АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер судової справи 649/504/16-к
Справа № 11-кп/791/1/17 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія вирок ч.1 ст.162, ч.1 ст. 122 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 лютого 2017 р.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі :

Головуючого ОСОБА_2

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретарі ОСОБА_5

З участю прокурора ОСОБА_6

Захисника ОСОБА_7

Обвинуваченого ОСОБА_8

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні матеріали кримінального провадження № 0000074 за апеляційними скаргами першого заступника прокурора Херсонської області ОСОБА_9 , потерпілої ОСОБА_10 на вирок Великолепетиського районного суду Херсонської області від 08 квітня 2016 року щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рубанівка Великолепетиського району Херсонської області, громадянина України, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України вважається таким, що немає судимості,
- обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162, ч.1 ст.122 КК України,

в с т а н о в и л а :
Цим вироком, ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за ч.1 ст.162 КК України на 1 рік обмеження волі, за ч.1 ст.122 КК України на 2 роки обмеження волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у вигляді 2 роки обмеження волі та у відповідності до ст.75, п.п.3,4 ч.1 ст.76 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням обов`язків повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи та періодично з`являтись для реєстрації до органу кримінально-виконавчої інспекції.
Стягнуто судові витрати на користь держави за проведення експертизи.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду у розмірі 181 грн. 09 коп. та моральну шкоду у розмірі 1500 гривень.
Вирішено питання щодо речових доказів відповідно до закону.
Відповідно до вироку суду ОСОБА_8 12.02.2016 року близько 15 год. 30 хв. незаконно, безпричинно, всупереч волі власника, переслідуючи умисел на порушення конституційного права на недоторканість володіння особи, передбаченого ст. 30 Конституції України, проник на огороджену територію двору, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_10 , після чого, продовжуючи свої дії, порушивши недоторканість житла ОСОБА_10 , умисно, незаконно проник до її будинку та перебуваючи у приміщенні вказаного житлового будинку з пістолету А НОМЕР_1 виробництва фірми "ANICS", зарядженого металевими кульками, який згідно висновку судової балістичної експертизи № 1235 від 25.02.2013 року є пневматичним газобалонним пістолетом, калібру 4,5 мм, здійснив близько 5 пострілів в сторону ОСОБА_10 , внаслідок чого двічі влучив у останню, а саме: в область передньої поверхні грудної клітки з лівого боку та в область лівої виличної ділянки обличчя, тим самим ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді крайового перелому зовнішньої пластини лівої виличної кістки, рани лівої виличної ділянки, які згідно висновку судово-медичної експертизи №52 від 24.02.2016 є тілесними ушкодженнями середньої тяжкості та поверхневої рани передньої поверхні грудної клітки зліва, які є легким тілесним ушкодженням, яке спричинило короткочасний розлад здоров`я.
В апеляційній скарзі перший заступник прокурора області вважає вирок суду незаконним і таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що суд першої інстанції необґрунтовано застосував вимоги ст.75 КК України, своє рішення належним чином не мотивував, безпідставно послався на пом`якшуючі обставини, тоді як вказані обставини ніяким чином не знижують ступінь тяжкості скоєних злочинів. Суд не прийняв до уваги, що ОСОБА_8 раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив умисні злочини, спричинив потерпілій середньої тяжкості та легкі тілесні ушкодження, завдану матеріальну та моральну шкоду не відшкодував. Крім того, судом безпідставно враховано як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, це щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, оскільки останній свою вину визнав під тиском зібраних у провадженні доказів та у зв`язку з викриттям злочинної діяльності. Просить повторно дослідити характеризуючий матеріал на обвинуваченого ОСОБА_8 та вирок у частині призначеного покарання скасувати, ухвалити новий вирок і призначити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.162 КК України у виді 1 року обмеження волі, за ч.1 ст.122 КК України у виді 2 років обмеження волі. Відповідно до вимог ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити покарання у виді 2 років обмеження волі. В решті вирок суду залишити без змін.
В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_10 вважає вирок суду таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з порушенням норм кримінального процесуального закону, кримінального закону, невідповідності висновків суду обставинам, викладеним у вироку, фактичним обставинам справи, однобічності досудового і судового слідства, що призвело до призначення ОСОБА_8 покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення. В обґрунтування своєї апеляції посилається на те, що органами досудового слідства дії ОСОБА_8 необхідно було кваліфікувати за ч.2 ст.122 КК України, так як умисне тілесне ушкодження було причинено їй з метою залякування.
Суд не взяв до уваги покази свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 які пояснили, що ОСОБА_8 в приміщенні магазину неодноразово штовхав потерпілу та погрожував її "закопати". Крім того, не погоджується з висновками суду щодо віднесення до обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 такі як щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення і що обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_8 , не виявлено, оскільки свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 підтвердили, що ОСОБА_8 перебував в стані алкогольного сп`яніння, тілесні ушкодження наніс з пневматичного пістолету в обличчя, тобто мав за мету знівечити обличчя потерпілої, а такі обставини, як вчинення злочину з особливою жорстокістю та вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння або у стані, викликаному вживанням наркотичних, або інших одурманюючих засобів, відносяться до обставин, які обтяжують покарання. Вважає, що не зазначення обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, призвело до призначення ОСОБА_8 покарання, яке не відповідає тяжкості злочину.
Крім того, постановляючи вирок в частині задоволення цивільного позову, судом безпідставно та невмотивовано зменшено суму матеріальної та моральної шкоди, так як в матеріалах кримінального провадження є всі докази і вони були судом дослідженні.
Просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання, яке буде пов`язане з позбавленням волі. Стягнути з ОСОБА_8 матеріальну шкоду в сумі 1600 грн. і моральну шкоду в сумі 5000 грн.

В запереченнях обвинувачений ОСОБА_8 , вважає апеляційні скарги прокурора та потерпілоїнеобґрунтованими та просив залишити їх без задоволення, а вирок без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, прокурора, який підтримав апеляційні скарги першого заступника прокурора Херсонської області ОСОБА_9 та потерпілої ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які просили апеляційні скарги прокурора та потерпілої залишити без задоволення, а в судових дебатах, сторони залишилися на своїх позиціях, обвинуваченого під час надання йому останнього слова, який просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до наступного.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у скоєнні незаконного проникнення до житла та умисного заподіяння середньої тяжкості тілесних ушкоджень, та правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст. 162, ч.1 ст. 122 КК України, за зазначених у вироку обставин, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджується перевіреними в судовому засіданні доказами, яким суд дав належну оцінку.

Вирок суду є законним, обґрунтованим і вмотивованим, відповідає вимогам ст. 370 КПК України. На думку колегії суддів, він ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінки доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності, а в сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Відповідно до ст. 337 ч.1 КПК України судовий розгляд проводиться стосовно особи, якій висунутого обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Доводи апеляційної скарги потерпілої щодо неправильної кваліфікації дій обвинуваченого є безпідставними. Вони були предметом перевірки в суді першої інстанції і не знайшли свого підтвердження і ці доводи щодо правильної кваліфікації, а саме за ч.1 ст. 162, ч.1 ст. 122 КК України, не спростовують висновків суду.

Посилання прокурора та потерпілої в своїх апеляційних скаргах на те, що суд безпідставно врахував як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушеннята призначена міра покарання явно не відповідає ступеню тяжкості вчиненого правопорушення є не обґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

ОСОБА_8 призначене покарання в межах санкції частин статті, за яким його засуджено. Приймаючи таке рішення суд керувався вимогами ст.ст. 50, 65 КК України та навів обґрунтування, які належить вважати достатніми.

Зокрема, покарання є таким, що відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України та п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" №7 від 24.10.2003 року, без порушення правил його призначення, з огляду на ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, за обставин, даним про особу ОСОБА_8 , який вважається таким що немає судимості, щиро покаявся та сприяв встановленню об`єктивної істині у провадженні, вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, задовільно характеризуються за місцем проживання, а тому визнати його явно несправедливим та для заміни покарання, як про це зазначає потерпіла та прокурор, колегія суддів підстав не вбачає.

Крім того, колегія суддів приймає до уваги, що ОСОБА_8 займається індивідуальним сільськогосподарським виробництвом, весь час працював - і трактористом, і водієм, медичним документам, якими підтверджується отримання ним травми, нанесеної потерпілою, виключно позитивним характеристикам на нього як з місця колишньої роботи - СП "Рубанівське" ТОВ, так і за місцем проживання - з Рубанівської сільської ради та від сусідів, відшкодуванню заподіяної матеріальної та моральної шкоди.

Також, відповідно до журналу судового засідання та носію інформації, на якому за допомогою технічних засобів зафіксований судовий розгляд кримінального провадження, прокурор, який підтримував державне обвинувачення послався при визначенні покарання на пом`якшуючі обставини щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, при цьому запропонував суду встановити іспитовий строк у відповідності до ст. 75 КК України.
З урахуванням викладеного, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про призначення ОСОБА_8 покарання в межах санкції закону, за який його засуджено, у виді позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком. Таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з ч.3 ст.374 КПК України суд, визнавши розмір відшкодування матеріальної і моральної (немайнової) шкоди, повинен навести у вироку відповідні мотиви прийнятого рішення про задоволення цивільного позову, а також перевірити обґрунтованість заявлених вимог і навести відповідні розрахунки сум, що підлягають стягненню.

Посилання, які викладені в апеляційній скарзіпотерпілої ОСОБА_10 про те, що стягнена судом на її користь сума моральної шкоди в 1500 грн. явно не відповідає ступеню тяжкості завданих моральних страждань, які були спричинені потерпілому є безпідставними.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції обґрунтовано визначено розмір грошового відшкодування моральної шкоди в сумі 1500 грн., оскільки, судом враховано обставини, які впливають на визначення її розміру, а саме характер злочину, глибину фізичних і моральних страждань, ступінь вини обвинуваченого.

Вирішуючи питання щодо задоволення цивільного позову ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної шкоди в частині відшкодування матеріальних збитків за лікування, судом належним чином перевірені докази які підтверджували факт придбання ліків та обґрунтовано задовольнив цивільний позов на суму 181 грн. 09 коп. Крім того, апелянтом не спростована розрахунками та не надано доказів того, що визначена сума матеріальної шкоди судом визначена неправильно.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів достовірність доказів та були підставами для скасування або зміни вироку не встановлено.

Тому, колегія суддів, підстав для задоволення апеляційних скарг першого заступника прокурора Херсонської області ОСОБА_9 та потерпілої ОСОБА_10 ,не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Херсонської області ОСОБА_9 , апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_10 , - залишити без задоволення, а вирок Великолепетиського районного суду Херсонської області від 08 квітня 2016 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня його проголошення, безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді : (підпис) ОСОБА_2 ,

(підпис) ОСОБА_3 ,

(підпис) ОСОБА_4 .

З оригіналом згідно

Суддя Апеляційного суду

Херсонської області ОСОБА_2