Справа № 468/662/17-к
Провадж.№ 1-кп/481/93/2017
В И Р О К
іменем України

06.07.2017 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Новий Буг, Миколаївської області кримінальне провадження № 0000242 від 12.05.2017 року

по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пересадівка, Вітовського району, Миколаївської області, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 25.04.2013 року за ч.3 ст.185 КК України до 03 років позбавлення волі, на підставі ст..75 КК України звільнений від відбування покарання із встановленням іспитового строку тривалістю 01 рік;

-вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 21.06.2013 року за ч.2 ст.185, 71 КК України до 03 років 01 місяця позбавлення волі; звільнений 17.06.2016 року з Арбузинської ВК № 83; перебуваючого під адміністративним наглядом, на підставі ухвали Арбузинського районного суду Миколаївської області від 31.05.2016 року;

по даному кримінальному провадженню обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:
Судом встановлено та визнано доведеним, що 12.05.2017 року близько 11:00 год обвинувачений ОСОБА_3 перебував у АДРЕСА_1 . В цей же час обвинувачений побачив автомобіль марки «DAEWOO», моделі «Lanos», сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить потерпілому ОСОБА_6 , та який відразу вирішив викрасти. Виконуючи задумане, користуючись тим, що за ним ніхто не спостерігає та не може чинити перешкоди його злочинним діям, сів за кермо автомобіля, водійські двері якого були не замкнені. За допомогою ключів, які були у замку запалювання, завів двигун вищевказаного автомобіля та почав рух на ньому, намагаючись покинути на автомобілі місце скоєння злочину. Однак від`їхавши приблизно на відстань п`яти метрів обвинувачений не впорався із керуванням та допустив зіткнення із деревом, після чого був затриманий потерпілим по справі. Спричинивши викраденому автомобілю механічні пошкодження обвинувачений ОСОБА_3 завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 14260,00 грн.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 289 КК України, а саме: незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі та пояснив, що дійсно 12.05.2017 року близько 11:00 год, від території домоволодіння АДРЕСА_1 , викрав автомобіль марки «DAEWOO», моделі «Lanos», сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить потерпілому ОСОБА_6 . Побачивши автомобіль, обвинувачений вирішив покататися на ньому, та розуміючи, що його ніхто не бачить, таємно сів у автомобіль, який був не замкнений, завів двигун автомобіля та почав рух. Проїхавши близько 05 метрів обвинувачений не впорався із керуванням та зіткнувся із деревом, оскільки на той час його вже намагався затримати потерпілий по справі ОСОБА_6 схопивши ОСОБА_3 за верхній одяг.

Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи без його участі, оскільки жодних претензій до обвинуваченого він не має.

Крім визнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 , його винуватість підтверджується наступними доказами.

З протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 12.05.2017 року встановлено, що ОСОБА_6 повідомив про викрадення його автомобіля марки «DAEWOO», моделі «Lanos», сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 ( а.к.п.44).

З протоколу огляду місця події від 12.05.2017 року із фото таблицею, встановлено, що автомобіль марки «DAEWOO», моделі «Lanos», сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 стоїть біля дерева та має механічні пошкодження (а.к.п.45-50).

Із протоколу огляду транспортного засобу від 16.05.2017 року встановлено, що автомобіль марки «DAEWOO», моделі «Lanos», сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 має наступні механічні пошкодження : пошкоджено пластикову накидку на капоті, деформовано передній капот, пошкоджено радіаторну решітку, деформовано металеву підшивку переднього бамперу та кріплення радіатору, зірвано кріплення переднього бамперу, деформовано реєстраційний номер автомобіля, тріщини на лобовому склі ( а.к.п. 69-74).

Із аналітичної довідки № 47 від 22.05.2017 року встановлено, що вірогідна вартість автомобіля марки «DAEWOO», моделі «Lanos», сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 з урахуванням, терміну експлуатації, зносу та умов зберігання, станом на 12.05.2017 року становить 43864,00 грн ( а.к.п. 77-79).

Зазначені докази повністю узгоджуються між собою та відповідають обставинам, викладеним в обвинувальному акті.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів. Прокурор, обвинувачений, захисник правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Аналізуючи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 повністю знайшла своє підтвердження в ході судового провадження.

Захисник у судовому засіданні не оспорюючи встановлених обставин вчинення злочину, заперечував проти кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.2 ст.289 КК України як закінченого злочину та просив суд кваліфікувати дії обвинуваченого за ч.15 ч.2 ст.289 КК України, оскільки ОСОБА_3 не закінчив вчинення злочину через обставини, які від нього не залежали.

Суд зазначає, що відповідно до роз`яснень, наданих в постанові Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», незаконне заволодіння транспортним засобом (ст.289 КК України) слід розуміти як умисне, протиправне вилучення його з будь-якою метою у власника або законного користувача всупереч їх волі (з місця стоянки чи під час руху) шляхом запуску двигуна, буксирування, завантажування на інший транспортний засіб, примусового відсторонення зазначених осіб від керування, примушування їх до початку чи продовження руху тощо. Таке заволодіння може бути вчинене таємно або відкрито, шляхом обману чи зловживання довірою, із застосуванням насильства або погроз.

Цей злочин визнають закінченим з моменту, коли транспортний засіб почав рухатись унаслідок запуску двигуна чи буксирування, а якщо заволодіння відбувається під час руху такого засобу, з моменту встановлення контролю над ним.

Зі змісту ст.289 КК України під незаконним заволодінням транспортним засобом слід розуміти вчинене умисно, з будь-якою метою, протиправне вилучення будь-яким способом транспортного засобу у власника чи користувача всупереч їх волі; вилучення транспортного засобу полягає в сукупності двох дій встановленні контролю над транспортним засобом і переміщення його в просторі з місця первинного знаходження будь-яким способом. Встановлення контролю над транспортним засобом це дії, спрямовані на встановлення фізичного панування над ним, коли винний сам або з використанням інших осіб одержує можливість перемістити його. Такі дії є його захопленням, яке може бути вчинене як із використанням насильства, так і без нього. Переміщення транспортного засобу в просторі передбачає дії, за допомогою яких він переміщається з місця первинного знаходження в інше місце будь-яким способом (поїздка на транспортному засобі з використанням власного двигуна, транспортування за допомогою іншого транспортного засобу, штовхання за допомогою фізичної сили людини тощо). При цьому відстань, на яку переміщено транспортний засіб, значення не має.

Таким чином, оцінюючи у сукупності зібрані в ході судового засідання докази, які повністю узгоджуються між собою, суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст. 65 КК України, приймає до уваги те, що він вчинив тяжкий злочин згідно із кваліфікацією за ст.12 КК України, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого та обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння..

Суд бере до уваги характеризуючі матеріали обвинуваченого ОСОБА_3 (а.к.п.57-68), з яких вбачається, що останній раніше неодноразово судимий за умисні майнові злочини, злочин вчинив перебуваючи під адміністративним наглядом, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, негативно характеризується, проживає одиноко, не військовозобов`язаний.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 повинно бути призначене покарання у виді позбавлення волі.

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 засуджується до відбуття покарання, пов`язаного із позбавленням волі, за тяжкий злочин, з метою забезпечення в подальшому виконання вироку, суд на підставі ст. 374 КПК України вважає за необхідне залишити щодо обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції чинній станом на 20.06.2017р., зарахувати обвинуваченому ОСОБА_3 у строк відбуття покарання строк тримання під вартою в період з 12.05.2017 року до набрання чинності Закону України № 2046-VIII від 18 травня 2017 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», а саме: до 20.06.2017 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі; відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції станом на теперішній час, зарахувати обвинуваченому ОСОБА_3 у строк відбуття покарання строк тримання під вартою в період з 21.06.2017 року до набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Цивільний позов не заявлено.

Під час вчинення злочину за ч.2 ст.289 КК України обвинувачений ОСОБА_3 був осудний у розумінні ст. 19 КК України.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Речовий доказ: автомобіль марки «DAEWOO», моделі «Lanos», сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який постановою слідчого від 16.05.2017 року визнаний речовим доказом та переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_6 , згідно до приписів п.1 ч.9 ст.100 КПК України, підлягає залишенню законному володільцю.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 05 (п`ять ) років без конфіскації майна.

До набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту затримання 12.05.2017 р.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції чинній станом на 20.06.2017р., зарахувати обвинуваченому ОСОБА_3 , у строк відбуття покарання строк тримання під вартою в період з 12.05.2017 року до 20.06.2017 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції станом на теперішній час, зарахувати обвинуваченому ОСОБА_3 у строк відбуття покарання строк тримання під вартою в період з 21.06.2017 року до набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Речові докази: автомобіль марки «DAEWOO», моделі «Lanos», сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 залишити ОСОБА_6 , як законному володільцю.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Миколаївської області через Новобузький районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя