Провадження № 1-кп/127/51/17
УХВАЛА
24 березня 2017 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області:
в складі: головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
представника Калинівської ЦРЛ у Вінницькій області ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Радівка Калинівського району Вінницької області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , -
ОСОБА_7 вчинив суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки злочину при наступних обставинах. Так, ОСОБА_7 03.08.2016 року близько 16:05 год., зайшов в приміщення приймальні кабінету начальника станції «Вінниця» залізничного вокзалу м. Вінниці, розташованого за адресою площа Привокзальна 1 в м. Вінниці та побачив металевий сейф з якого вирішив викрасти гроші. З метою вчинення вказаного, ОСОБА_7 під приводом подання скарги на дії працівників вокзалу, пройшов до кабінету та діючи непомітно для осіб, що перебували в кабінеті, намагався викрасти гроші в сумі 212 гривень, які належать потерпілому ОСОБА_5 . При цьому, ОСОБА_7 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення намірів до кінця, але грошима не заволодів з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий воєнізованою охороною вокзалу та працівниками фізичної охорони ТСК.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 повідомив, що він 3 серпня 2016 року приблизно о 16 год. перебував в себе в кабінеті на залізничному вокзалі на станція «Вінниця» на другому поверсі, він працює інженером. В цьому ж приміщенні ще сидить секретар та до нього в кабінет зайшов чоловік приблизно 30 років, худощавий, який скаржився на те, що його погано обслуговував касир по продажу квитків. Особі він роз`яснив, що він може звернутися з письмовою заявою щодо дій касира, однак особа відмовилась та залишила номер телефону, представившись працівником ДСО. Потім він почув в приймальні клацання та зайшовши туди, побачив особу, який до нього перед чим заходив в кабінет, що вилазить з-під столу та в руках у нього гроші. Особа гроші кинула та хотів тікати, проте він його затримав. В подальшому особа бризнула йому в обличчя балончиком та став тікати вниз по сходах, де його затримали працівники охорони. Інспектор по кадрам, яка в той час зайшла, викликала охорону, потім підійшли працівники поліції. Викрадено було 212 грн. Сейф стояв під столом, був зачинений, без сигналізації та в нього були ключі Раніше з ОСОБА_7 знайомий не був. Кошти йому було повернуто.
Допитана в судовому засіданні за клопотанням сторони обвинувачення свідок ОСОБА_8 суду повідомила, що той день, а саме 03.08.2016 року після обіду близько 16 год. вона виходила з приймальні, щоб рознести кореспонденцію, оскільки вона працює секретарем. Сейф перебував в приймальні, стояв під столом, ключі були в сейфі, проте в той час в кабінеті перебував ОСОБА_5 . Повернувшись в приймальню, вона побачила, що ОСОБА_5 бризкали балончиком в обличчя, сейф відчинений та там не було грошей. Вона викликала працівників охорони.
З досліджених в судовому засіданні доказів, що надані стороною обвинувачення вбачається, що 03.08.2016 року з заявою про вчинення злочину звернувся ОСОБА_5 , що підтверджується протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 03.08.2016 року. Згідно вказаної заяви він просив прийняти міри до невідомої особи, яка 03.08.2016 року, приблизно о 16:10 год., перебуваючи в приймальні начальника вокзалу станції Вінниця, який розташований на площі Привокзальній 1 в м. Вінниці, намагався вчинити крадіжку грошових коштів у сумі 212 грн. із застосуванням до нього сльозогінного газу, проте був затриманий воєнізованою охороною вокзалу і працівниками фізичної охорони ТСК.
Вказана заява зареєстрована у встановленому порядку 03.08.2016 року, що підтверджується витягом від 03.08.2016 року з ЄРДР;
З протоколу огляду місця події від 03.08.2016 року та долучених до нього фото таблиць вбачається, що об`єктом огляду являється приміщення кімнати приймальні начальника вокзалу «станція Вінниця», яке розташоване на 2 поверсі будівлі вокзалу, за адресою: м. Вінниця, площа Привокзальна, 1. Навпроти входу у приймальню знаходиться дерев`яний стіл на якому містяться грошові кошти у розмірі 212 гривень купюрами номіналом 100 гривень Серії УН 4488150, купюра номіналом 100 гривень Серії УЄ 2012149, купюра номіналом 10 гривень Серії МН 8963911, купюра номіналом 1 гривня Серія НВ 9946331, купюра номіналом 1 гривня Серія РЕ 9885153. Крім зазначеного, на столі міститься факс, папки, монітор марки «LG», телефон чорного кольору, принтер. Під столом міститься металевий сейф, який на момент огляду відчинений і в замку містяться ключі. В приміщені сейфу містяться папка з паперами, фарба для печатей та інша документація. Під час проведення огляду місця події було вилучено 3 сліди пальців руки та грошові кошти в сумі 2012 гривень;
Згідно протоколу огляду місця події від 03.08.2016 року та долученої до нього фото таблиці вбачається, що об`єктом огляду являється приміщення опорного пункту, який знаходиться в приміщенні залізничного вокзалу «станція Вінниця», яке розташоване за адресою: м. Вінниця, площа Привокзальна, 1. У вказаному приміщенні знаходиться чоловік який представився ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого у АДРЕСА_1 . Біля останнього на столі знаходиться: мобільний телефон «Prestigio», чорного кольору ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , посвідчення ??? на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , викрутка із рукояткою чорного кольору, дві фото картки із зображенням дівчини, гаманець чорного кольору в якому міститься 122 гривні 30 копійок, 7 полімерних карток, з яких 63 банківські, сльозогінний балончик «Кобра», пакет з полімерними рукавичками та полімерна папка. Під час проведення огляду місця події було вилучено посвідчення на ім`я ОСОБА_7 , грошові кошти в сумі 122,30 грн., гаманець та металевий молоток;
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 19.12.2016 року та долучених до нього фото таблиць вбачається, що потерпілий ОСОБА_5 повідомив, що події відбувались 03.08.2016 року, близько 16:00 год., в приміщені кабінету приймальні начальника вокзалу станції Вінниця. В цей час він перебував у своєму службовому кабінеті, коли почув у приймальні кабінету звук відкриття замка сейфу, який знаходився в приймальні, біля столу секретаря. Після чого він вийшов з свого кабінету та побачив біля столу секретаря, невідомого чоловіка в руках якого знаходились грошові кошти в сумі 212 грн., які він зберігав у вищевказаному сейфі. В подальшому коли він намагався покликати когось на допомогу, невідомий чоловік підійшов до нього, дістав газовий балончик та приснув в його сторону, після чого почав тікати в сторону виходу до холу залізничного вокзалу, де і був затриманий працівниками охорони вокзалу.
Згідно протоколу огляду предмету від 19.12.2016 року та долученого до нього фото таблиці вбачається, що об`єктом огляду являється газовий балончик марки "Кобра 1Н", в корпусі оранжевого кольору із зображенням змії "Кобра", чохол чорного кольору із защібкою, викрутка із рукояткою оранжевого кольору, металевий молоток червоного кольору, гроші в сумі 122,30 грн., купюрами номіналом 20 грн. 2 шт., 10 з. З шт., 5 грн. 8 шт., 2 грн. 4 шт., 1 грн. 1 шт., монети номіналом 1 грн., 2 шт., 0,5 т., 2 шт., 0,25 грн. 1 шт., 0,05 грн., 1 шт., та гроші в сумі 212 грн., купюрами номіналом 100 грн., 2 шт., 10 грн., 1 шт., 1 грн., 2 шт..
Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №248 від 15.08.2016 року у зв`язку з тим, що лікарями-психіатрами ОСОБА_7 встановлювався діагноз: шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, даними анамнезу про притаманну йому емоційну нестійкість, схильність до істеричних форм реагування в суб`єктивно несприятливих ситуаціях з аутоагресивними тенденціями, а також виявленими при теперішньому психолого-психіатричному обстеженні формальністю мовного контакту (більшість запитань залишає без відповіді), зниженим почуттям дистанції, нестійкістю емоцій, паралогічністю та непослідовністю мислення, для об`єктивного визначення його психічного стану, індивідуально-психологічних особливостей, потребує тривалого спостереження в умовах психіатричного стаціонару з наступним проведенням стаціонарної судово-психіатричної експертизи.
Згідно висновку експерта №767-Д від 30.08.2016 року вбачається, що сліди пальців рук розмірами 13x16 мм, 10x17 мм, 8x13 мм, 10x12 мм та 9x11 мм, вилучені по факту замаху на вчинення злочину за адресою: АДРЕСА_2 , непридатні для ідентифікації за ними особи. Відповісти на питання «Якщо так, то чи залишені вони ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 чи іншою особою?» не представилось можливим у зв`язку з тим, що сліди пальців рук розмірами 10x17 мм, 8x13 мм, 10х12 мм та 9х11мм не придатні для ідентифікації за ними особи.
Після дослідження вказаних доказів, прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задоволити.
Захисник ОСОБА_4 не заперечував щодо задоволення клопотання та застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру. Разом з тим, вважала, що дії ОСОБА_7 не вірно кваліфіковані.
Представник Калинівської ЦРЛ у Вінницькій області ОСОБА_6 вважала за доцільне задоволити клопотання.
З доказів за клопотанням встановлено, що судом рішення про визнання ОСОБА_7 недієздатним чи обмежено дієздатним не приймалось, опікун чи піклувальник ОСОБА_7 не призначався.
Підстав для залучення законного представника ОСОБА_7 , передбачених ст. 44 КПК України не встановлено, оскільки ОСОБА_7 не визнаний недієздатним чи обмежено дієздатним.
Заслухавши думку прокурора, захисника, потерпілого, показання свідка, дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов наступних висновків.
Згідно п. 1, 2 ч. 1 ст. 513 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд має з`ясувати чи мало місце суспільно небезпечне діяння чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння.
Досліджені в судовому засіданні докази, а саме показання потерпілого, свідка, протоколи слідчих експериментів з ними та висновок експертизи суд приймає до уваги, як належні та допустимі і такі, що у взаємозв`язку та узгодженості підтверджують вчинення ОСОБА_7 суспільно небезпечного діяння.
При прийняті зазначеного рішення суд виходить з того, що потерпілий в судовому засіданні зазначив на всі обставини вчинення крадіжки. Вказані показання потерпілого повністю узгоджуються з показаннями свідка у справі. Такі показання потерпілого та свідка є послідовними, оскільки відповідають протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 03.08.2016 року, протоколу слідчого експерименту за участю потерпілого, протоколам огляду місця події від 03.08.2016 року, протоколом огляду предметів від 19.12.2016 року.
При оцінці доводів захисту щодо невірної кваліфікації досудовим слідством вказаної події, а саме зазначення на наявність кваліфікуючої ознаки «проникнення до сховища», суд виходить з наступного.
Сховищем слід розуміти будь-яке місце, призначене для постійного чи тимчасового зберігання майна, яке має засоби охорони від доступу сторонніх осіб.
З Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 28.03.2008 року «Про деякі питання застосування судами України, законодавства при дачі дозволів на тимчасове обмеження окремих конституційних прав і свобод людини і громадянина під час здійснення оперативно-розшукової діяльності, дізнання і досудового слідства» слідує, що «інше володіння» слід розуміти такі об`єкти (природного походження та штучно створені), які за своїми властивостями дають змогу туди проникнути і зберегти або приховати певні предмети (речі, цінності). Ними можуть бути, зокрема, земельна ділянка, сарай, гараж, інші господарські будівлі та інші будівлі побутового, виробничого та іншого призначення, камера сховища вокзалу (аеропорту), індивідуальний банківський сейф, автомобіль тощо.
Таким чином, сейф є місцем, призначеним для постійного зберігання майна, оскільки сам по собі призначений для зберігання матеріальних цінностей та обладнаний засобом охорони спеціальним замком, що утворює ознаку проникнення до сховища.
Крім того, суд враховує, що проникненням у житло, інше приміщення чи сховище розуміється вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; обманним шляхом; з використанням підроблених документів тощо). Обов`язковою ознакою проникнення є його незаконність, тобто відсутність у особи права перебувати в цьому місці.
Судом встановлено, що ОСОБА_7 взагалі проник до кабінету обманним шляхом, використовуючи привід подання скарги, тобто проникнення було незаконним та здійсненим з метою вчинення крадіжки.
Сукупність зазначених доказів у справі, свідчать про їх достатність для надання кримінально-правової оцінки суспільно небезпечного діяння, вчиненого ОСОБА_7 , оскільки ним вчинено суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаний з проникненням у сховище.
Згідно ч. 1 ст. 11 КК України злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.
При вирішенні питання чи вчинив ОСОБА_7 суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, суд виходить з того, що відповідно до ч.2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки.
Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №156 від 17.11.2016 року ОСОБА_7 на період часу, що відноситься до скоєння кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, страждав на стійкий хронічний психічний розлад у вигляді «Шизофренії, параноїдна форма, з епізодичним типом перебігу, із сформованим стійким психопатоподібним типом дефекту» (що відповідав діагностичним критеріям рубрики «F 20,02» за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду), який за степенем впливу на його вольові, критичні та когнітивні функції абсолютно позбавляв його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час, ОСОБА_7 , також страждає на стійкий хронічний психічний розлад у вигляді «Шизофренії, параноїдна форма, з епізодичним типом перебігу, із сформованим стійким психопатоподібним типом дефекту» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «Б 20,02» за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду), тому не здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними, усвідомлювати факти, що мають значення для даної кримінальної справи, надавати про них пояснення, приймати участь у судово-слідчому розслідуванні. З урахуванням свого актуального психічного стану, форми перебігу його захворювання, ступеню його об`єктивної суспільної небезпечності і інкримінованих йому правопорушень - ОСОБА_7 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді поміщення у медичний заклад із посиленим наглядом.
Вказаний висновок експертизи, яким підтверджено наявність в ОСОБА_7 в момент вчинення суспільно небезпечного діяння медичного критерію неосудності (хронічного психічного захворювання у вигляді шизофренії, параноїдної форми, з епізодичним типом перебігу, із сформованим стійким психопатоподібним типом дефекту) та дані про те, що ОСОБА_7 не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, свідчать, що ОСОБА_7 не підлягає кримінальній відповідальності, оскільки під час вчинення суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України перебував в стані неосудності.
Згідно ч. 2 ст. 19 КК України до особи, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, перебувала в стані неосудності за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Відповідно до ст. 94 КК України під час визначення виду примусових заходів медичного характеру суд враховує характер та тяжкість захворювання, тяжкість вчиненого діяння, ступень небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб.
Згідно довідки-характеристики ВК Радівської сільської ради Калинівського району №435 від 04.08.2016 року вбачається, що ОСОБА_7 по місцю проживання характеризується негативно. Неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, довготривало лікувався в психіатричній лікарні №2 м. Вінниці. Постійно вчиняє насильство над членами сім`ї, погрожує сусідам та жителям села, поведінка неадекватна.
Згідно посвідчення серія НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_7 інвалід з дитинства.
Згідно довідки з Калинівської ЦРЛ №04-595 від 20.05.2016 року ОСОБА_7 на обліку у лікаря нарколога не перебуває, проте перебуває на обліку у лікаря психіатра.
Згідно довідки з Калинівської ЦРЛ №04-929 від 16.08.2016 року ОСОБА_7 на обліку у лікаря нарколога не перебуває. Проте, перебуває на диспансерному обліку у лікаря психіатра. З 05.10.2009 року по 11.02.2016 року знаходився на примусовому стаціонарному лікуванні у Вінницькій обласній лікарні №2. З 11.02.2016 року перебуває на амбулаторному примусовому лікуванні у лікаря психіатра.
З довідки ВОПНЛ ім. Ющенка від 05.08.2016 року № 20-3012 вбачається, що ОСОБА_7 неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні, остання госпіталізація у ВПЛ № 2 з 05.10.2009 року по 11.02.2016 року з діагнозом: «Параноїдна шизофренія, безперервний перебіг з наростаючим психоподібним ефектом».
З довідки ВОПНЛ ім. Ющенка від 05.08.2016 року № 340 вбачається вбачається, що ОСОБА_7 перебував на стаціонарній судово-психіатричній експертизі у 2004 році, 2005 році та в 2009 році. В 2009 році виписаний з діагнозом: органічний розлад особистості вродженого ґенезу із значними порушеннями поведінки та вродженою емоційно-вольовою нестійкістю. Суду рекомендовано визнати ОСОБА_7 обмежено судимим, застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді примусового лікування у психіатричній лікарні з посиленим режимом нагляду.
Згідно вимоги про судимість від 06.12.2016 року вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимий. Разом з тим вбачається, що відносно ОСОБА_7 раніше застосовувались примусові заходи медичного характеру із посиленим режимом нагляду за вчинення суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки злочину.
Відповідно до ч. 4 ст. 503 КПК України примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.
Статтею 92 КК України визначено, що примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.
Вказане свідчить, що метою примусових заходів медичного характеру будь-якого виду є обов`язкове лікування, яке при всіх видах зазначених заходів є однаковим. Таким чином, вид примусових заходів пов`язаний лише з досягненням їх другої мети - запобігання вчиненню особою суспільно небезпечних діянь.
Судом при визначенні виду примусових заходів медичного характеру, враховано ступінь суспільної небезпеки діяння вчиненого ОСОБА_7 , що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України, об`єкт посягання чужа власність та висновок експерта, яким встановлено, що ОСОБА_7 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді примусового лікування в психіатричній лікарні із посиленим режимом нагляду.
Таким чином, врахувавши характер та ступінь тяжкості захворювання ОСОБА_7 , тяжкість вчиненого ним діяння, ступень небезпечності психічного хворого для інших осіб, суд вважає, що до ОСОБА_7 слід застосувати примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим режимом нагляду, оскільки умови такого нагляду виключають можливість вчинення ОСОБА_7 нового суспільно небезпечного діяння.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 92,93,94 КК України, ст. ст. 506, 507, 512, 513 КПК України, суд
Застосувати до ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с.Радівка Калинівського району Вінницької області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 примусові заходи медичного характеру у вигляді примусового лікування у психіатричній лікарні із посиленим режимом нагляду.
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме газовий балончик марки "Кобра 1Н", викрутка, металевий молоток, чохол чорного кольору знищити.
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме 212 грн., які передані на зберігання потерпілого ОСОБА_5 залишити останньому.
Речові докази, а саме 122,30 грн., які передані на зберігання ОСОБА_7 залишити останньому.
Витрати за проведення експертизи у кримінальному провадженні компенсувати за рахунок держави.
Ухвала може бути оскаржена протягом 30 діб з моменту її проголошення до Апеляційного суду Вінницької області.

Суддя: