Справа № 129/755/17
Провадження по справі № 1-кп/129/203/2017
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" липня 2017 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі головуючої ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні суду в м. Гайсин кримінальне провадження № 0000014 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Жорнище Іллінецького району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, несудимого, тимчасово непрацюючого, в скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, -

установив:

30.08.2014 року молодший сержант ОСОБА_4 прибув із зони виконання бойових завдань на сході України до ІНФОРМАЦІЯ_2 для відновлення боєздатності та морально-психічного стану; відповідно до наказу військового комісара № 145 від 8.09.2014 р. молодшому сержанту ОСОБА_4 наказано з 10.09.2014 року вибути до військової частини польова пошта НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 ; в період з 10.09.2014 року по 22.09.2014 року перебував на лікуванні у військово-медичному клінічному центрі Центрального регіону України у м.Вінниці; по закінченню лікування 23.09.2014 року о 8-00 год. молодший сержант ОСОБА_4 умисно, з метою ухилення від військової служби, без поважних причин не з`явився на службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 за місцем її проходження, проводив час на власний розсуд по 12.01.2017 р. дня добровільного прибуття до військової прокуратури.
Дії ОСОБА_5 кваліфікуються за ч. 3 ст. 407 КК України як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місць, вчинене військовослужбовцем.

Вину визнав повністю, щиро розкаявся і пояснив, що він після прибуття із зони виконання бойових завдань на сході України до ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до наказу військового комісара № 145 від 8.09.2014 р. повинен був 10.09.2014 року прибути до військової частини польова пошта НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 для проходження служби, проте в період з 10.09.2014 року по 22.09.2014 року перебував на лікуванні у військово-медичному клінічному центрі Центрального регіону України у м.Вінниці, після закінчення лікування 23.09.2014 р. о 8-00 год. він з метою тимчасового ухилення від військової служби, без дозволу командирів та поважних причин умисно не з`явився на службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , проводив час на власний розсуд по 12.01.2017 р. дня добровільного прибуття до військової прокуратури.
На підставі ч.3 ст. 349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винним нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).

При цьому суд бере до уваги визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступінь тяжкості вчиненого злочину і законну за нього санкцію, особу винного та визначені ст. 66 КК України пом`якшуючі його обставини; вид і розмір призначеного покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення винної у скоєнні злочину особи та попередження нових злочинів

Обираючи покарання ОСОБА_4 , за відсутності обтяжуючих, пом`якшуючими його обставинами і такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого і свідчать про те, що мета його кари, виправлення і запобігання скоєнню ним нових злочинів буде досягнута у разі призначення покарання на підставі ст. 69 КК України, суд визнає номінальну відсутність у обвинуваченого судимості, щире каяття, сприяння розкриттю злочину, наявність статусу учасника антитерористичної операції на сході України; за таких обставин суд переходить до більш м`якого покарання, не зазначеного в санкції ч.3 ст. 407 КК України, у виді штрафу; також суд враховує, що скоєний ОСОБА_4 злочин є середньої тяжкості відповідно до ст. 12 КК України.

Керуючись ст.ст. 369374 КПК України, суд, -

Присудив:

ОСОБА_4 визнати винуватим в скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, призначити йому покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. (три тисячі чотириста гривень) 00 коп.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти діб з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Гайсинський районний суд Вінницької області.

Суддя: