У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 січня2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 5 серпня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 5 жовтня 2016 року,

встановила:

вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 5 серпня 2016 року
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянин України, уродженець
та мешканець

АДРЕСА_1 ,
такий, що судимості не мав,
засуджений за частиною 2 статті 296 КК України на 2 роки позбавлення волі,

На підставі статті 75 КК України ОСОБА_5 звільнений від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 2 роки та покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини 1 статті 76 цього Кодексу.

Також цим вироком визнано винуватим та засуджено ОСОБА_6 , що також оскаржується у касаційній інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 5 жовтня 2016 року вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 5 серпня 2016 року залишено без зміни.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджений не погоджується з постановленими у кримінальному провадженні судовими рішеннями.

Відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК України у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судових рішень з урахуванням підстав для їх скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК України, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК України та застереження засудженого щодо участі в касаційному розгляді

Однак, вказаних вимог кримінального процесуального закону засуджений не дотримався.

Так, відповідно до частини 1 статті 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Як убачається зі змісту касаційної скарги засуджений фактично просить надати доказам у кримінальному провадженні іншу оцінку, ніж їм дано судами першої та апеляційної інстанцій, тобто посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що згідно зі статтею 438 КПК України не є предметом перевірки у касаційному порядку.

Крім того, засуджений, не звернув уваги, що відповідно до статті 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є :

-істотне порушення вимог кримінального процесуального закону,
-неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність,
-невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Однак, зміст касаційної скарги засудженого зводиться до вільних показань, щодо його невинуватості у вчиненні кримінального правопорушення, однак такі доводи нічим невмотивовані, так, засудженим не зазначено, які саме порушення вимог кримінального процесуального законодавства були допущенні судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді кримінального провадження.

Тобто, у касаційній скарзі засуджений має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, які, на його думку, допущені судами першої та апеляційної інстанції при їх постановленні, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.

До того ж, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:
-залишити судове рішення без змін, а касаційну скаргу без задоволення;

-скасувати судове рішення та призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;

-скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження

-змінити судове рішення.

Однак засуджений у касаційній скарзі просить винести вирок, яким виправдати останнього, що викладено не у відповідності до статті 436 КК України.
Таким чином, недодержання засудженим вимог, передбачених статтею 427 КПК України, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.

На підставі викладеного та керуючись частиною 1 статті 429 КПК України, колегія суддів
постановила:

касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 5 серпня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 5 жовтня 2016 року щодо нього, залишити без руху, надавши йому десятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

___________________________________ ________________________________ _____________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2