АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 лютого 2017 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі
судового засідання ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000021 щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого Сокирянським районним судом Чернівецької області 23.03.2006р. за ч. 1 ст. 185, ст. 75 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, 07.07.2008р. за ч. 3 ст. 185, ст. 69 КК України до 1 року позбавлення волі, Приморським районним судом м. Одеси 10.11.2011р. за ч. 2 ст. 263 КК України до 6 місяців арешту; Сокирянським районним судом Чернівецької області 27.12.2012р. за ч. 3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, Шевченківським районним судом м. Чернівці 11.10.2016р. за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, Сокирянським районним судом Чернівецької області 15.11.2016р. за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:
На вирок Новодністровського міського суду Чернівецької області від 26 грудня 2016 року обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій, не оскаржуючи правильність кваліфікації дій та свою вину, просить суд апеляційної інстанції його скасувати через надмірну суворість та призначити менш суворе покарання.

_________________________________________________________________________________
Провадження №11-кп/794/84/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_8
Категорія ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України Суддя-доповідач ОСОБА_1 .
Вироком Новодністровського міського суду Чернівецької області від 26 грудня 2016 року у кримінальному провадженні № 0000021 ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань до призначеного за цим вироком покарання приєднано невідбуту частину покарання за вироком Сокирянського районного суду Чернівецької області від 15 листопада 2016 року та остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. Зараховано в строк відбування покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, покарання, частково відбуте за вироком Сокирянського районного суду Чернівецької області від 15 листопада 2016 року. Строк відбування покарання по даному кримінальному провадженню ухвалено обчислювати з дня проголошення вироку - 26 грудня 2016року. Прийнято рішення щодо речових доказів у справі.

Згідно з вироком районного суду, ОСОБА_5 будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів, у період незнятої та непогашеної в установленому законом порядку судимості, 01 квітня 2016р. близько 23 год. 45 хв., знаходячись на території храму УПЦ «Різдва святого Іоанна Предтечі» за адресою: Чернівецька область, м. Новодністровськ, квартал 14, переслідуючи корисливу мету, шляхом пошкодження метало-пластикового вікна проник всередину храму, звідки намагався викрасти грошові кошти у сумі 597,35 грн. та два металевих хрестика вартістю 15, 00 грн. кожний, на загальну суму 30,00 грн., але свій злочинний намір до кінця не довів з причини, яка не залежала від його волі, так як був затриманий настоятелем храму ОСОБА_9 та працівниками поліції. Загальна вартість викраденого майна становить 627, 35 грн.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його адвоката, які просили задовольнити апеляцію та пом`якшити покарання, прокурора, який заперечив проти задоволення вимог апеляції та просив залишити вирок районного суду без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Під час розгляду даної справи районний суд скористався правом, передбаченим ч. 3 ст. 349 КПК України, та обмежився допитом обвинуваченого і дослідженням матеріалів провадження, що характеризують особу обвинуваченого. Дану обставину суд апеляційної інстанції відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України зобов`язаний врахувати під час визначення меж апеляційного розгляду.
Колегією суддів за результатами перевірки вироку районного суду встановлено, що висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються зібраними та перевіреними у судовому засіданні доказами, а його діям дана вірна юридична оцінка. Кваліфікація його дій не оскаржується.
Що стосується призначення покарання ОСОБА_5 із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України у виді п`яти років позбавлення волі, то колегія суддів вважає, що районний суд при вирішенні цього питання повністю дотримався вимог кримінального закону.
Згідно загальних принципів призначення покарання, передбачених ст.65 КК України, суд призначає покарання в межах, встановлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, а також повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Окрім того, суд першої інстанції не порушив обмеження, передбачені ч. 3 ст. 68 КК України під час призначення покарання, врахувавши те, що даний злочин є незакінченим.
Відповідно до вимог п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України №8 від 12.06.2009 року про внесення змін та доповнень до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання»: «Призначаючи покарання в кожному конкретному випадку суди мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Таким чином, при обранні ОСОБА_5 виду та міри покарання суд першої інстанції, у відповідності до правил ст. 65 КК України, вірно врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким, дані про особу обвинуваченого, котрий свою вину визнав, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, має постійне місце проживання, є особою молодого віку, відсутність претензій від потерпілого, перебування ОСОБА_5 на «Д» обліку та його здатність усвідомлювати свої дії і керувати ними, наявність ознак легкої розумової відсталості з порушеннями поведінки, неодноразові притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, відсутність місця роботи, на шлях виправлення не став, вчинив новий злочин в період незнятої та непогашеної судимості та під час судового розгляду справи ухилявся від суду у зв`язку із чим був оголошений в розшук.
При визначенні остаточної міри покарання суд першої інстанції змушений був застосувати 4 ст. 70 КК України, оскільки злочин, передбачений ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, обвинувачений ОСОБА_5 скоїв до винесення вироку Сокирянським районним судом Чернівецької області від 15 листопада 2016 року (справа № 722/1025/16-к (№ 1-кп/722/35/16)).
Окрім того, остаточне покарання за вироком Сокирянського районного суду Чернівецької області від 15 листопада 2016 року щодо ОСОБА_5 також призначене із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, що свідчить про схильність обвинуваченого ОСОБА_5 до сталої антисуспільної протиправної поведінки та підтверджує співмірність та справедливість призначеного судом остаточного покарання у даному провадженні.
На підставі вищенаведеного, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 ..
Керуючись ст.ст. 349, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Новодністровського міського суду Чернівецької області від 26 грудня 2016 року щодо ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою, в той самий строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3
Згідно з оригіналом:
суддя Апеляційного суду
Чернівецької області ОСОБА_1