Порядковий № 1-кп/756/240/17
В И Р О К
Іменем Укіраїни
25 травня 2017 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, українця, громадянина України, не одруженого, студента Національного педагогічного університету ім. М.П. Драгоманова, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В :
01.09.2016 року, близько 21 години 15 хвилин, ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Daewoo Nexia», державний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись у другій смузі по вулиці Героїв Дніпра у місті Києві у напрямку проспекту Оболонського, наблизився до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного інформаційними дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 та дорожньою розміткою 1.14.2 Правил дорожнього руху України, що розташований навпроти будинку № 57.

У цей час по вказаному нерегульованому пішохідному переходу переходила пішохід ОСОБА_8 , яка рухалася зліва направо по ходу руху керованого ОСОБА_7 автомобіля.

Обвинувачений, порушуючи пункти 1.5 та 2.3 «б» Правил дорожнього руху України, під`їжджаючи до нерегульованого наземного пішохідного переходу, на якому перебувала пішохід, не зменшив швидкість, аж до зупинки свого транспортного засобу, а також не переконавшись у тому, що на пішохідному переході перебувають пішоходи, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, чим грубо порушив п. 18.1. Правил дорожнього руху України, продовжив рух керованим автомобілем, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , яка отримала у результаті наїзду автомобіля тяжкі тілесні ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_7 в ході судового розгляду визнав вину у порушенні вимог ПДР України, що мало наслідком дорожньо-транспортну пригоду, у результаті якої потерпіла отримала тяжкі тілесні ушкодження, від яких померла у грудні 2016 року.

Обвинувачений показав, що у вказаний в обвинувальному акті день та час він, керуючи автомобілем «Daewoo Nexia», внаслідок недотримання вимог ПДР, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , яка переходила через дорогу по пішохідному переходу. Усвідомлюючи глибину відповідальності за свої дії, ОСОБА_7 після ДТП допомагав родині потерпілої, сплачуючи за її лікування. Обвинувачений свою провину визнає повністю, щиро кається, в черговий раз приносить свої вибачення за вчинене перед потерпілим, просить суд врахувати відшкодування завданої шкоди, та не позбавляти його волі.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому з`ясовано, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає.

Суд погоджується із кваліфікацією дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки останній, керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження потерпілої ОСОБА_8 .

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує суспільну небезпечність діяння, що характеризується необережною формою вини, ступінь тяжкості даного кримінального правопорушення, що віднесений законом до тяжких правопорушень, та особу винного.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування частини завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 , відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Крім того, при обранні обвинуваченому міри покарання судом враховується відношення обвинуваченого до вчиненого, що характеризується щирим осудом своїх протиправних дій, матеріали, що його характеризують, а саме те, що він отримує вищу освіту, за місцем навчання та проживання характеризується виключно позитивно, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, активно приймає участь у громадській діяльності. Також суд має взяти до уваги позитивні характеристики ОСОБА_7 за останнім місцем роботи.

На підставі вищевикладеного суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання, що передбачено санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, тобто позбавлення волі, у розмірі наближеному до його мінімальної межі.

При цьому суд має врахувати позицію учасників судового розгляду, щодо звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання із визначенням іспитового строку. На користь такої позиції свідчить й молодий вік обвинуваченого, його намагання усунути негативні наслідки своїх протиправних дій, про що свідчить добровільна оплата медичних послуг та медикаментів ОСОБА_8 одразу після ДТП.

Приймаючи до уваги викладене вище, суд приходить до висновку, що застосування до ОСОБА_7 положень ст. 75 КК України буде відповідати меті покарання, запобігати вчиненню ним нових кримінальних правопорушень та мати загально профілактичний характер.

Враховуючи, що внаслідок порушення обвинуваченим Правил дорожнього руху України, потерпілій були завдані тяжкі тілесні ушкодження, суд вважає необхідним призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

При вирішенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_5 суд виходить з наступного.

Згідно ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є у тому числі діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

За результатами судового слідства встановлено, що ОСОБА_7 своїми діями, пов`язаними з використанням на відповідній правовій підставі транспортного засобу автомобіля «Daewoo Nexia», державний номерний знак НОМЕР_2 , заподіяв шкоду потерпілому ОСОБА_5 .

Вирішуючи позов у частині стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди, суд вважає правильним відшкодувати за рахунок цивільного відповідача витрати понесені потерпілим, розмір яких підтверджується наданими суду документами на суму 32 497 грн. 81 коп. Враховуючи положення статті 60 ЦПК України, яка покладає на позивача обов`язок подання доказів на підтвердження своїх вимог, суд відмовляє у стягненні іншої заявленої частини суми матеріальної шкоди.

Позовні вимоги щодо заподіяної потерпілій моральної шкоди знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

Як вказує ОСОБА_5 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди його дружина отримала травму, від якої через декілька місяців після аварії померла. За час її життя він вимушений був перебувати у лікарні, бути свідком її фізичних страждань, що не могло не завдати йому душевних хвилювань. Смерть дружини змінила життя потерпілого, який відчував та продовжує відчувати страждання у зв`язку із її втратою внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 .

При визначенні суми грошового відшкодування за завдані моральні страждання суд враховуючи ч. 3 ст. 23 ЦК України, бере до уваги характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань потерпілого, які знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку із протиправними діями обвинуваченого, ступень вини обвинуваченого, принципи розумності та справедливості, а також майновий стан винної особи. При цьому суд не може не взяти до уваги, що обвинуваченим у добровільному порядку була відшкодована потерпілому сума у розмірі 172 084 гривні 86 копійок, що підтвердив у судовому засіданні ОСОБА_5 .
Враховуючи у сукупності всі обставини зазначені вище суд вважає необхідним частково задовольнити цивільний позов у частині відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого процесуальні витрати, а саме: на проведення експертизи.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,

З А С У Д И В :

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки із позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку 2 роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 32 497 гривень 81 копійку, у рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави вартість проведених автотехнічних експертиз у розмірі 2 311 гривень 05 копійок.

Речові докази : автомобіль «Daewoo Nexia», державний номерний знак НОМЕР_2 повернути ОСОБА_7 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається учасникам процесу.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1