Справа № 303/7881/16-к
Провадження № 1-кп/303/114/17
ряд. стат. звіту № 2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 лютого 2017 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в особі судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мукачево кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.04.2016 року за № 0000407, про обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, українки, з вищою освітою, не одруженої, працюючої на посаді секретаря в Клячанівській ЗОШ І-ІІІ ст., раніше не судимої,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, українки, з середньою освітою, одруженої, не працюючої, раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_9 ,
представника потерпілої ОСОБА_10 ,
В С Т А Н О В И В:
07 квітня 2016 року, приблизно о 11 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , знаходячись неподалік будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті довготривалих неприязних відносин, під час сварки з своєю сусідкою ОСОБА_9 , яка переросла в бійку, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та можливість настання суспільно небезпечних наслідків, нанесли ОСОБА_9 декілька ударів руками, затиснутими в кулак, в область голови, а ОСОБА_6 нанесла також удари в область плеча потерпілої, в результаті чого заподіяли потерпілій тілесні ушкодження у вигляді травматичного набряку м`яких тканин в чоло-тім`яній ділянці волосистої частини голови зліва, саднини на підборідді зліва, синця на передній поверхні правого плечового суглобу, закриту черепно-мозкову травму, які згідно висновку судово-медичного експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 вину у висунутому їй обвинуваченні не визнала та пояснила, що 07.04.2016 року вона разом з своєю мамою ОСОБА_7 поверталися з храму додому. Коли проходили по АДРЕСА_2 , побачила, як потерпіла ОСОБА_9 вийшла з свого будинку і прямо перед ними почала переходити дорогу. Вона бачила, як потерпіла, проходячи перед ними, намагалася руками відштовхнути ОСОБА_7 , але при цьому впала в кювет. Піднявшись, ОСОБА_9 схопила маму за волосся, на що вона ( ОСОБА_6 ) стала поміж них, але потерпіла штовхнула її руками, внаслідок чого вона впала на землю. Коли мама намагалась їй допомогти, потерпіла знову схопила її за волосся, між ними почалась штовханина. Тоді вона знову стала між ними, в цей момент вийшла ОСОБА_11 , яка намагалася цю суперечку припинити. В момент вищевказаної суперечки вона не наносила потерпілій ніяких ударів, тільки намагалася все припинити. Чому саме потерпіла вказує, що вона її била, пояснити не може, від чого у неї виникли тілесні ушкодження, не знає. В зв`язку з цим просить визнати її невинною у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення та виправдати, а у заявленому до неї цивільному позові відмовити.
Обвинувачена ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що свою вину визнає повністю, у вчиненому розкаюється, однак уточнила, що визнається нею тільки те, що між нею та потерпілою мала місце сутичка, яку вона могла уникнути. При цьому вона умисно не наносила потерпілій ударів, а тільки захищалася, хоча потрібно було просто відійти в сторону. Її дочка ОСОБА_6 взагалі до сутички ніякого відношення не мала, нікому ударів не наносила. В той час вони з дочкою поверталися з церкви додому, і коли проходили біля будинку АДРЕСА_1 , потерпіла ОСОБА_9 почала перед ними переходити дорогу. Побачивши, що не встигає цього зробити, потерпіла намагалася відштовхнути її, але вона відхилилася і потерпіла впала в кювет. Піднявшись, потерпіла схопила її за хустку та за волосся і потягнула, на це до них підійшла її дочка ОСОБА_6 , яку ОСОБА_9 штовхнула і яка внаслідок цього впала на землю. Коли вона намагалася допомогти дочці піднятися, потерпіла знову схопила її і потягнула, вони почали штовхати одна одну. В цей момент з подвір`я вийшла ОСОБА_11 , яку ОСОБА_6 попросила допомогти припинити цю штовханину. ОСОБА_11 їх не розтягувала, а тільки просила все припинити. В ході вказаної суперечки вона не наносила потерпілій ніяких ударів, а тільки штовхалися між собою. Через деякий час вони розійшлися, повернулися додому і викликали поліцію.
Заявлений до неї потерпілою цивільний позов не визнає, вважає, що додані потерпілою до позовної заяви квитанції не доводять розмір спричинених їй матеріальних збитків.
Аналізуючи покази обвинуваченої ОСОБА_7 суд приходить до висновку, що свою вину у висунутому їй обвинувачені вона визнає частково, а не повністю, як показала в судовому засіданні, оскільки ряд обставин, вказаних в обвинувальному акті, нею не визнаються.
Незважаючи на невизнання обвинуваченою ОСОБА_6 своєї вини та часткове визнання вини обвинуваченою ОСОБА_7 , їх вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, підтверджується наступними доказами.
Потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що з обвинуваченими вони тривалий час перебувають у неприязних відносинах через спір за земельну ділянку, між ними часто виникають різні суперечки. 07.04.2016 року вона хотіла іти до церкви і вирішила зайти за своєю сусідкою ОСОБА_11 , яка проживає в будинку АДРЕСА_1 . Вийшовши з свого подвір`я приблизно о 10 годині 45 хвилин вона побачила, що вулицею ідуть обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . В той момент, коли вона переходила дорогу, обвинувачені почали швидко до неї наближатися. Зрозумівши, що між ними може виникнути суперечка, вона хотіла швидше перейти дорогу і зайти у двір до сусідки, але не встигла цього зробити. Обвинувачені підійшли до неї, коли вона знаходилася майже біля воріт ОСОБА_11 , після чого ОСОБА_7 вдарила її кулаком руки в область грудей, від якого вона впала на землю. Коли піднялася, обвинувачені обоє почали наносити їй удари руками по голові, ОСОБА_6 також вдарила її в область плеча. Вона не наносила їм у відповідь ніякі удари, тільки витягнула вперед руку, щоб не підпускати їх ближче до себе. В цей момент з двору вийшла сусідка ОСОБА_11 , яка намагалася припинити цю бійку, стала поміж них. Після цього обвинувачені пішли, продовжуючи при цьому її обзивати. Вона пішла до церкви, але коли повернулася, почала погано себе почувати, тому викликала поліцію. Крім того, вона звернулася в лікарню за медичною допомогою, перебувала кілька днів на стаціонарному лікуванні.
Внаслідок вказаних дій обвинувачених їй спричинені тілесні ушкодження, між собою вони не примирилися, тому вважає, що обвинуваченим слід призначити найсуворіше покарання. Крім того їй було спричинено матеріальну шкоду в сумі 504,08 грн. та моральну шкоду в сумі 20 000 грн., яку вона просить стягнути з обвинувачених на її користь, заявивши до них цивільний позов.
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показала, що проживає по сусідству з потерпілою та обвинуваченими. 06.04.2016 року вона домовилася з потерпілою ОСОБА_9 разом піти до храму, оскільки 07.04.2016 року було релігійне свято. Приблизно о 10.30 год. 07.04.2016 року вона вийшла з свого будинку і бачила, що вулицею йдуть обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . В той момент вона повернулася до будинку, щоб подивитися, яка година, а коли знову вийшла, побачила, що біля її воріт обвинувачені б`ють потерпілу ОСОБА_9 . Вона почала на них кричати, щоб припинили бійку, стала поміж них і намагалася їх розтягнути. В той момент вона добре бачила, що обоє обвинувачені наносили удари руками потерпілій в область голови, грудей, плеча. Хто скільки наніс ударів, точно сказати не може, але робили це вони обоє, кожна одною рукою тримала потерпілу, а другою наносили удари. Все це відбувалося біля її будинку по АДРЕСА_1 .
Таким чином, свідок ОСОБА_11 підтвердила факт, що обоє обвинувачені наносили удари потерпілій в область голови, грудей та плеча, що це була не просто штовханина, як стверджують обвинувачені. Її покази повністю узгоджуються з показами самої потерпілої та спростовують покази обвинувачених щодо того, що вони не наносили ніяких ударів.
Крім показів потерпілої, свідка ОСОБА_11 , вина ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, підтверджується наступними доказами:
-висновком експерта № 266/2016 від 11.05.2016 року, відповідно до якого у потерпілої ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді травматичного набряку м`яких тканин в чоло-тім`яній ділянці волосистої частини голови зліва, саднини на підборідді зліва, синця на передній поверхні правого плечового суглобу, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку. Вказані тілесні ушкодження виникли від дії твердих тупих предметів по ударному механізму спричинення та механізму терня (садно), чим можуть бути затиснуті в кулак руки сторонньої людини. По давності виникнення можуть вкладатися в дату події, що мала місце 07.04.2016 року. Тілесні ушкодження у вигляді травматичного набряку м`яких тканин в чоло-тім`яній ділянці волосистої частини голови, саднини підборіддя та синця правого плечового суглобу відносяться до групи легких тілесних ушкоджень, а тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми та струсу головного мозку до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я;
-протоколом проведення слідчого експерименту від 09.06.2016 року з фототаблицею до нього, згідно якого свідок ОСОБА_11 на місці показала, де саме обвинувачені спричинили тілесні ушкодження потерпілій, як і в які частини тіла вони наносили удари;
-протоколом проведення слідчого експерименту від 09.06.2016 року з фототаблицею до нього, згідно якого потерпіла ОСОБА_9 на місці показала, де саме обвинувачені спричинили їй тілесні ушкодження, як і в які частини тіла вони наносили їх удари.
Таким чином, суд вважає, що вина обвинувачених в умисному легкому тілесному ушкодженні з короткочасним розладом здоров`я, доведена повністю. Дії ОСОБА_6 та ОСОБА_7 кваліфіковано вірно за ч.2 ст. 125 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання обвинуваченій ОСОБА_6 суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, дані про її особу, зокрема про те, що вичинений нею злочин відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, вона раніше не судима, характеризується позитивно.
Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_6 , судом не встановлено.
При визначенні виду та розміру покарання обвинуваченій ОСОБА_7 суд також враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, дані про її особу, зокрема про те, що вичинений нею злочин відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, вона раніше не судима, характеризується позитивно, свою вину визнала частково, розкаялась у вчиненому.
Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_7 , судом не встановлено.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що з метою виправлення і перевиховання обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до кожної з них слід застосувати покарання, передбачене санкцією ч.2 ст. 125 КК України, у виді штрафу в розмірі 70 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, оскільки даний вид та розмір покарання буде достатнім для їх виправлення і попередження вчинення ними нових злочинів.
Запобіжний захід до обвинувачених не обирався, судові витрати відсутні.

Потерпілою ОСОБА_9 заявлено цивільний позов до обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про стягнення з них 504, 08 грн. матеріальної та 20 000 гривень моральної шкоди. Заявлені вимоги потерпіла обґрунтовує тим, що після нанесення їй тілесних ушкоджень вона зверталася за допомогою в лікарню, проходила стаціонарне лікування, після чого продовжувала лікуватися на денному стаціонарі. Для цього вона додатково придбала ліки на суму 504,08 грн., і саме на цю суму їй завдано матеріальних збитків. Крім того, неправомірними діями відповідачів їй було завдано моральної шкоди, оскільки при цьому було принижено її честь та гідність, вона зазнала моральних страждань та переживань, оскільки була принижена перед іншими людьми. Внаслідок цього вона сильно переживала та хвилювалася. Розмір завданої їй матеріальної шкоди оцінює в сумі 20 000 гривень.
Заслухавши покази потерпілої, розглянувши матеріали її позовних заяв та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.
Зокрема в позовній заяві потерпілою зазначається, що їй завдано матеріальну шкоду в сумі 504, 08 грн. Як на доказ вказаної суми збитків потерпіла надала суду копії чеків про придбання нею лікарських засобів. Вказаними чеками підтверджується, що загальна сума придбаних потерпілою ліків становить 504,08 грн., вони були придбані саме в період проходження потерпілою лікування внаслідок отриманих тілесних ушкоджень. Таким чином, сума завданої потерпілій матеріальної шкоди доведена належними доказами і дана сума підлягає до задоволення.
Щодо стягнення з обвинувачених на користь потерпілої моральної шкоди суд виходить з наступного.
Як зазначає сама потерпіла, завдана їй моральна шкода полягає в тому, що вона зазнала моральних страждань та переживань, оскільки була принижена перед іншими людьми. Внаслідок цього вона сильно переживала та хвилювалася. При цьому в судовому засіданні доведено, що тілесні ушкодження потерпілій були нанесені саме обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а тому відповідальність за спричинену внаслідок цього потерпілій моральну шкоду слід покласти саме на них.
При вирішенні питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує характер та обсяг страждань, яких зазнала потерпіла, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках. При цьому суд також виходить із засад розумності, виваженості та справедливості. В зв`язку з цим суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення вимоги потерпілої про стягнення на її користь моральної шкоди, а саме стягнення з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 шкоди в сумі 2000 гривень.
Керуючись ст. 84-86, 94, 95, 370, 371, 373-376 КПК України, суд,
З А С У Д И В :
ОСОБА_12 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 70 (сімдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1190 (одну тисячу сто дев`яносто) гривень.
ОСОБА_13 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 70 (сімдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1190 (одну тисячу сто дев`яносто) гривень.
Цивільний позов потерпілої задовольнити частково. Стягнути солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 504,08 грн. матеріальної та 2000 грн. моральної шкоди. В іншій частині позовних вимог відмовити.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Закарпатської області через цей суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Мукачівського міськрайонного суду ОСОБА_1