У Х В А Л А

24 листопада 2016 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання старшого слідчого з ОВС 2-го ВРКП СУФР ГУ ДФС у Рівненській області ОСОБА_2 про тимчасовий доступ до речей і документів, -

В С Т А Н О В И В:
Старший слідчий з ОВС 2-го ВРКП СУФР ГУ ДФС у Рівненській області ОСОБА_2 звернувся до Рівненського міського суду із клопотанням, яке погоджено прокурором прокуратури Рівненської області ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей і документів.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУ ДФС у Рівненській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за фактом умисного ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України.

Встановлено, що ОСОБА_4 будучи замовником будівництва, будуючи та в подальшому реалізовуючи квартири «житлового комплексу На Щасливому» за адресами: АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 ; АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_5 в період 2015-2016 років отримав прибуток, який відповідно до вимог п.177.2 ст.177 ПК України є об`єктом оподаткування податку з доходів фізичних осіб у зв`язку з чим ухилився від сплати податків в особливо великих розмірах в загальній сумі 3 977 909,02 грн. в т.ч.: податку з доходів фізичних осіб у сумі 1 302 282,8 грн.; податку на додану вартість в сумі 2 675 626,22 грн.

Відповідно до декларацій про готовність обєкта до експлуатації ІНФОРМАЦІЯ_1 кошторисна вартість становить 48152,8 тис.грн. За реалізацію 234 квартир останнім отримано дохід у розмірі 15 986 251 грн. за 2015р. та 1-2 квартал 2016р., який оподаткований за ставкою 5%, встановленою ст.172 ПК України, внаслідок чого сплачено податок в розмірі 1093948 грн.
Присвоєння об`єкту будівництва назви ЖК « ІНФОРМАЦІЯ_2 » свідчить про існування і використання маркетингової стратегії з боку громадянина ОСОБА_4 , що також є питомою ознакою підприємницької діяльності.
Встановлено, що громадянин ОСОБА_4 здійснював систематичну підприємницьку діяльність спрямовану на отримання прибутку, що підпадає під визначення господарської діяльності та у розумінні п.177.2 ст.177 ПК України є об`єктом оподаткування податком з доходів фізичних осіб.
Крім того, загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягає оподаткуванню, протягом 12 календарних місяців перевищила сукупно 1 млн. грн. (2015-2016р.р.), а відтак, ОСОБА_4 зобов`язаний був зареєструватися як платник ПДВ з дотриманням вимог ст.183 ПК України.
Постановою Вищого Адміністративного суду України від 16.10.2015 по справі №К/800/67007/14 встановлено, що будь-яка діяльність фізичної особи, яка за своїм характером є підприємницькою, а отже не спрямована на задоволення особистих потреб фізичної особи, повинна оподатковуватися за ставками 15 (17) відсотків, незалежно від визначених видів господарської діяльності платника.

Дослідженням №21/17-00-16 від 15.09.2016 ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо здійснення господарської діяльності громадянина ОСОБА_4 на предмет сплати ПДФО та ПДВ в зв`язку з реалізацією квартир в житлових будинках встановлено комплекс послідовних цілеспрямованих дій, метою яких є будівництво та подальший продаж однотипних об`єктів нерухомості, з метою отримання прибутку, у період 2015-2016р.р., що призвело до ненадходження до бюджету коштів в сумі 3 977 909,02 грн.

Також встановлено, що що договори купівлі-продажу квартир, укладені між ОСОБА_4 та покупцями, нотаріально посвідчені приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_5 АДРЕСА_6 .

Слідчий вказує, що вказані документи необхідні для проведення: експертиз, документальних перевірок, пред`явлення документів під час проведення слідчих дій, тому просить клопотання задовольнити.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, просив суд його задовольнити.

Приватний нотаріус ОСОБА_5 про час і місце розгляду клопотання був повідомлений у встановленому законом порядку, що стверджується телефонограмою, однак до суду не з`явився.

Заслухавши пояснення слідчого та дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання не підлягає до задоволення.

Згідно положень ч. 2 ст. 159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Відповідно ст. 163 КПК України, слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Як вбачається з поданого клопотання, слідчий не зазначив правову кваліфікацію криімнального правопорушення, а лише вказав на статтю КК України, не вказав повні та конкретні відомості про речі і документи, тимчасовий доступ до яких планується отримати. Витяг з ЄРДР належним чином не засвідчений, що позбавляє слідчого суддю можливості пересвідчитися в ідентичності вказаного документу.

Крім того, слідчий суддя виходить з того, що слідчим не виконуються вимоги ч. 2 ст. 93 КПК України, згідно із якою сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих ( розшукових дій), витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових і фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Клопотання слідчого стосуєтсья питання про тимчасовий доступ до речей і документів з метою збирання доказів. Однак, збирання доказів, в тому числі речових, відбувається через інститут слідих дій (зокрема вилучення в ході огляду, проведення обшуку). Таким чином це є підміна слідчих дій заходом забеспечення кримінального провадження. Згідно ч. 4 ст. 132 КПК для потреб досудового розслідування слідчий суддя враховує можливість без застосування заходу забеспечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженню. У цьому контексті потрібно враховувати, що речі і документи могли би бути отримані шляхом проведення слідчих дій, тобто без застосування заходів забеспечення кримінального првоадження.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 223 КПК саме слідчі дії є діями, спрямованими на отримання ( збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженню.

Згідно з п. 1 ч. 5 ст. 163 КПК , слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність підстав вважати, що ці речі або документи перебувають чи можуть перебувати у володінні відповідної фізичної чи юридичноі особи.

Оскільки клопотання обгрунтовано лише формально, до нього не додано належних доказів на обгрунтування доводів слідчим, передбачених ч. 5 ст. 163 КПК України, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 159-166 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання старшого слідчого з ОВС 2-го ВРКП СУФР ГУ ДФС у Рівненській області ОСОБА_2 , про тимчасовий доступ до речей і документів - відмовити.

Ухвала в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1