Єдиний унікальний номер 722/435/17
Номер провадження 1-в/722/98/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 травня 2017 року Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:

судді: ОСОБА_1

секретаря: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

представника виправної колонії: ОСОБА_4

та засудженого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, громадянина України, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням, в якому просив звільнити його умовно-достроково на невідбутий строк.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 подане клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення клопотання засудженого не заперечував з огляду на те, що ОСОБА_5 під час відбування покарання в установі, згідно наданої характеристики, зарекомендував себе з позитивної сторони, виконує роботи з самообслуговування, бере активну участь в роботах щодо належного підтримання та покращення санітарно-гігєнічних умов у камері сектору, дисциплінарних порушень немає.

Начальник сектору максимального рівня безпеки ДП «СВК (№67)» ОСОБА_4 в судовому засіданні позитивно охарактеризував засудженого ОСОБА_5 та підтримав думку прокурора щодо можливості звільнення його умовно-достроково на невідбутий строк.

Голова спостережної комісії при Сокирянській РДА Чернівецької області ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву, в якій вирішення клопотання засудженого поклав на розсуд суду та просив провести судове засідання без його присутності.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання та частково особову справу засудженого, суд вважає, що клопотання ОСОБА_5 підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, в тому числі повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Таким чином, виходячи із вказаної норми кримінального закону, застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування як основного, так і додаткового покарання, є правом, а не обов`язком суду.

Пунктом 3 ч.3 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим, зокрема не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Апеляційного суду Донецької області від 14.12.2006 року за п.п. 6, 11, 12 ч.2 ст.115 КК України до 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного йому майна. Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_5 відраховано з 17.02.2006 року. Зараховано у строк відбування покарання період перебування його під вартою.
Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 15.02.2016 року, на підставі ч.5 ст.72 КК України, в строк відбування покарання засудженому ОСОБА_5 зараховано строк його попереднього ув`язнення з 17.02.2006 року по 17.10.2007 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно кінець строку відбування покарання ОСОБА_5 17.06.2018 року.

Станом на час розгляду судом клопотання, засуджений ОСОБА_5 відбув 12 років 10 місяців 16 днів позбавлення волі, тобто більше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом.

Невідбутий засудженим ОСОБА_5 строк покарання у виді позбавлення волі, станом на час постановлення судом даної ухвали, становить 01 рік 01 місяць 14 днів.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, під час судового розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суди повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Із досліджених в судовому засіданні письмових матеріалів клопотання та особової справи засудженого, судом встановлено наступні обставини.

Згідно характеристики, затвердженої 20.04.2017 року начальником ДУ «СВК (№67)», до сектору максимального рівня безпеки при колонії засуджений ОСОБА_5 прибув 17.02.2008 року. До оплачуваної суспільно-корисної праці не залучався у зв`язку з особливостями утримання у секторі максимального рівня безпеки та відсутністю можливості забезпечення роботою, яку може виконувати дана категорія осіб. У відносинах з іншими засудженими вживчивий, не конфліктний. По відношенню до представників адміністрації колонії тактовний, стриманий, намагається виконувати їхні законні вимоги. Соціально-корисні зв`язки підтримує шляхом побачень.

Згідно довідки про заохочення і стягнення засудженого, ОСОБА_5 за період відбування покарання у виді позбавлення волі, у шести випадках притягувався до дисциплінарної відповідальності. Останнє дисциплінарне стягнення накладене 18.09.2014 року. Всі стягнення погашені у встановленому законом порядку. Заохочень не має.
Відповідно до ст.6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Частиною 2 ст.65 КВК України визначено, що активна участь засуджених у виховних заходах заохочується і враховується при визначенні ступеня їхнього виправлення.

Судом встановлено, що під час відбування покарання, засуджений ОСОБА_5 на заходи індивідуально-виховного характеру, які із ним проводяться, реагує позитивно, робить для себе відповідні висновки. У відповідності до ч.5 ст.118 КВК України, в добровільному порядку виконує роботи щодо належного підтримання та покращення санітарно-гігієнічних умов у камері сектору.
Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК).

З огляду на викладене, суд вправі прийняти рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання за наявності двох обов`язкових умов, а саме: сумлінної поведінки та сумлінного ставлення до праці, що у своїй сукупності може свідчити про доведення засудженим свого виправлення та застосування відносно нього вказаної пільги.
Сумлінна поведінка повинна полягати у дотриманні засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни.
Враховуючи наведені вище вимоги кримінального закону та встановлені обставини в їх сукупності, характеризуючі дані про особу засудженого ОСОБА_5 , зокрема те, що останній діючих дисциплінарних стягнень немає, приймає участь у виховних заходах, добровільно виконує роботи щодо покращення умов утримання, відбув значний термін покарання, щиро розкаявся у вчиненому, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 цілком довів своє виправлення, а тому заслуговує бути звільненим від подальшого відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк.

Керуючись ст.81 КК України, ст.6, ч.2 ст.65, ст.127 КВК України, ст.ст. 537-539 КПК України, п.п. 2, 17 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, суд,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання задовольнити.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, звільнити від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Апеляційного суду Донецької області від 14.12.2006 року, умовно-достроково на невідбутий строк 01 рік 01 місяць 14 днів.
Роз`яснити засудженому ОСОБА_5 , що відповідно до ч.4 ст.81 КК України, у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового злочину, суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими ст.ст. 71, 72 КК України.
Копію цієї ухвали надіслати Державній установі «Сокирянська виправна колонія (№67)» в Чернівецькій області для виконання, Апеляційному суду Донецької області та засудженому ОСОБА_5 для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернівецької області протягом 7 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд Чернівецької області, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.
Суддя: