Справа № 159/4831/16-к
Провадження № 1-кп/159/47/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 лютого 2017 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинувачено ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0002387 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Ковель Волинської області, з середньою професійною освітою, непрацюючого, неодруженого, не судимого, без постійного місця проживання, тимчасово мешкає за адресою АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) , передбаченого ч.1 ст.190 КК України

В С Т А Н О В И В:

обвинувачений ОСОБА_4 24 жовтня 2016року, приблизно о 16 годині дня, перебуваючи у нежитловому приміщенні поруч з супермаркетом «Колібрі» по вул.Сагайдачного,7 в м.Ковелі Волинської області, діючи з корисливих мотивів, шляхом обману та зловживання довірою, під приводом огляду та тимчасового користування, отримав від потерпілої ОСОБА_5 мобільний телефон марки «Nomi і503», вартістю 1150 грн, який згодом продав, чим завдав потерпілій майнової шкоди на вказану суму.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.1 ст.190 КК України.

Кримінальне провадження надійшло до суду з угодою про примирення.

За умовами вказаної угоди обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим в обсязі пред`явленого обвинувачення. Попросив вибачення у потерпілої. Повністю відшкодував завдану майнову шкоду, повернувши мобільний телефон.

Сторонами узгоджено міру покарання для обвинуваченого в межах санкції ч.1 ст.190 КК України у виді ста годин громадських робіт.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив існування обставин за пред`явленим обвинуваченням, щиро розкаявся у вчиненому, просив затвердити надану суду угоду про примирення з потерпілою.

Потерпіла ОСОБА_5 підтвердила суду добровільність досягнутого з обвинуваченим примирення та відсутність щодо останнього претензій майного чи морального характеру.

Вирішуючи питання про затвердження угоди про примирення суд виходить з наступного:

У підготовчому судовому засіданні суд вправі прийняти рішення про затвердження угоди ( п.1 ч.3 ст.314 КПК України).

Відповідно до ст.468, ч.3 ст.469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена угода про примирення.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості.

Міра покарання, погоджена сторонами угоди, для обвинуваченого відповідає положенням ст.65 КК України та визначена в межах санкції закону, за яким він притягується до відповідальності.

Міра покарання визначена сторонами з урахуванням особи обвинуваченого, який є молодою особою, однак не має сім`ї, постійного місця проживання, джерела доходів, не працевлаштований, не вперше притягується до кримінальної відповідальності. Сторонами угоди прийняті до уваги такі пом`якшуючі покарання обставини, як визнання вини та повне відшкодування шкоди, врахована відсутність обтяжуючих покарання обставин та обґрунтовано прийнято рішення про міру покарання у виді громадських робіт. Це буде дисциплінувати обвинуваченого та слугувати стримуючим фактором від вчинення нових злочинів.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, обвинувачений цілком розуміє положення ч.5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані в разі затвердження угоди судом, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про примирення відповідно до ст. 476 КПК України.

Потерпіла ОСОБА_5 також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

На переконання суду, умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу та Кримінального кодексу України, інтересам сторін та суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для примирення.

Виходячи з викладеного, угода про примирення підлягає затвердженню.

Підстав для обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого на час набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні. Цивільний позов не заявлено. Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК.

Керуючись ст.ст.314, 468, 469, 475 КПК України, суд
У Х В А Л И В :

Угоду про примирення від 14 грудня 2016 року у кримінальному провадженні № 0002387, укладену між підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 - затвердити.

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.190 КК України, та призначити покарання у виді громадських робіт строком на 100 (сто) годин.
Речовий доказ : мобільний телефон марки «Nomi і503» залишити у власності потерпілої.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий:ОСОБА_1