Справа № 740/317/15 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/731/2017
Категорія - ч. 1 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 липня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8

обвинуваченого - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000314 від 23 жовтня 2013 року, за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 13 травня 2017 року щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мінгечаур, Азербайджану, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 13 травня 2017 року ОСОБА_9 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 грн.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь Ніжинської міської ради 17 238 грн. 40 коп. у рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави витрати за проведення судової авто товарознавчої експертизи 393 грн. 12 коп. та 245 грн. 52 коп. за проведення комплексної експертизи, а всього стягнуто 638 грн. 64 коп.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Не погоджуючись з вироком суду захисником адвокатом ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 була подана апеляційна скарга в якій просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження.

Вважає, що висновки суду викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам справи, а сам він ґрунтується лише на припущеннях, тому є незаконним. Звертає увагу на те, жодних прямих доказів, які б доводили вину її підзахисного в ході розслідування справи та розгляді її в суді не здобуто. Суд поклав в основу вироку показання свідків: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які підтвердили лише той факт, що ОСОБА_9 був присутнім на полігоні, а погрузка трактора відбувалась з відома керівництва, що підтверджує той факт, що повідомлення про вчинення злочину було заявлено зі сплином майже року, після зміни керівництва. Вказує, що в матеріалах провадження відсутні докази того, що саме ОСОБА_9 замовив та оплатив автомобіль КАМАЗ та автокран для завантаження агрегатів бульдозера, крім того, ні в ході досудового так і судового розслідування не було встановлено, хто ж здійснював керування завантаженням агрегатів бульдозеру, при тому, що свідки вказували на осіб не української національності, але відомості про них встановлені не були.

Суд першої інстанції встановив, що 14 серпня 2013 року близько 10-00 години ОСОБА_9 , будучи працівником за цивільно-правовим договором на полігоні твердих побутових відходів комунального підприємства «ВУКГ» Ніжинської міської ради, що розташований по вул. Прилуцька в м. Ніжині Чернігівської області, з метою викрадення агрегатів бульдозеру Т-130 МГ без кабіни, відвалу та гусениць загальною вартістю 17 238,40 грн., який належить КП «ВУКГ», прибув на власному автомобілі на вказаний полігон, куди разом з ним в цей час прибули вантажний автомобіль «Камаз 43101», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить Ніжинському міжрайонному управлінню водного господарства, під керуванням водія ОСОБА_13 та невстановлений автокран на базі автомобіля «МАЗ» під керуванням невстановленої особи, які не були обізнані зі злочинними намірами ОСОБА_9 ..

За вказівкою ОСОБА_9 невстановлена особа - водій автокрана на базі автомобіля «МАЗ» завантажив агрегати бульдозеру «Т-130 МГ» без кабіни, відвалу та гусениць на трал автомобіля «КАМАЗ 43101», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_13 .

Діючи з метою таємного заволодіння агрегатами бульдозеру «Т-130 МГ» без кабіни, відвалу та гусениць, ОСОБА_9 повідомив оператору полігону ОСОБА_11 про отримання згоди начальника вищевказаного підприємства ОСОБА_14 на їх вивіз.

В подальшому за вказівкою ОСОБА_9 на вказаному автомобілі «КАМАЗ» агрегати бульдозеру Т-130 МГ без кабіни, відвалу та гусениць були вивезені до Ніжинської дільниці ПАТ Чернігіввторчормет», де були розвантажені тим же автокраном, а в подальшому вивезені невстановленими особами.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які просили задовольнити подані ними апеляційні вимоги, думку прокурора, який висловив заперечення проти задоволення вимог апеляційної скарги сторони захисту в інтересах обвинуваченого та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін вважаючи його законним та обґрунтованим, представника потерпілого, який погодився з рішенням суду першої інстанції, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

У судовому засіданні суду першої інстанції та апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_9 вину у пред`явленому йому обвинуваченні не визнав та не заперечуючи свою присутність на полігоні твердих відходів в м. Ніжині під час завантаження агрегатів бульдозера, яку пояснив виконанням своїх обов`язків, вказав, що до вчинення крадіжки він не має жодного відношення і в його повноваження не входило розпоряджатися технікою комунального підприємства та інших підприємств. 14 серпня 2013 року він перебував на роботі і в цей день на полігон приїжджали машини, кран, тралер.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, при зазначених у вироку обставинах, за які його засуджено, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, наданими стороною обвинувачення, які судом всебічно і повно досліджені і правильно оцінені та, на думку колегії суддів, стороною захисту не спростовані.

Посилання сторони захисту на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, спростовується матеріалами судового провадження.

Так, судом першої інстанції на вимогу процесуального закону було в повному обсязі з`ясовано обставини кримінального провадження та перевірено їх доказами.

Зокрема, свої висновки про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні ним кримінального правопорушення за викладених у вироку обставин, суд першої інстанції обґрунтував, дослідивши і проаналізувавши показання самого обвинуваченого, який вину не визнав, як в суді першої інстанції, так в судовому засіданні апеляційного суду, свідків: ОСОБА_10 , який пояснив, що 14 серпня 2013 року, він, як працівник полігону перебував на об`єкті і бачив, як першим на територію полігону заїхав на автомобілі ОСОБА_9 , а за ним заїхала техніка: кран і автопогрузчик «Камаз». Він підійшов до співробітниці ОСОБА_11 і запитав, що відбувається, на що остання відповіла, що керівництво дало вказівку ні в що не втручатися. Залишки трактору краном грузили на «Камаз». ОСОБА_9 був присутній при погрузці трактора. Також, були присутні крановщик, водій «Камазу» і люди, які приїхали на полігон разом з технікою і грузили трактор. Потім всі поїхали, а ОСОБА_9 поїхав на своєму автомобілі; свідка ОСОБА_11 згідно яких вона не вважала, що це була крадіжка трактора, а що це були законні дії керівництва, так як трактор намагалися вивезти ще за два тижні до 14 серпня 2013 року. Напередодні вивезли кабіну і відвал з трактора, гусениці були розрізані.14 серпня 2013 року вона бачила ОСОБА_9 на робочому місці. Коли близько 10 години на територію полігону заїхали «Камаз» і кран, який загородив під`їзд до вагів, за які вона відповідає, то вона повідомила про це ОСОБА_9 , на що він їй відповів, що зараз швидко здійснять погрузку і не будуть її затримувати та повідомив, що керівництво в курсі; свідка ОСОБА_12 з показань якої слідує, що вона працює оператором комунального підприємства і за два дні до крадіжки в серпні 2013 року на полігон був пригнаний тралер, кран, за допомогою яких ОСОБА_9 намагався вивезти трактор, керуючи його погрузкою, але кран через недостатню потужність не зміг підняти трактор. Біля 18 години пригнали ще один кран, намагались погрузити, але це не вдалося, тому трактор розібрали і 13 серпня 2013 року вивезли залишки агрегатів трактора за участю ОСОБА_9 .

Встановлені судом обставин, щодо винуватості ОСОБА_9 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, крім показань свідків, також підтверджується даними, що містяться у наступних доказах:

- дорожньому листі вантажного автомобіля від 14 серпня 2013 року, згідно якого автомобіль «КАМАЗ» НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_13 перевозив з м. Ніжина в с.Хвилівку Ніжинського району Чернігівської області 14 серпня 2013 року агрегати бульдозеру Т-130 МГ без кабіни, відвалу та гусениць;

- оригіналі свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_3 від 25.06.2004 року, згідно якого бульдозер марки Т-130 МГ належить КП «ВУКГ»;

- інвентаризаційному листі від 08 листопада 2012 року КП «ВУКГ», згідно якого бульдозер Т-130 рахується станом на 01 листопада 2012 року за підприємством;

- договорі підряду від 21 липня 2013 липня, укладеним між КП «ВУКГ» в особі начальника ОСОБА_14 та ОСОБА_9 на строк до 20 серпня 2013 року, який підтверджує, що ОСОБА_9 на час крадіжки працював за цивільно-правовим договором на полігоні твердих побутових відходів комунального підприємства «ВУКГ» Ніжинської міської ради і мав доступ до території полігону в силу данного договору;

- висновку експерта НДЕКЦ при УМВС України в Чернігівській області № 161 від 12 жовтня 2015 року, згідно якого вартість 10774 кг металобрухту чорних металів у вигляді механізмів бульдозеру Т-130 МГ (без врахування ваги кабіни, відвалу та 15 гусеничних траків) станом на 14 серпня 2013 року складає: 17 238 грн. 40 коп.(т.1, а.с.246-248).

Місцевий суд з достатньою повнотою перевірив всі доводи сторін в судовому засіданні, виклав критичний аналіз окремих доказів, повно та неупереджено дослідив всі обставини кримінального провадження. У своїх висновках суд першої інстанції навів мотиви, з яких взяв до уваги одні докази та відкинув інші, надав оцінку кожному доказу з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Доводи сторони захисту про недоведеність вини та відсутність прямих доказів вини обвинуваченого колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на сукупність вищенаведених доказів, оскільки про наявність умислу у ОСОБА_9 на таємне викрадення чужого майна (механізмів бульдозеру) свідчать пояснення ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , згідно яких за декілька днів до 14 серпня 2013 року була спроба вивезти трактор, однак через недостатню потужність крану це не вдалося, крім того, ОСОБА_12 повідомила, що саме ОСОБА_9 керував тоді завантаженням.

Також, про обґрунтованість вини обвинуваченого свідчать пояснення свідка ОСОБА_10 , що саме в супроводі автомобіля ОСОБА_9 14 серпня 2013 року на територію полігону заїхали кран та автопогрузчик, в присутності обвинуваченого відбувалося завантаження трактору і останній виїхав з полігону слідом за вказаними транспортними засобами.

Крім того, свідок ОСОБА_11 вказала, що 14 серпня 2013 року коли Камаз перегородив під`їзд до вагів, за які вона відповідає, вона звернулася ОСОБА_9 і останній повідомив, що зараз швидко здійснять погрузку і не будуть їй мішати. Дана обставина, на думку колегії суддів, свідчить про обізнаність обвинуваченого про обставини, які тоді відбулися та про його безпосередню участь у вивезенні механізмів бульдозера і прямо спростовують твердження, що він лише був присутній в той час на полігоні.

Таким чином, на переконання колегія суддів, показання вищезазначених свідків прямо вказують, що дії ОСОБА_9 були направлені на умисне заволодіння майном КП «ВУКГ», а з огляду, що його дії сприймалися оточуючими особами, як правомірні та вони не усвідомлювали злочинність дій обвинуваченого, в них наявна така кваліфікуюча ознака, як таємність, тобто його дії містять склад кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника відносно невиконання місцевим судом вказівок суду апеляційної інстанції викладених при скасуванні попередніх рішень в даному кримінальному провадженні, то вони не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді, оскільки ухвалений місцевим судом вирок постановлено з урахуванням зазначених вказівок, про що прямо зазначено в ньому, а доводи сторони захисту з цього приводу носять загальний і неконкретний характер.

За наведених підстав, колегія суддів приходить до безумовного висновку про те, що вина ОСОБА_9 повністю знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду, а його дії, судом першої інстанції, кваліфіковані вірно за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна.

При обранні обвинуваченому ОСОБА_9 виду та міри покарання, суд правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який раніше не судимий, задовільно характеризується за місцем проживання, обставини, які пом`якшують покарання, - незадовільний стан його здоров`я та знаходження на утриманні двох неповнолітніх дітей, відсутність обставин, які обтяжують покарання,і вмотивовано дійшов висновку про можливість призначити ОСОБА_9 покарання у виді штрафу в межах санкції інкримінованої статті.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції при винесенні вироку ОСОБА_9 дотримано вимоги ст.ст. 50, 65 КК України, а призначене покарання у визначеному розмірі є достатнім і необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів, відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене вирок суду є законний, обґрунтований і справедливий, а тому скасуванню не підлягає.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченого судового рішення не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 412, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 13 травня 2017 року щодо ОСОБА_9 без змін.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4