АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А
Іменем України

25 січня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

переглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою представника власника майна адвоката ОСОБА_5 , який діє у захист прав та інтересів ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 31 серпня 2016 року,

за участю прокурора ОСОБА_7
представника власника майна адвоката ОСОБА_5 ,

у с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 31 серпня 2016 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000400 від 31.01.2013 року за ознаками кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 191, ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 205, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205, ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 209, ч. 1 ст. 212, ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 205, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ч. 2 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 364-1, ч. 1 ст. 365, ч. 3 ст. 365, ч. 3 ст. 365-2, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 367, ч. 3 ст. 368-2, ч. 1 ст. 373, ч. 2 ст. 382, ч. 1 ст. 388 КК України, задоволено клопотання прокурора групи прокурорів Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 про накладення арешту на майно та накладено арешт із забороною розпоряджатися на нерухоме майно, яке на праві спільної часткової власності належить:
- 1/2 частина власності квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 0, яка належить ОСОБА_8 ;
- 1/2 частина власності квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 0, яка належить ОСОБА_6 .

Згідно ухвали суду, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість клопотання, та необхідність накладення арешту на вказане майно, з підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

В апеляційній скарзі представник власник майна адвокат ОСОБА_5 вважає оскаржувану ухвалу незаконною, необґрунтованою та такою, що постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 31.08.2016 року про накладення арешту на майно ОСОБА_6 , а саме на частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 - скасувати.

Мотивуючи свої доводи, викладені в апеляційній скарзі, апелянт вказує на те, що в оскаржуваній ухвалі слідчий, в порушення вимог ст. 170 КПК України не прийняв до уваги ті обставини, що ОСОБА_6 , як співвласник квартири, не має будь-якого процесуального статусу у кримінальному провадженні №0000400 та не є особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за дії підозрюваного ОСОБА_8 , в тому числі належним їй майном, навіть якщо воно набуте у шлюбі.

Крім того, на думку представника власника майна, а ні клопотання прокурора, а ні додані до нього матеріали не містять жодних доказів того, що майно ОСОБА_6 , на яке накладено арешт, одержане внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, які інкримінуються її чоловіку ОСОБА_8 , або було придбане за кошти від вчинення таких злочинів, а також що кошти, за які таке майно придбане мають будь-яке незаконне походження та будь-яким чином пов`язані із злочинними діями, що інкримінуються ОСОБА_8 .

Одночасно, апелянтом заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 31.08.2016 року. В обґрунтування поважності причин пропуску встановленого законом строку на апеляційне оскарження апелянт вказує на те, що оскаржувана ухвала була постановлена без виклику власника майна або її представника, а копію ухвали було отримано за запитом від Голосіївського районного суду за допомогою поштового зв`язку лише 24.11.2016 р.

Заслухавши доповідь судді, думку власника майна, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити в повному обсязі, доводи прокурора, який вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу представника власника майна безпідставною, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, при цьому строк на оскарження підлягає поновленню, виходячи з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно з частиною 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Враховуючи, що ухвалу суду від 31.08.2016 року було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Однак, зазначених вимог закону слідчий суддя та слідчий повною мірою не дотрималися.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів справи, в провадженні другого слідчого відділу слідчого управління Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного 31.01.2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000400 за ознаками кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 191, ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 205, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205, ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 209, ч. 1 ст. 212, ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 205, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ч. 2 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 364-1, ч. 1 ст. 365, ч. 3 ст. 365, ч. 3 ст. 365-2, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 367, ч. 3 ст. 368-2, ч. 1 ст. 373, ч. 2 ст. 382, ч. 1 ст. 388 КК України.

В ході здійснення досудового розслідування 09.08.2016 р. колишньому першому заступнику Голови ДПС України начальнику податкової міліції ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України.

29.08.2016 р. прокурор групи прокурорів Головної військової прокуратури генеральної прокуратури України ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на нерухоме майно, а саме на 1/2 частина власності квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 0, яка належить ОСОБА_8 ; 1/2 частина власності квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 0, яка належить ОСОБА_6 .

31.08.2016 р. ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва клопотання прокурора про арешт майна було задоволено та накладено арешт на нерухоме майно, а саме на 1/2 частина власності квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 0, яка належить ОСОБА_8 ; 1/2 частина власності квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 0, яка належить ОСОБА_6 .

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України (в редакції від 27.02.2016 р.) арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1 - 4 частини першої статті 962 Кримінального кодексу України.

Згідно ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Виходячи з встановлених органом досудового розслідування обставин кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до помилкового висновку про необхідність арештувати нерухоме майно, яке на праві спільної часткової власності належить підозрюваному ОСОБА_8 (1/2 частки) та його дружині ОСОБА_6 (1/2 частки), а саме на квартиру АДРЕСА_2 .

Як встановлено судом апеляційної інстанції, слідчий суддя не врахувавши всі обставини провадження наклав арешт на майно, що як вважає колегія суддів, призвело до неправильного застосування кримінального процесуального закону України та тягне за собою скасування ухвали слідчого судді.

Так, як вбачається з матеріалів справи за клопотанням органу досудового розслідування ОСОБА_8 є підозрюваним у кримінальному провадженні під №0000400 від 31.01.2013 р.

Враховуючи, що санкція ч. 5 ст. 191 КК України, за якою ОСОБА_8 в тому числі оголошено про підозру, передбачає позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, слідчий суддя наклав арешт на виявлене стороною обвинувачення майно у підозрюваного та його дружини, а саме на квартиру АДРЕСА_2 .

Разом з тим, як встановлено з матеріалів судового провадження квартира АДРЕСА_2 була придбана подружжям ОСОБА_8 та ОСОБА_6 16.12.2015 р. та відповідно на праві спільної часткової власності належить останнім, а саме: ОСОБА_8 (1/2 частки) та його дружині ОСОБА_6 (1/2 частки), що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 29.08.2016 р. (а.с. 27-28).

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

З викладеного вбачається, що 1/2 частки квартири АДРЕСА_2 належить дружині підозрюваного ОСОБА_6 , оскільки є часткою спільної сумісної власності подружжя.

Отже, ОСОБА_6 не є суб`єктом ст. 170 КПК України, зворотного органом досудового розслідування не доведено, на підставі чого правових підстав для накладення арешту на майно, яке перебуває у її приватній власності немає, про що обґрунтовано вказує представник власника майна в поданій ним апеляційній скарзі.

На підставі викладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, ухвала слідчого судді місцевого суду підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого та накладення арешту лише в частині доведеності вимогам ст. ст. 170-173 КПК України.

Керуючись ст. ст. 117, 170-173, 309, 404, 405, 407 ч. 3 п. 2, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва
п о с т а н о в и л а:

Поновити представнику власника майна адвокату ОСОБА_5 , який діє у захист прав та інтересів ОСОБА_6 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 31 серпня 2016 року.

Апеляційну скаргу представника власника майна адвоката ОСОБА_5 , який діє у захист прав та інтересів ОСОБА_6 , задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 31 серпня 2016 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000400 від 31.01.2013 року за ознаками кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 191, ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 205, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205, ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 209, ч. 1 ст. 212, ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 205, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ч. 2 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 364-1, ч. 1 ст. 365, ч. 3 ст. 365, ч. 3 ст. 365-2, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 367, ч. 3 ст. 368-2, ч. 1 ст. 373, ч. 2 ст. 382, ч. 1 ст. 388 КК України, якою задоволено клопотання прокурора групи прокурорів Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 про накладення арешту на майно та накладено арешт із забороною розпоряджатися на нерухоме майно, яке на праві спільної часткової власності належить:
- 1/2 частина власності квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 0, яка належить ОСОБА_8 ;
- 1/2 частина власності квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 0, яка належить ОСОБА_6 , скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора групи прокурорів Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 про накладення арешту на нерухоме майно із забороною розпоряджатися, яке на праві спільної часткової власності належить:
- 1/2 частина власності квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 0, яка належить ОСОБА_8 ;
- 1/2 частина власності квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 0, яка належить ОСОБА_6 , задовольнити частково.

Накласти арешт із забороною розпоряджатися на нерухоме майно, яке на праві спільної часткової власності належить:
- 1/2 частина власності квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 0, яка належить ОСОБА_8 .

В іншій частині в задоволенні клопотання прокурора групи прокурорів Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 про накладення арешту на майно, а саме на 1/2 частина власності квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 0, яка належить ОСОБА_6 , відмовити.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 и б а к