Справа № 643/9750/14-к
Номер провадження 1-в/643/11/17
УХВАЛА

23.01.2017 року Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові подання начальника Московського РВ КВІ УДПтСУ в Харківській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного покарання відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, засудженого 27.02.2015 року Московським районним судом м. Харкова за ст. 309 ч. 1, ст. 317, ст. 70 КК україни до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком згідно ст. 75 КК України 2 роки, ст. 76 КК України п.п. 2,3,4, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -
Начальник Московського РВ КВІ м. Харкова УДПтСУ в Харківській області звернувся до суду з поданням, в якому просить вирішити питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направленням ОСОБА_3 для відбування покарання, призначеного згідно вироку Московського районного суду м. Харкова від 27.02.2015 року.
В обґрунтування подання зазначив, що 09.04.2015 року до Московського РВ КВІ м. Харкова УДПтСУ в Харківській області надійшов на виконання вирок Московського районного суду м. Харкова від 27.02.2015 року відносно ОСОБА_3 , засудженого за ст. 309 ч. 1, ст. 317 ч. 1, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки згідно ст. 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України. ОСОБА_3 17.04.2015 року прибув до Московського РВ КВІ м. Харкова УДПтСУ в Харківській області, де був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання з випробуванням, про що надав письмову підписку. Також при постановці на облік ОСОБА_3 було роз`яснено, що судом на нього покладено обов`язки згідно п.п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінальновиконавчої інспекції, повідомляти кримінальновиконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, навчання, періодично з`являтися на реєстрацію до кримінальновиконавчої інспекції, та правові наслідки ухилення від відбування покарання, не пов`язаного з позбавленням волі згідно ст. 166 КВК України. Постановою Московського РВ КВІ УДПтСУ в Харківській області від 17.04.2015 року ОСОБА_3 було призначено день явки на реєстрацію - першу середу кожного місяця, про що засуджений був ознайомлений під підпис та зобов`язався з`являтися до Московського РВ КВІ м. Харкова своєчасно. Засуджений також був письмово ознайомлений з тим, які причини неявки на реєстрацію у визначений час вважаються поважними згідно ч. 3 ст. 164 КВК України. Проте, незважаючи на вищевикладене, засуджений не з`являється на реєстрацію з 03.02.2016 року, про причини неявки не повідомив і не надавав виправдовуючи документів, чим порушив обов`язок згідно п. 4 ст. 76 КК України, покладений на нього судом, за що йому виносились застереження у виді письмового попередження, додатково роз`яснювались порядок та умови звільнення від відбування покарання з випробуванням, а також правові наслідки за невиконання покладених на нього судом обов`язків. Також засуджений 10.12.2015 року був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 178 ч. 1 КУпАП.
В судове засідання представник Московського РВ КВІ УДПтСУ в Харківській області не з`явився, надав заяву про розгляд подання за його відсутності, підтримав заявлене подання та просив його задовольнити.
Прокурор в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд подання за його відсутності, не заперечував проти задоволення зазначеного подання.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення подання з огляду на наступне.
Згідно ч. 3 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається протягом десяти днів з дня його надходження до суду суддею одноособово згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цього розділу.
Правилами судового розгляду, зокрема ст. 323 КПК України, передбачено неможливість такого розгляду у випадку неприбуття обвинуваченого за викликом суду.
Частиною четвертою ст. 539 КПК України також передбачено, що в судове засідання викликається засуджений.
Частиною ст. 134 КПК України встановлено, що суд здійснює судовий виклик учасників кримінального провадження, участь яких у судовому провадженні є обов`язковою.
Таким чином, з урахуванням наведених вище положень КПК України, а також враховуючи, що в поданні порушено питання, яке погіршує стан засудженого, його участь в судовому розгляді вказаного подання є обов`язковою.
Крім того, завданням кримінального провадження згідно ст. 2 КПК України є в тому числі забезпечення повного розслідування та судового розгляду.
Частиною 3 ст. 370 КПК України встановлено, що об`єктивним є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом.
Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Як вбачається з положень ч. 3, 4 ст. 164, ч. 5 ст. 166 КВК України, при розгляді подання суд зобов`язаний встановити наявність або відсутність поважних причин неявки засудженого до кримінально-виконавчої інспекції та невиконання ним покладених на нього згідно вироку суду обов`язків.
За таких обставин суд приходить до висновку, що розгляд подання за відсутності засудженого ОСОБА_3 призведе до неможливості об`єктивного та повного з`ясування обставин справи, зокрема встановлення причин його неявки до кримінально-виконавчої інспекції. Крім того, розгляд подання за відсутності ОСОБА_3 також призведе до порушення прав останнього на захист та обстоювання своєї правової позиції, в тому числі до порушення його права надати заперечення проти подання та відповідні докази, що обґрунтовують такі заперечення, зокрема докази щодо поважності причин неявки до кримінально-виконавчої інспекції.
Явку засудженого в судові засідання ні органами поліції, ні кримінально-виконавчою інспекцією, забезпечено не було. Судові повістки, що неодноразово направлялись судом за вказаним в поданні місцем проживання ОСОБА_3 , останнім отримані не були та повернулись до суду у зв`язку із закінченням строку зберігання, що унеможливлює постановлення судом ухвали про його привід.
З матеріалів особової справи № 137/2105 року судом встановлено, що неодноразові подання органу КВІ про здійснення приводу ОСОБА_3 , фактично виконані не були. Факт його проживання за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено на підставі лише рапортів працівників поліції та пояснень мешканців будинку, які при цьому зазначали, що рідко бачили засудженого.
Між тим запити до відповідних органів, які здійснюють реєстрацію місця проживання, з метою уточнення місця проживання ОСОБА_3 , органом КВІ не направлялись. Інформація щодо можливого перебування засудженого на тривалому лікуванні в медичних закладах, а також його смерті, органом КВІ не перевірялась, відповідні запити не надсилались. Також органом КВІ не перевірялась інформація щодо можливого призову засудженого на строкову військову службу, у відповідності до ч. 2 ст. 164 КПК України.
За таких обставин суд приходить до висновку, що органом КВІ не доведено відсутність поважних причин неявки засудженого на реєстрацію, а також не вжито всіх передбачених законодавством заходів для встановлення місця проживання або перебування засудженого.
Крім того, згідно ч. 2 ст. 166 Кримінально-виконавчого кодексу України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, кримінально-виконавча інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.
Відповідно до ч. 3 ст. 166 вказаного Кодексу, систематичним вчиненням правопорушень вважається вчинення засудженим трьох і більше правопорушень, за які його було притягнуто до адміністративної відповідальності.
В поданні заявником зазначено, що 10.12.2015 року засуджений притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП, проте належних доказів на підтвердження цього, а саме постанови з відміткою про набрання останньою законної сили, суду не надано. Так, в матеріалах особової справи знаходиться лише протокол про адміністративне правопорушення серії ХА № 013353 від 10.12.2015 року. Зазначений протокол суд не може вважати належним доказом, який би підтверджував факт того, що ОСОБА_3 притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 178 КУпАП.
За таких обставин, суд не може визнати зазначені вище документи належними та допустимими доказами, якими може підтверджуватись факт притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, та, відповідно, факт систематичного вчинення ним правопорушень, на який посилався представник КВІ в обґрунтування подання.
За таких обставин, розглядаючи подання на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку щодо його передчасності та відсутності підстав для його задоволення.
Керуючись ст. 369-372, 537, 539 КПК України,
В задоволенні подання начальника Московського РВ КВІ УДПтСУ в Харківській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого ОСОБА_3 для відбування призначеного покарання відмовити.
Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали буде проголошено в приміщенні Московського районного суду м. Харкова 26.01.2017 року о 17-45 год.
Суддя ОСОБА_1