Вирок
Іменем України
30.03.2017 року Франківський районний суд міста Львова у складі:

головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

та обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Затишне Криничанського району Львівської області, українця, громадянина України, не одруженого, із середньо-спеціальною освітою, раніше не судимого, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , працюючого водієм-токарем відділення технічного обслуговування ремонтно-технічної роти повітряного командування, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 , від 15.09.2015 року №35-РС, ОСОБА_4 уклав контракт строком на три роки та призначений на посаду водія-токаря відділення технічного обслуговування ремонтно-технічної роти повітряного командування, у військовому званні «солдат». Відповідно до наказу від 28.09.2016 №217 перебував у відрядженні у військовій частині НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 , ВДВ) та після завершення підготовки був розподілений до військової частини польова пошта НОМЕР_3 ( АДРЕСА_4 ), де проходив військову службу до 13.12.2016р.
13.12.2016 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_4 в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ч. 1 ст. 1, ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16,129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, порушуючи військову дисципліну та маючи намір ухилитися від несення обов`язків військової служби, без поважних причин, через особисту недисциплінованість та несумлінного ставлення до виконання своїх службових обов`язків, з 13.12.2016 року по 15.01.2017 року без поважних причин з метою ухилитися від військової служби, в умовах особливого періоду самовільно залишив військову частину - польова пошта НОМЕР_3 , щодислокувалась за адресою: АДРЕСА_4 .

У судовому засіданні ОСОБА_4 вину у вчиненому визнав повністю, та показав, що у зв`язку із сімейними проблемами, які негативно впливали на його психологічний стан 13.12.2016 самовільно залишив військову частину НОМЕР_3 , щознаходиться за адресою: АДРЕСА_4 та поїхав за місцем свого проживання в м. Стрий Львівської області, де в подальшому мав намір проходити військову службу в ВЧ НОМЕР_1 . 15.01.2017 року він добровільно з`явився до військової частини і продовжив виконання своїх службових обов`язків. У вчиненому щиро розкаюється та просить суворо не карати.
Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його вина підтверджується зібраними по справі доказами, дійсність та достовірність яких учасниками судового розгляду не оспорюється.

А тому, з врахуванням вимог ч.3 ст. 349 КПК України, з`ясувавши, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, враховуючи згоду учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, роз`яснивши учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.4 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини в умовах особливого періоду.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є тяжким, особу обвинуваченого, який не одружений, працевлаштований, за місцем несення військової служби характеризується посередньо, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням обставин вчиненого та даних про особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі, оскільки на думку суду, саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, враховуючи, що ОСОБА_4 вперше пригятається до кримінальної відповідальності, щиро покаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні, відсутність обтяжуючих обставин, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому відповідно до вимог ст. 75 КК України слід звільнити його від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Керуючись ст.ст. 373,374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України, засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі звільнити, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення.

Згідно вимог ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися в уповноважений орган з питань пробації для реєстрації.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області через Франківський районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України, шляхом подачі апеляційної скарги

Головуюча ОСОБА_1 .