Справа № 283/71/15-к
Провадження №1-кп/283/3/2017
У Х В А Л А
26 січня 2017 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 , ,

прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Малинського районного суду Житомирської області кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 286 КК України,-

встановив:

Прокурор заявив клопотання про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді триманні під вартою у зв?язку з тим, що він під час судового розгляду змінив своє місце проживання, не повідомив про це суд та перестав з?являтись в судове засідання. Це свідчить про те, що він ухиляється від суду.

ОСОБА_4 заперечив проти обрання до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки він перебував за місцем постійного свого проживання, а в суд не міг з?явитись у зв?язку з тим, що перебував в лікарні.

Захисник також з цих підстав заперечив проти обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 вже обирався запобіжний захід у виді тримання під вартою у зв?язку з тим, що він ухилявся від органів досудового слідства. Даний запобіжний захід тривав до 15 травня 2015 року. Ухвалою від 15 травня 2015 року суд замінив ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт, який він повинен був відбувати за місцем проживання по АДРЕСА_1 . Даний запобіжний захід діяв до 13 липня 2015 року. Після закінчення строку дії запобіжного заходу обвинувачений з?являвся в судове засідання до травня 2016 року. Після цього він припинив з?являтись в судове засідання. При проведенні перевірки з?ясувалось, що ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 вже не проживає. При направленні ухвал про привід ОСОБА_4 за місцем його реєстрації та всіма іншими адресами, де він проживав, з?ясувалось, що за цими адресами він відсутній. В той же час про місце свого перебування обвинувачений суд не повідомив. У зв?язку з цим був оголошений в розшук.

Відповідно до статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Статтею 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує наведене вище, положення ст. 194 КПК України, вимоги п.п. 3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Зміна місця проживання підсудним, нез?явлення в судові засідання та неповідомлення про місце свого перебування свідчить про те, що ОСОБА_4 намагався ухилитись від суду та уникнути кримінального покарання.

Тому суд вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів може не забезпечити належної поведінки обвинуваченого, а тому обирає запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Частиною 3 статті 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Оскільки ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчинені злочину, який спричинив загибель двох людей, то суд не визначає йому розмір застави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176,177,182,183,193,194,196 КПК України,-

ухвалив:

Застосувати до ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів.

Строк дії ухвали обчислювати з моменту затримання обвинуваченого з 26.01.2017 року по 26.03.2017 року.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1