Справа № 183/3022/17
№ 1-кп/183/758/17
В И Р О К
іменем України
03 липня 2017 рокуНовомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження № 0000176 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Кринички, Криничанського району Дніпропетровської області, з середньою освітою, одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, -

в с т а н о в и в:
04 квітня 2014 року наказом № 73 (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалася у АДРЕСА_3 старшого солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 та призначено на посаду вогнеметника вогнеметного взводу, військової частини польова пошта НОМЕР_1 .
Старший солдат ОСОБА_5 , будучі військовослужбовцем відповідно до вимог ст.ст.11,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та Законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.
Однак, 03 липня 2014 року старший солдат ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ухилення від проходження військової служби у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , самовільно залишив розташування військової частини, без поважних причин, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до військової частини не приймав та про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв до 16 червня 2017 року, коли старший солдат ОСОБА_5 самостійно прибув до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону та заявив про себе.
19 червня 2017 року старший солдат ОСОБА_5 відповідно до Указу Президента, на підставі наказу командира в/ч польова пошта НОМЕР_1 був виключений зі списків військової частини.
Таким чином у період з 03 липня 2014 року по 16 червня 2017 року, старший солдат ОСОБА_5 самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 без поважних причин та незаконно перебував поза межами військової частини, тривалістю понад один місяць..
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю підтвердивши, що зазначене в обвинувальному акті повністю відображає обставини скоєного ним злочину та показав, що за деякий час до мобілізації у нього народилася дитина, яка дуже хворіла і на її лікування потрібні були гроші, яких у дружини не було, оскільки вона знаходилась у відпустці за доглядом за дитино, а тому він самовільно залишив розташування військової частини та поїхав заробляти гроші, необхідні для лікування малюка. У скоєному щиро кається.
В судовому засіданні сторони не оспорювали обставини, при яких скоєне кримінальне правопорушення, тому суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення встановленою і його дії належить кваліфікувати за ч. 3 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини без поважних причин, тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує, що обставин, які обтяжують покарання, не встановлено, а його щире каяття та з`явлення зі зігнанням, визнаються обставинами, що пом`якшують його покарання.

Крім того, обвинувачений є особою, що раніше не судима, вину він визнав повністю, за місцем служби характеризується задовільно (а.п.21), на обліку у лікарів не перебуває (а.п.17,18), має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.п.19), скоїв злочин середньої тяжкості, а тому суд, вважає достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, а також всі обставини по справі, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Копію вироку ОСОБА_5 , вручити негайно.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів лише з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1