Справа № 1-кс/331/2949/2017
331/5428/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 серпня 2017 року місто Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 , діючого на підставі угоди про надання правової допомоги № б/н від 17 квітня 2017 року в інтересах ОСОБА_5 , на незаконне порушення прав його підзахисного, який тримається під вартою в Запорізькому слідчому ізоляторі, в порядку ст. 206 КПК України,

ВСТАНОВИВ :
У серпні 2017 року до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від адвоката ОСОБА_3 , діючого на підставі угоди про надання правової допомоги № б/н від 17 квітня 2017 року в інтересах ОСОБА_5 , надійшла скарга на незаконне порушення прав його підзахисного, який тримається під вартою в Запорізькому слідчому ізоляторі, в порядку ст. 206 КПК України.

В обґрунтування скарги зазначив, що ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 26 квітня 2017 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком дії до 22 червня 2017 року.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 червня 2017 року, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, в тому числі відносно ОСОБА_5 , повернуто прокурору прокуратури Запорізької області як такий, що не відповідає вимогам КПК України. Задоволено клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 (шістдесят діб), тобто з 20 червня 2017 року по 18 серпня 2017 року включно.

Не погодившись із вказаною ухвалою, захисником ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 подано апеляційну скаргу.

Ухвалою судді апеляційного суду Запорізької області від 25 липня 2017 року за апеляційними скаргами сторін, в тому числі і адвоката ОСОБА_6 , діючого в інтересах ОСОБА_5 , відкрито апеляційне провадження.

Вважає, що у звязку з тим, що ухвала Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 червня 2017 року не набрала законної сили, а ухвала апеляційного суду Запорізької області від 26 квітня 2017 року, якою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком дії до 22 червня 2017 року, втратила свою чинність його підзахисний повинен бути звільнений з під варти, проте зазначене не відбулося.

Посилаючись на ст. 206 КПК України, просить слідчого суддю звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».
Адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу про порушення прав ОСОБА_5 підтримв та просив суд її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечувала, зазначивши, що ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 червня 2017 року, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, в тому числі відносно ОСОБА_5 , повернуто прокурору прокуратури Запорізької області як такий, що не відповідає вимогам КПК України. Задоволено клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 (шістдесят діб), тобто з 20 червня 2017 року по 18 серпня 2017 року включно. Оскарження зазначеної ухвали суду не зупиняє її виконання в частині продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , а тому його перебування в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» є законним. На підставі викладеного, просила слідчого суддю у задоволенні скарги відмовити.

Слідчий суддя, вивчивши доводи скарги адвоката ОСОБА_7 , прийнявши до уваги пояснення прокурора, приходить до наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 26 квітня 2017 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком дії до 22 червня 2017 року.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 червня 2017 року, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, в тому числі відносно ОСОБА_5 , повернуто прокурору прокуратури Запорізької області як такий, що не відповідає вимогам КПК України. Задоволено клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 (шістдесят діб), тобто з 20 червня 2017 року по 18 серпня 2017 року включно.

Не погодившись із вказаною ухвалою, захисником ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 подано апеляційну скаргу.

Ухвалою судді апеляційного суду Запорізької області від 25 липня 2017 року за апеляційними скаргами сторін, в тому числі і адвоката ОСОБА_3 , діючого в інтересах ОСОБА_5 , відкрито апеляційне провадження.

На момент розгляду скарги по суті за інформацією апеляційного суду Запорізької області апеляційна скарга адвоката ОСОБА_6 , діючого в інтересах ОСОБА_5 , не розглянута по суті.

Відповідно до чинного законодавства України, порядок перебування ув`язнених осіб в слідчих ізоляторах регулюється нормами КПК України, ЗУ «Про попереднє ув`язнення», «Правилами внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України» затвердженого Наказом Мінюсту № 460/5 від 18.03.2013 року.

Згідно ч. 3 ст. 1 ЗУ «Про попереднє ув`язнення» тримання осіб, взятих під варту, відповідно до завдань кримінального судочинства здійснюється на принципах неухильного додержання Конституції України, вимог Загальної декларації прав людини, інших міжнародних правових норм і стандартів поводження з ув`язненими і не може поєднуватися з навмисними діями, що завдають фізичних чи моральних страждань або принижують людську гідність.

Згідно ч. 1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Згідно ч. 1 ст. 206 КПК України якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.
Пунктом 18 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу, - голова чи за його визначенням інший суддя Апеляційного суду Автономної Республіки Крим, апеляційного суду області, міст Києва та Севастополя. Слідчий суддя (слідчі судді) у суді першої інстанції обирається зборами суддів зі складу суддів цього суду.
Статтею 202 КПК України визначено, що у разі застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання підозрюваний, обвинувачений, який був затриманий, звільняється з-під варти негайно. У разі застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки підозрюваний, обвинувачений, який був затриманий, звільняється з-під варти негайно після надання його поручителями визначеного зобов`язання. У разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, обвинувачений, який був затриманий: 1) негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово; 2) негайно звільняється з-під варти та зобов`язується невідкладно прибути до місця свого проживання, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло в певний період доби. Підозрюваний, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення, під вартою в якому знаходиться підозрюваний, обвинувачений, негайно здійснює розпорядження про його звільнення з-під варти та повідомляє про це усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю, а якщо застава внесена під час судового провадження, - прокурора та суд. Перевірка документа, що підтверджує внесення застави, не може тривати більше одного робочого дня. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави. У разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про відмову у продовженні строку тримання під вартою, про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на інший запобіжний захід, про звільнення особи з-під варти у випадку, передбаченому частиною третьою статті 206 цього Кодексу, або у випадку закінчення строку дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою підозрюваний, обвинувачений повинен бути негайно звільнений, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Згідно ст. 400 КПК України подання апеляційної скарги на вирок або ухвалу суду зупиняє набрання ними законної сили та їх виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено матеріалами, доданими до скарги, ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 червня 2017 року, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, в тому числі відносно ОСОБА_5 , повернуто прокурору прокуратури Запорізької області як такий, що не відповідає вимогам КПК України. Задоволено клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 (шістдесят діб), тобто з 20 червня 2017 року по 18 серпня 2017 року включно.

Згідно з вимогами КПК України ухвала слідчого судді, суду щодо обрання запобіжного заходу чи продовження строку його дії може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом 5-ти днів з дня її проголошення, проте подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, суду щодо обрання запобіжного заходу чи продовження строку його дії зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Аналізуючи вищевикладені норми права та встановлені обставини, суд приходить до висновку, що скарга адвоката ОСОБА_3 , діючого на підставі угоди про надання правової допомоги № б/н від 17 квітня 2017 року в інтересах ОСОБА_5 , на незаконне порушення прав його підзахисного, який тримається під вартою в Запорізькому слідчому ізоляторі, в порядку ст. 206 КПК України, задоволенню не підлягає, оскільки не ґрунтується на вимогах КПК України.

Відповідно до ст. 2 КПК України «завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати засадам кримінального провадження, до яких у тому числі відноситься верховенство права, законність, рівність перед законом і судом та інші.

Відповідно до ч.6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу».

Керуючись ст. 206 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:
У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , діючого на підставі угоди про надання правової допомоги № б/н від 17 квітня 2017 року в інтересах ОСОБА_5 , на незаконне порушення прав його підзахисного, який тримається під вартою в Запорізькому слідчому ізоляторі, в порядку ст. 206 КПК України - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1
08.08.2017