Справа № 452/1439/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/316/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши матеріали кримінального провадження про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,
за ч.2 ст. 186 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6
та його захисника адвоката ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 20 грудня 2016 року,
в с т а н о в и л а :

вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 20 грудня 2016 року ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі.
У відповідності до ч.4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань частково приєднано ОСОБА_6 невідбуте за вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 10 червня 2016 року покарання за ч.2 ст. 186 КК України у виді п`яти років трьох місяців позбавлення волі та остаточно визначено до відбуття покарання п`ять років чотири місяці позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_6 залишено попередній тримання під вартою.
Строк відбуття покарання ОСОБА_6 вирішено рахувати з 22 жовтня 2016 року.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України ОСОБА_6 зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 22 жовтня 2016 року до часу набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що він повторно, 21.10.2015 року, приблизно о 12 год. 00 хв., знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в своїй квартирі АДРЕСА_2 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, в групі із невстановленою досудовим розслідуванням особою підійшли до ОСОБА_9 та, застосувавши до нього фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, шляхом нанесення декілька ударів руками по голові, схопивши його за куртку, в якій знаходилися: мобільний телефон марки «LG KG 195», чорного кольору, вартістю 200 грн. зі стартовим пакетом «Київстар», вартістю 25 грн., мобільний телефон марки «LG KG 270», чорного кольору, вартістю 200 грн., зі стартовим пакетом «Київстар» вартістю 25 грн., паспорт громадянина України, ідентифікаційний код на ім`я потерпілого та ощадна книжка, з урахуванням вартості куртки 2 000 грн., заволоділи майном потерпілого на загальну суму 2 450 грн., спричинивши йому майнову шкоду на вищевказану суму. Паспорт громадянина України з ідентифікаційним кодом та ощадну книжку, умислу на викрадення яких у ОСОБА_6 не було, він повернув власнику.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичні обставини справи та правильність кваліфікації його дій судом першої інстанції, просить вирок змінити та пом`якшити призначене покарання. В обґрунтування зазначає, що суд не повністю врахував обставини, які пом`якшують покарання, та те, що на його утриманні перебуває матір, яка є інвалідом ІІІ групи, та потребує догляду.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на підтримання доводів апеляційної скарги, виступ прокурора на заперечення доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок в межах апеляційної скарги.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку суду кримінального правопорушення відповідає фактичним обставинам справи і є обгрунтованим.

Наведеним у вироку доказам суд першої інстанції дав належну правову оцінку, вірно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст. 186 КК України. Оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, колегія суддів не проводить детальний їх аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок суду першої інстанції лише в межах апеляційної скарги.

Щодо покарання, з яким обвинувачений ОСОБА_6 не погоджується, то воно призначене судом з дотриманням вимог ст. 65 КК України, у межах санкції кримінального закону, що передбачає відповідальність за скоєне. Зокрема, як вбачається з вироку, при призначенні покарання обвинуваченому районний суд взяв до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину та дані про його особу, який по місцю проживання характеризується позитивно, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, останній раз вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 10 червня 2016 року за ч.2 ст. 186 КК України засуджений на п`ять років три місяці позбавлення волі; на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, неодружений, думку потерпілого, який просить його суворо не карати. Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнав часткове добровільне відшкодування заподіяної шкоди. Обставиною, яка обтяжує покарання, суд визнав вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Суд правильно дійшов висновку про необхідність обрання ОСОБА_6 покарання, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, а саме у виді позбавлення волі та своє рішення мотивував у вироку.

Ті обставини, на які в апеляційній скарзі покликається обвинувачений ОСОБА_6 , як на підставу зміни вироку, повністю враховані судом першої інстанції при призначенні покарання, яке є справедливим і за своїм видом, і за розміром.

Згідно положень ч.4 ст. 70 КПК, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Як вбачається з вироку, за вчинення нового злочину суд призначив ОСОБА_6 покарання у виді п`яти років позбавлення волі, тобто покарання, яке передбачене санкцією ч.2 ст. 186 КК, та за сукупністю злочинів, на підставі ч.4 ст. 70 КК, шляхом часткового складання призначених покарань частково приєднав ОСОБА_6 невідбуте покарання за вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 10 червня 2016 року, остаточно визначив йому покарання у вигляді п`яти років чотирьох місяців позбавлення волі, яке за своїм розміром не перевищує максимальний розмір покарання, передбачений ч.2 ст. 186 КК, а відтак, з врахуванням тяжкості вчиненого правопорушення, обставин справи та даних про особу обвинуваченого не можна стверджувати про те, що призначене йому покарання є явно несправедливим унаслідок суворості.

Підстав вважати, що призначене ОСОБА_6 покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через тяжкість покарання, немає. Доводи апеляційної скарги безпідставні.

З огляду на викладене колегія суддів визнає апеляційну скаргу необгрунтованою й приходить до висновку, що призначене обвинуваченому остаточне покарання у виді п`яти років чотирьох місяців позбавлення волі є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Вирок суду постановлений з дотриманням вимог глави 29 КПК України, є законним, обгрунтованим та вмотивованим, і підстав для його зміни чи скасування немає.

Обраний ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу судом залишено без змін. Проте суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що строк відбуття покарання ОСОБА_6 слід рахувати з 22 жовтня 2016 року. Разом з тим, ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 25 грудня 2015 року ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, тому початок строку відбування покарання ОСОБА_6 слід обчислювати з 25.12.2015 року.

Враховуючи зміни внесені Законом №2046-VІІІ від 18.05.2017 до ст. 72 КК (набрав законної сили 20.06.2017) щодо порядку обчислення строків покарання особам, які перебувають під вартою, колегія суддів вважає необхідним уточнити цей строк обвинуваченому у своєму рішенні.

Керуючись ст. 405, ст. 407, ст. 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 20 грудня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - без задоволення.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015 зарахувати ОСОБА_6 у строк відбування покарання термін його перебування під вартою з 25.12.2015 року по 20.06.2017 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з 25.12.2015 року.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, для обвинуваченого в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4