Справа № 159/287/17 Провадження №11-кп/773/220/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.3 ст. 185 КК УкраїниДоповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 червня 2017 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0002629 від 29.11.2016 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06 лютого 2017 року щодо нього,

В С Т А Н О В И В :
Даним вироком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, неодружений, з середньою освітою, не працюючий, раніше неодноразово судимий:

1) вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 01.07.2008 за ч.1 ст.162 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 гривень;

2) вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 15.10.2008 за ст.ст.162 ч.1, 71, 75, 76 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на один рік та штрафу в розмірі 1000 гривень. Звільнений від відбування покарання у виді обмеження волі із встановленням однорічного іспитового строку;

3) вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11.08.2010 за ст.ст.15 ч.2 190 ч.2, 190 ч.2, 185 ч.2, 70, 75, 76 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки із звільненням від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку на 1 рік 6 місяців;

4) вироком Старовижівського районного суду Волинської області від 24.12.2010 за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 9 місяців; ухвалою ВССУ від 14.06.2011 вирок скасовано та справу направлено на новий судовий розгляд; 06.04.2012 засуджений Ковельським міськрайонним судом за ст.ст.15 ч.2 ст.190 ч.2, 190 ч.2, 185 ч.2, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців;

5) вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28.08.2014 за ст.ст.185 ч.2, 185 ч.3, 190 ч.2, 70 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі; 07.05.2015 до покарання за даним вироком приєднано частково покарання за вироком Ковельського міськрайонного суду від 06.04.2012 та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці; 10.11.2016 звільнений по відбуттю строку покарання, -

засуджений за ч.3 ст.185 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі, за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України на 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 визначено обчислювати з 29.11.2016, зарахувавши йому в строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено попередній тримання під вартою.

Вироком вирішено долю речових доказів та процесуальних витрат.

Вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним у тому, що він 28 листопада 2016 року близько 12 години, знаходячись на АДРЕСА_2 , шляхом зриву навісного замка, проник в належний ОСОБА_10 сарай, який розташований за вказаною адресою, звідки таємно повторно викрав електронождак для точіння металу, вартістю 490 гривень, набір ріжкових ключів, вартістю 300 гривень, набір свердл, вартістю 150 гривень, електродрель, вартістю 850 гривень, електроболгарку, вартістю 450 гривень, алюмінієвий домкрат вантажопідйомністю 5 тон, вартістю 400 гривень та сокиру вартістю 100 гривень, чим завдав потерпілому ОСОБА_10 майнової шкоди на загальну суму 2740 гривень.

Крім того, він же, 29 листопада 2016 року близько 11 години, перебуваючи за цією ж адресою, через незамкнені двері проник у той cамий сарай, належний потерпілому ОСОБА_10 , звідки повторно таємно намагався викрасти металобрухт чорних металів вагою 56 кілограмів, на загальну суму 280 гривень, однак не довів свій намір до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки був помічений потерпілим.

У поданій на вирок апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації своїх дій, просить змінити вирок, зменшивши йому міру покарання. Просить врахувати, що він вину у скоєному визнав повністю, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, позитивно характеризується за місцем проживання. Крім того, потерпілий до нього не має будь-яких претензій та просив суд суворо не карати його.

Заслухавши доповідача, який виклав зміст оскаржуваного вироку суду першої інстанції, основні доводи апеляційної скарги, пояснення захисника, яка підтримувала апеляційну скаргу обвинуваченого і просила зменшити покарання, прокурора, яка заперечила апеляцію обвинуваченого і просила залишити вирок суду першої інстанції без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого до задоволення не підлягає з таких підстав.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України та ч.3 ст.185 КК України, а саме, у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, поєднаному з проникненням до іншого приміщення (сховища), і замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), скоєному повторно та поєднаного з проникненням у приміщення, підтверджується зібраними у справі доказами і в апеляційній скарзі обвинуваченого не заперечується.

Діям ОСОБА_8 дана правильна юридична оцінка, яка також ніким не оспорюється.

Призначаючи покарання, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст.50, 65 КК України з урахуванням тяжкості вчинених злочинів, які відносяться до категорії тяжких, особи обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, на шлях виправлення не став, знову через невеликий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі вчинив аналогічні злочини, суспільно корисною працею не займається, обґрунтовано прийшов до переконання про неможливість виправлення і перевиховання ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства.

Разом з тим, враховано судом і інші обставини, що впливають на ступінь відповідальності, у тому числі й ті, на які посилається у своїй апеляційній скарзі обвинувачений. А тому суд обрав йому покарання в межах санкцій ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України та ч.3 ст.185 КК України, визначивши остаточне покарання із застосуванням принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Дане покарання, призначене судом ОСОБА_8 , відповідає вимогам закону, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів і не є надто суворим.

Підстав для зміни покарання з мотивів, викладених в апеляційній скарзі обвинуваченого, апеляційний суд не знаходить.

На підставі викладеного, керуючись статтями 404, 405, 407 КПК України, Апеляційний суд Волинської області,

У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_11 залишити без задоволення, а вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06 лютого 2017 року щодо нього без змін.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення її апеляційним судом, а засудженим ОСОБА_8 , який перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Головуючий:
Судді: