має.

Суд вказаним показанням дав належну оцінку і правильно зазначив, що ці свідчення не підтверджують вчинення ОСОБА_7 інкримінованих йому злочинів. З даною позицією погоджується і колегія суддів касаційного суду.

Також суд ретельно дослідив таки письмові докази як: договір підряду, укладений 17 липня 2013 року сторонами на виконання робіт, який свідчить про наявність між КВТП «Дайна» і комунальним підприємством цивільно-правових відносин, акт № 1 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2013 року, підписаний замовником та підрядчиком і висновок будівельно-технічної експертизи від 16 березня 2015 року, проведеної експертом ОСОБА_8 з якого вбачається, що у вищевказаному акті вартість фактично виконаних робіт відповідає їх обсягу за виключенням п. 4 «влаштування крокв з дощок». В цій позиції є завищення обсягу на 3,89 м 3, сума перевищення вартості робіт становить 19230 грн.

Однак, суд обґрунтовано відкинув цей доказ та навів переконливі доводи чому він не бере його до уваги. Так, оцінюючи цей доказ, суд першої інстанції правильно вказав, що при призначені будівельно-технічної експертизи слідчим було поставлено та з`ясовувалось експертом тільки одне питання щодо об`єму і вартості фактично виконаних робіт згідно акту приймання робіт № 1 за грудень 2013 року, та розмір їх завищення. Експерту для дослідження надавався тільки вказаний акт, інші наявні документи: акт коригування обсягів робіт, акт приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2014 року і за березень 2015 року, та акти на додаткові роботи, контрольного заміру, що стосувалися обставин провадження, слідчим на дослідження не направлялися.

Крім того, суду було надано інший висновок будівельно-технічної експертизи від 14 липня 2015 року, яку проведено тим же експертом ОСОБА_8 з врахуванням акту коригування обсягів робіт, акту приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2014 року і за березень 2015 року, та актів на додаткові роботи, контрольного заміру (т.1 а.п.261-269).

Відповідно до висновку цієї експертизи: обсяги та вартість робіт за договором підряду № 17/07 від 17 липня 2013 року, укладеного між КВТП «Дайна» та КП «Міськтеплокомуненерго» зазначені в актах приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2013 року на суму 108026 грн., акті (корегування обсягів робіт) приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2014 року на суму - 9662 грн., акті приймання виконаних будівельних робіт за березень 2015 року на суму 9607 грн. в цілому відповідають фактично виконаним роботам. Виявлено завищення обсягу робіт по одній позиції: «Облаштування крокв з брусу», яке становить 0,39 м3. Загальна сума перевищення вартості робіт внаслідок цієї невідповідності становить - 1306 грн., з урахуванням ПДВ - 1567 грн. Складання актів корегування обсягів роботи, в разі виявлення помилок, як спосіб їх виправлення передбачено п.6.4.7 ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 «Правила визначення вартості будівництва». Використання дерев`яних балок при проектування та влаштуванні покрівель малоповерхових будівель виробничого призначення не суперечить вимогам будівельних норм та правил.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що сам факт перевищення в акті корегування обсягу робіт на 0,39 м2 не свідчить про умисел ОСОБА_7 на вчинення інкримінованих йому злочинів з урахуванням того, що за домовленістю сторін договір підряду на даний час є діючим.

Суд оцінивши в сукупності досліджені під час судового розгляду докази з точки зору достатності та взаємозв`язку, і приймаючи до уваги, що інших доказів, які б беззаперечно, без сумніву доводили вину ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 191 КК України стороною обвинувачення надано не було, обґрунтовано прийшов до висновку, що пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення не доведено в судовому засіданні, а усі припущення й сумніви стосовно доведеності вини обвинуваченого суд розтлумачив на його користь.

Інших доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень не здобуто. За таких обставин ОСОБА_7 був обґрунтовано визнаний невинуватим та виправданий у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні інкримінованих злочинів.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши доводи скарги прокурора в частині виправдання ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 191 КК України, об`єктивно прийшов до висновку про правильність прийнятого районним судом рішення навівши мотиви такого рішення.

З цими висновками погоджується і колегія суддів та вважає, що у касаційній скарзі не наведено обставин, передбачених ст. 412 КПК України, які б свідчили про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що перешкодили б суду постановити законне та обґрунтоване рішення, тим більше, що апеляційний суд з достатньою повнотою дослідив матеріали справи, які стосуються об`єму обвинувачення ОСОБА_7 .

Крім того, як вбачається зі змісту ухвали апеляційного суду, наведені у касаційній скарзі доводи прокурора, за своїм змістом аналогічні доводам апеляції поданої прокурором на вирок районного суду щодо ОСОБА_16 , і на них надано обґрунтовані відповіді.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України та з наведеними в ній висновками погоджується і колегія суддів.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування кримінального закону, які були б підставою для зміни судових рішень щодо ОСОБА_16 , колегією суддів не встановлено, а тому підстав для задоволення касаційної скарги прокурора, колегія суддів не вбачає.

З урахуванням наведеного, керуючись статтями 433436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 29 вересня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ ________________ ________________
ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2