Справа № 755/5259/17
В И Р О К
іменем України
"23" травня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт за №0013699, від 30 вересня 2016 року, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Вінницької області, українця, громадянина України, офіційно непрацюючого, неодруженого, із вищою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,-
встановив:
На підставі положень ст. 468 КПК України, 24 березня 2017 року між підозрюваним ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_4 укладено угоду про примирення, у рамках даного кримінального провадження, у зв`язку з чим прокурором, на виконання вимог ч.1 ст.474 КПК України, направлено до суду обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою.

Ухвалою суду, згідно ч. 1 ст. 314 КПК України, призначено підготовче судове засідання, на розгляд у якому винесено питання, регламентовані ст.ст. 314-316, 474 КПК України та безпосередньо можливості затвердження укладеної угоди.

Обвинувачений в підготовчому судовому засіданні, розуміючи наслідки затвердження угоди та права визначені ч.5 ст.474 КПК України, просив суд затвердити угоду про примирення і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України в повному обсязі сформульованого обвинувачення та зазначив, що в повній мірі розуміє наслідки невиконання останньої, визначені ст. 476 КПК України.

Потерпілий, розуміючи наслідки укладання та затвердження даної угоди, визначені ст. 473 ч.1 п.2 КПК України, у підготовчому судовому засіданні, вважав за необхідне угоду затвердити.

Прокурор, в підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди були дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені заходи.

Захисник просив затвердити укладену між підозрюваним та потерпілим угоду про примирення.

Суд, заслухавши думку сторін угоди та прокурора, дослідивши матеріали провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам Кримінального процесуального Кодексу України (далі - КПК України) та закону приходить до наступного.

Статтею 468 КПК України регламентовано, що в кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Згідно з даною угодою, її сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 1 ст.289 КК України, визнаючи шляхом її укладення доведеним, що 29 вересня 2016 року ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: м. Київ, пр. Броварський, 17, а саме на паркувальному майданчику магазину «Новус», де зустрівся за попередньою домовленістю із ОСОБА_4 , з метою оглянути автомобіль марки «Ауді А6», 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 (на Литовській реєстрації), що належить ОСОБА_4 .

В подальшому в ході огляду автомобіля марки «Ауді А6», 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 у ОСОБА_6 виник злочинний умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, обравши об`єктом свого злочинного посягання вищевказаний автомобіль, що належить ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення незаконного заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_6 , діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, в даному випадку автомобіля марки «Ауді А6», 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 (на Литовській реєстрації), попросив у ОСОБА_4 ключі авто, для того, щоб начебто перевірити роботу двигуна.

Продовжуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_6 , за допомогою ключа від автомобіля завів його та різко почав їхати, що не було очікуваним для ОСОБА_4 . Після чого ОСОБА_6 поїхав у невідомому напрямку тим самим заволодів незаконно транспортним засобом.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, оскільки незаконно заволодів транспортним засобом.

Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_6 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме за ч. 1 ст. 289 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Ініціювання та укладення угоди було здійснено у відповідності до положень ст. 469 КПК України та порушень норм останньої, у підготовчому судовому засіданні, судом не встановлено.

Безпосередньо в самій угоді про примирення викладено усі імперативні реквізити останньої, визначені ст.471 КПК України, та доведено до відома її сторін наслідки укладення та затвердження, регламентовані ст. 473 КПК України, наслідки невиконання, визначені ст. 476 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст. ст. 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, а саме: його класифікації за ст. 12 КК України, особливостей обставин вчинення: форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують останнє.

Підстав регламентованих п.п. 1-6 ч. 7 ст. 474 КПК України для відмови у затвердженні угоди прокурором не було доведено та судом не виявлено.

Таким чином, судом у підготовчому судовому засіданні встановлено, що умови даної угоди в повній мірі відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України, Кримінального кодексу України та закону.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 та ч. 1 ст. 475 КПК України, у підготовчому судовому засіданні, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між сторонами шляхом ухвалення вироку і призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не обирався і підстави його визначення на даному етапі відсутні.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлений.

Процесуальні витрати у провадженні, згідно реєстру матеріалів досудового розслідування, відсутні.

Питання щодо речових доказів у кримінальному проваджені, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 314, 369-371, 373-374, 468-469, 471, 473-475 КПК України, суд, -

ухвалив:
Затвердити угоду про примирення, укладену 24 березня 2017 року між обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_4 , у рамках кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0013699, від 30 вересня 2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.289 КК України.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.

Речові докази у кримінальному провадженні свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключі на автомобіль марки «Ауді А6», д.н.з. НОМЕР_1 (Литовської реєстрації), серії НОМЕР_2 залишити у володінні потерпілого ОСОБА_4 .

Речові докази у кримінальному провадженні стартовий пакет з абонентським номером НОМЕР_3 , НОМЕР_4 (штрих код 6), НОМЕР_5 ; папір, на якому зображено купюри по 500 в кількості 31 шт.; окуляри; коробка з під тел. Xiomi iмei-1: НОМЕР_6 , імеі-2: НОМЕР_7 , даний телефон із сім карткою НОМЕР_8 ; GPS трекер, авто реєстраційний номер НОМЕР_9 ; мобільний телефон марки Дех імеі НОМЕР_10 , Самсунг імеі НОМЕР_11 , Самсунг імеі НОМЕР_12 , самсунг імеі НОМЕР_13 з сім карткою номер НОМЕР_14 , LG iмеі-1 НОМЕР_15 , імеі-2 НОМЕР_16 , Нокіа імеі НОМЕР_17 , нокіа імеі-1 НОМЕР_18 , імеі-2 НОМЕР_19 залишити у володінні власників.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України та з урахуванням обмежень визначених ч. 1 ст. 473 КПК України до Апеляційного суду м.Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1