АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
.[1]
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря ОСОБА_4 ,
учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0006160 від 24.06.2015 року, по обвинуваченню:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 29.06.2009 року Голосіївським районним судом м. Києва за ч.2 ст.187 КК України, з застосуванням ст.69 КК України, до позбавлення волі на строк 4 роки,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, за апеляційною скаргою заступника прокурора міста Києва на вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 23 березня 2016 року,-
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 23 березня 2016 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст.75 України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки, та покладено на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Вирішено питання щодо цивільного позову та речових доказів.
За вироком суду ОСОБА_6 визнаний винуватим у тому, що він 12.06.2015 року о 14.40 год., перебуваючи в приміщенні магазину «Фора» по вул. Заболотного, 48 в місті Києві, таємно викрав належний ОСОБА_7 телефон «Самсунг Гелексі Гранд 2» вартістю 4178 грн. 90 коп. в чохлі, який вона залишила на стійці біля касира, здійснюючи розрахунок за придбаний товар.
В поданій апеляційній скарзі заступник прокурора міста Києва, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини кримінального провадження та правову кваліфікацію дій ОСОБА_6 , просить вирок скасувати через неправильне застосуванням судом положень ст.75 КК України та у зв`язку з цим невідповідністю призначеного ОСОБА_6 покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_6 покарання не навів достатніх підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, дійшовши помилкового висновку, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.
Зазначає, що суд не надав належної оцінки суспільній небезпечності особи обвинуваченого, який раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливого злочину, належних висновків для себе не зробив та вчинив новий злочин проти власності.
За наведених обставин вважає, що лише реальне відбуття ОСОБА_6 покарання забезпечить досягнення цілей, визначених ст.65 КК України.

За наслідками апеляційного розгляду просить зазначений вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 по ч.2 ст.185 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. В іншій частині вирок просить залишити без змін.
Заслухавши суддю - доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва та просив її задовольнити, обвинуваченого, який заперечував проти задоволення поданої апеляційної скарги та вважав вирок суду законним і обґрунтованим, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, проаналізувавши апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини злочину та правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 КК України учасниками судового провадження не оскаржуються та не оспорюються, а тому, у відповідності до положень ст.404 КПК України, апеляційною інстанцією не перевіряються.

Призначаючи обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.185 КК України, суд першої інстанції, діючи у відповідності до положень ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину, а саме те, що він вчинив умисний злочин середньої тяжкості, дані про особу винного, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливого злочину, за місцем проживання характеризується позитивно на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд обґрунтовано визнав його щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі винного і не оспорюється прокурором в поданій апеляційній скарзі.

З урахуванням обставин та тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, даних про його особу, наявності обставини, яка пом`якшує покарання, та відсутності обставин, які обтяжують покарання, суд першої інстанції прийшов до висновку, що його виправлення та перевиховання можливе буз ізоляції від суспільства, а тому на підставі положень ст.75 КК України звільнив його від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду про можливість звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховувати тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Звільняючи ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу винного, в тому числі і те, що він раніше засуджувався за вчинення умисного корисливого злочину, за який відбув покарання, наявність обставини, що пом`якшує його покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, а тому обґрунтовано та на законних підставах прийшов до висновку, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.
На час розгляду провадження в суді апеляційної інстанції обвинувачений добровільно сплатив потерпілій ОСОБА_7 1000 грн.в якості часткового відшкодування заподіяних злочином збитків, а тому дану обставину суд апеляційної інстанції також визнає такою, що пом`якшує його покарання.

Цим самим спростовуються апеляційні доводи прокурора про те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що виправлення ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства, в зв`язку з чим незаконно звільнив його від відбування призначеного покарання з випробуванням.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому залишає його без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 23 березня 2016 року, ухвалений щодо ОСОБА_6 , залишити без змін, а апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:

________________ ________________ ________________ ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/796/24/2017
Категорія КК: ст.185
Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_8