АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/5075/16-к Номер провадження 11-кп/786/204/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 січня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних
справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 2 листопада 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання засудженому

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Полтава, раніше судимому, засудженому 13.11.2014 Ленінським районним судом м. Полтава за ч. 2 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, 14.01.2016 Ленінським районним судом м. Полтава скасовано звільнення з іспитовим строком та направлено ОСОБА_7 в місця позбавлення волі строком на 1 рік,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання в порядку ст. 81 КК України.

Приймаючи таке рішення суд зазначив, що засуджений своєю поведінкою не довів своє виправлення.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 , просить скасувати ухвалу суду та звільнити його умовно-достроково.

Свої вимоги засуджений обґрунтовує тим, що суд не взяв до уваги: відсутність у нього порушень відбування покарання і те, що він працює на швейному виробництві установи та має два заохочення.

В судове засідання засуджений ОСОБА_7 не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду провадження за його апеляційною скаргою, про що мається розписка, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Заслухавши доповідача, міркування прокурора про законність судового рішення, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Пунктом 1 частини 3 статті 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочини невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин.

Необхідною умовою застосування положень частини 1 статті 81 КК України є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю, добросовісне відношення до трудових обов`язків.

У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" № 2 від 26.04.2002 визначено, що при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Відповідно до п. 1 та п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 26.04.2002 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_7 засуджений 13.11.2014 Ленінським районним судом м. Полтава за ч. 2 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік. Вирок набрав законної сили 16.12.2014.

14.01.2016 Ленінським районним судом м. Полтава скасовано звільнення з іспитовим строком та направлено ОСОБА_7 в місця позбавлення волі строком на 1 рік (а.м.о.с. 9).

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30.06.2016 засудженому ОСОБА_7 зараховано строк попереднього ув`язнення з 14.01.2016 по 22.01.2016 із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (а.м. о.с. 9).
Початок строку покарання ОСОБА_7 14.01.2016 кінець строку покарання 6.01.2017 (а.м. п. 9).
У Кременчуцькій виправній колонії УДПтС в Полтавській області № 69 ОСОБА_7 відбуває покарання з 13.02.2016, до даного закладу засуджений прибув із задовільною характеристикою, згідно якої він не мав стягнень та заохочень за час перебування в установі попереднього ув`язнення (а.м.п. 9).
Згідно характеристики засудженого, наданої начальником відділення №6 соціально-психологічної служби ОСОБА_8 та начальником відділу по контролю за виконанням судових рішень ОСОБА_9 від 28.10.2016, засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання в установі характеризується задовільно. Дотримується встановлених вимог порядку відбування покарання. Має одне заохочення. По відношенню до представників адміністрації ввічливий, виконує їх законні вимоги. Працевлаштований виробництві установи робітників швейної ділянки. Підтримує соціальні зв`язки з рідними шляхом листування та побачень. Не конфліктний, не приймає участь у суспільному житті колективу засуджених відділення. На заходи виховного характеру реагує задовільно (а.м.п. 8).

За час відбування покарання має одне заохочення - подяку 28.07.2016 (а.м.к. 10).

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією із головних умов для умовно дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Відмовляючи в задоволенні заяви засудженого, суд першої інстанції правильно врахував особу засудженого, дані, які наведені вище про поведінку ОСОБА_7 , та прийшов до правильного висновку, що останній своєю поведінкою не довів виправлення.
Окрім цього, колегією суддів встановлено, що засуджений відбув покарання, призначене Ленінським районним судом м. Полтава від 13.11.2014 та його 6.01.2017 звільнено з установи.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 2 листопада 2016 року щодо ОСОБА_7 без зміни.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4