11-кп/775/254/2017(м)

Категорія ч. 1, 2 ст. 185 КК України Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 червня 2017 року Колегія суддів судової палати у кримінальних
справах апеляційного суду Донецької області
у складі: головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Маріуполя Донецької області, громадянин України, раніше не судимий, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
засуджений за
- ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі;
- ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 покарання у виді 2 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням на 2 роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки відповідно ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати в розмірі 1231, 44 грн.
Вказаним вироком ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що він 15 липня 2016 року приблизно о 23:00 годині, з метою звернення чужого майна на свою користь, знаходячись біля будинку № 305 по бул. Шевченко в Центральному районі м. Маріуполя, з розташованого там автомобілю «Део Сенс», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_9 , таємно викрав акумулятор «Зубр», вартістю 1320 грн., та з викраденим майном з місця вчинення злочину зник.
31 липня 2016 року приблизно о 5:00 годині ОСОБА_7 , повторно, з цією ж метою, знаходячись біля будинку № 111 по вул. Пилипа Орлика в Центральному районі м. Маріуполя, з розташованого там автомобіля «ВАЗ 2106», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_10 , таємно викрав дві акустичні колонки «Домотех», вартістю 331,48 грн., домкрат, вартістю 185,95 грн., підлокітник «Лада», вартістю 138,33 грн., та з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, чим завдав потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 655,76 грн.
2 серпня 2016 року приблизно о 02:00 годині ОСОБА_7 повторно, з цією ж метою, знаходячись на перехресті вул.9-ї Авіадивізії та вул. Пилипа Орлика в Центральному районі м. Маріуполя, з розташованого там автомобіля «Фольксваген Т4», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_11 , таємно викрав автомобільну подушку, вартістю 57,08 грн., набір металевих чарок з чотирьох предметів, вартістю 46,56 грн., кредитну картку «ПУМБ», видану на ім`я ОСОБА_11 , якою він розплатився на автозаправці «Паралель 18», розташованій по вул. Червонофлотській, 212, в Приморському районі м. Маріуполя, де заправив газом свій автомобіль на суму 204 грн. та з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, чим завдав потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 307,64 грн.
В своїй апеляційній скарзі прокурор, не оскаржуючи доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні вказаних злочинів та кваліфікації його дій, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості , просить вирок скасувати, ухвалити новий, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 1 року позбавлення волі, за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.
В обґрунтування своїх апеляційних вимого вказує, що суд, призначаючи покарання, в достатній мірі не врахував, що ОСОБА_7 свідомо скоїв крадіжку повторно, офіційно ніде не працює, постійного заробітку не має. Дане свідчить про схильність ОСОБА_7 до вчинення злочинів та про підвищену суспільну небезпеку його особи. Вважає, що щире каяття та добровільне відшкодування матеріальної шкоди недостатньо для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробувальним терміном, тому його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів можливо лише за умови призначення йому реального покарання у виді позбавлення волі.
Заслухавши суддю - доповідача, думку прокурора на підтримання апеляційної скарги, обвинуваченого, який вважає вирок законним, справедливим і просить залишити його без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
З журналу судового засідання та вироку суду вбачається, що кримінальне провадження розглянуто за правилами ст. 349 КПК України, згідно з якою суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження щодо тих обставин які ніким не оспорюються.
Докази щодо встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення учасниками судового провадження не оспорювалися. Тому, за згодою вказаних осіб, суд на підставі зазначеної норми кримінального процесуального закону не досліджував їх щодо фактичних обставин. При цьому, суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Тобто, вимоги ст. 349 КПК України судом дотримані, висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненої повторно, є обґрунтованими. Його дії правильно кваліфіковані за ч. 1, 2 ст. 185 КК України.
Відповідно до положень ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення кримінального покарання, між інших обставин враховуються ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що звільняючи ОСОБА_7 від покарання з випробуванням, суд врахував тяжкість злочинів, конкретні обставини їх вчинення, данні про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують покарання.
А саме, суд врахував такі данні про особу обвинуваченого, що він раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно.
Обставинами, що пом`якшують покарання суд врахував визнання вини, щире каяття обвинуваченого та відшкодування завданої потерпілим шкоди. Таке рішення суду є правильним, оскільки обвинувачений як на досудовому слідстві, так і в ході судового розгляду усвідомив наслідки своїх протиправних дій, дав їм оцінку та зробив належні висновки. Про визнання вини і щире каяття також свідчить його сумлінна і юридична поведінка на досудовому слідстві і при розгляді кримінального провадження в суді, а саме відсутність намагань ухилитися від кримінальної відповідальності та покарання, безпосереднє сприяння слідчим органам в розкритті злочинів. Більш того, колегія суддів враховує, що він має постійне місце проживання, мешкає разом з матір`ю, тим самим має міцні соціальні зв`язки, а також додатково відшкодував потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду у розмірі 2000 грн., завдану зіпсуванням замка двері автомобіля, що не було висунуто обвинуваченням.
До того ж, відбуваючи покарання з випробуванням, обвинувачений, виконуючи належним чином покладені на нього судом обов`язки буде мати можливість утримувати свою родину, працевлаштуватися на надавати користь державі у важкій обстановці, яка сталася та триває внаслідок боротьби з тероризмом.
Таким чином, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, данні про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, у відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд дійшов правильного висновку про можливість виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства та звільнив його на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень..
З урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність ухвалення щодо ОСОБА_7 нового вироку та призначення йому реального покарання є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України колегія суддів,
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Маріупольської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 3 квітня 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України протягом 3-х місяців з дня її оголошення.

Судді

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4