Справа № 298/1338/16-к
Номер провадження 1-кп/298/3/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 квітня 2017 року смт. Великий Березний
Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі прокурора ОСОБА_4 ,
захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
представників служби у справах дітей
Великоберезнянської РДА ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
представника кримінальної поліції
Великоберезнянського відділення поліції
Ужгородського відділу поліції ГУНП
в Закарпатській області ОСОБА_9 ,

представника потерпілого ОСОБА_10
адвоката ОСОБА_11 ,
потерпілого ОСОБА_10 ,
законного представника неповнолітнього
обвинуваченого ОСОБА_12 ,
обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Великий Березний об`єднане кримінальне провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, громадянина України, раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185 ч.1, 185 ч.2, 187 ч.1 КК України,
ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , з середньою-спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, громадянина України, раніше судимого:
- 16.05.2016 року Великоберезнянським районним судом Закарпатської області за ст. 186 ч.1 КК України до 120 (ста двадцяти) годин громадських робіт;
- 27.05.2016 року Великоберезнянським районним судом Закарпатської області за ст. 125 ч.2 КК України до 180 (ста вісімдесяти) годин громадських робіт. Ухвалою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 17.08.2016 року на

- 2 -
підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового складання покарань остаточно призначено покарання 240 (двісті сорок) годин громадських робіт. Судимість не знята й не погашена,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185 ч.2, 187 ч.1, 389 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В:
12 червня 2016 року близько 01.30 год. ОСОБА_15 умисно, таємно, з метою заволодіння чужим майном, викрав з автомобіля марки «ВАЗ 2106», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_3 , і який був припаркований на вул. Радянській біля багатоквартирного будинку № 69 в смт. Великий Березний, навігатор GPS марки «Digital», вартість якого згідно висновку експерта № 685-11-16 від 24.11.2016 року становить 694,80 грн. Таким чином, своїми злочинними діями обвинувачений ОСОБА_15 спричинив потерпілому ОСОБА_16 матеріальні збитки на вказану суму.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_15 24 вересня 2016 року близько 23.00 год., діючи спільно за попередньою змовою з ОСОБА_14 , умисно, таємно, повторно з метою заволодіння чужим майном, викрали з автомобіля марки «ВАЗ 2106», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителю АДРЕСА_4 , і який був припаркований на подвір`ї багатоквартирного будинку АДРЕСА_5 , акумуляторну батарею марки «МЕGALITE», вартість якої згідно висновку експерта № 11/665 від 11.11.2016 року становить 1 087,50 грн. Таким чином, своїми злочинними діями обвинувачені ОСОБА_15 та ОСОБА_14 спричинили потерпілому ОСОБА_17 матеріальні збитки на вказану суму.

Крім того, 27 жовтня 2016 року близько 23.00 год. ОСОБА_15 , діючи спільно за попередньою змовою з ОСОБА_14 , умисно, таємно, повторно, з метою заволодіння чужим майном, викрали з автомобіля марки «ВАЗ 2106», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителю АДРЕСА_6 , і який був припаркований на подвір`ї багатоквартирного будинку АДРЕСА_7 , акумуляторну батарею марки «Амеgа 6СТ-62-Ф3», вартість якої згідно висновку експерта № 635-11-16 від 11.11.2016 року становить 749,50 грн. Таким чином, своїми злочинними діями обвинувачені ОСОБА_15 та ОСОБА_14 спричинили потерпілому ОСОБА_18 матеріальні збитки на вказану суму.

Також 7 листопада 2016 року близько 01.00 год. ОСОБА_15 , діючи спільно з ОСОБА_14 , умисно, з корисливих спонукань, з метою заволодіння чужим майном, знаходячись на околиці с. Забрідь, Великоберезнянського району, із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, нанесли ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителю АДРЕСА_8 , декілька ударів руками та ногами по різним частинам тіла, спричинивши потерпілому ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді: «Травматичний двохсторонній суборбітальний перелом верхньої щелепи. Перелом кістки носа. Перелом стінок гайморових пазух, гематосинус. Викривлення переділки носа. ЗЧМТ. Струс головного мозку», які згідно висновку експерта № 1114 від 05.12.2016 року привели до розладу здоров`я строком понад 3 тижні (більше 21 дня) і за цією ознакою згідно

- 3 -
п.2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, кваліфікуються як ушкодження середньої тяжкості.

Вищевказані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії тупих твердих предметів з обмежуючою травмуючою поверхнею по ударному механізму дії, якими могли бути затиснуті в кулак руки та обуті ноги сторонньої людини. По тілу ОСОБА_10 було нанесено не менше чотирьох ударів. Вказані тілесні ушкодження вкладаються в час події, яка мала місце в ніч з 6 на 7 листопада 2016 року і не суперечать обставинам справи.

Виключена можливість виникнення вищевказаних тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_10 , внаслідок падіння з висоти власного зросту, оскільки всі вищевказані тілесні ушкодження є наслідками локальних ударів.

Після чого, ОСОБА_15 без відома ОСОБА_14 забрав із внутрішньої кишені куртки ОСОБА_10 600 доларів США, що еквівалентно 15 342 грн. з розрахунку 1 долар США 25,57 грн. У свою чергу, ОСОБА_14 забрав із сумки ОСОБА_10 планшет марки «Алкател», вартість якого згідно висновку експерта № 11/697 від 11.11.2016 року становить 1 285 грн., та грошові кошти в сумі 2 400 грн.

Крім того, ОСОБА_14 , будучи засудженим вироком Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 16 травня 2016 року за ст. 186 ч.1 КК України до покарання у виді 120 (ста двадцяти) годин громадських робіт, і вироком Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 27 травня 2016 року за ст. 125 ч.2 КК України до покарання у виді 180 (ста вісімдесяти) годин громадських робіт, якому ухвалою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 17.08.2016 року на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового складання покарань остаточно призначено покарання 240 (двісті сорок) годин громадських робіт, на шлях виправлення не став і знову скоїв злочин, а саме умисно, без поважних на те причин, з метою ухилення від відбування покарання, не пов`язаного з позбавленням волі у виді 240 год. громадських робіт, ухилявся від його відбування. Так, незважаючи на неодноразові письмові попередження та виклики працівників кримінально-виконавчої інспекції в Великоберезнянському районі про необхідність постановки його на облік у КВІ для подальшого відбування покарання, на облік у КВІ в Великоберезнянському районі не став.

У подальшому, 30 жовтня 2016 року ОСОБА_14 все ж таки був поставлений на облік кримінально-виконавчої інспекції в Великоберезнянському районі, ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у вигляді громадських робіт та письмово попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування даного покарання. Однак, незважаючи на призначене ухвалою суду покарання, в період із 6 жовтня 2016 року по 3 листопада 2016 року умисно, без поважних на те причин, ухилився від відбування призначеного йому покарання, тобто не приступив до призначених йому для відбування 240 год. громадських робіт, та незважаючи на неодноразові попередження його про кримінальну відповідальність, заходів до виконання вказаного рішення суду не вжив.

Згідно положень ч.3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин кримінального провадження по епізодах вчинення обвинуваченими крадіжок від потерпілих ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , а ОСОБА_14 ухилення від виконання громадських робіт, оскільки ці обставини ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів по цим епізодам допитом обвинувачених. При цьому, судом роз`яснено учасникам судового провадження, що у
- 4 -
такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Щодо вчинення обвинуваченими розбою відносно потерпілого ОСОБА_10 суд ухвалив допитати обвинувачених, потерпілого, дослідити висновок судово-медичної експертизи та допитати експерта, свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та дослідити характеризуючи дані обвинувачених.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_15 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185 ч.1, 185 ч.2, 187 ч.1 КК України, визнав повністю та пояснив, що 12 червня 2017 року вони з ОСОБА_14 знаходились біля турників на території середньої школи в смт. Великий Березний. Коли ОСОБА_14 відійшов поговорити по мобільному телефоні, він вирішив прогулятися до пожежної частини, що розташована неподалік школи. Там помітив автомобіль «Жигулі», підійшов до нього, двері з правої сторони були замкнені і він спробував відчинити водійські. Вони замкнені не були, він сів на водійське сидіння, зняв із панелі навігатор, зачинив двері і пішов геть. Прислупський ОСОБА_21 про цю крадіжку не знав.
Щодо інкримінованого йому другого епізоду крадіжки пояснив, що 24 вересня 2016 року вони з ОСОБА_14 прогулювались селищем, вирішили піти кудись покурити. Він зайшов за п`ятиповерховий будинок щоб справити нужду і там помітив автомобіль «Жигулі». Підійшов до нього, відкрив задні ліві двері і з внутрішньої сторони уже відкрив передні водійські двері. Потім сів на водійське місце, відкрив капот автомобіля та вийняв звідти акумулятор, оскільки такий не був прикріплений і прикручений тільки на одну клему, яку він вирвав. За домовленістю з ОСОБА_14 останній у той момент стояв у провулку, практично біля під`їзду, і дивився щоб ніхто не підійшов. Потім він закрив капот і відніс акумулятор до ОСОБА_14 . На слідуючий день ОСОБА_14 повернув акумулятор ОСОБА_17 , але за яких обставин йому невідомо.

Крім того, 27 жовтня 2016 року вони з ОСОБА_14 знаходились на стадіоні в смт. Великий Березний і вирішили піти на турники в училище. З училища поверталися вулицею Комарова і зайшли у двір будинку. Там він помітив автомобіль «Жигулі» і удвох з ОСОБА_14 вони вирішили викрасти з цього автомобіля акумулятор. ОСОБА_14 пішов до під`їзду будинку дивитись щоб ніхто не підійшов, а він тим часом пішов відкривати автомобіль. Трохи відігнув капот і дістав дротик, потягнув його за собою і капот відкрився. Клеми на акумуляторі були прикручені і він змушений був вирвати акумулятор разом із клемами. Потім він закрив капот і вони з ОСОБА_14 пішли геть. Акумулятор несли в руках, куди понесли вже не пам`ятає.

Що стосується інкримінованого йому розбою пояснив, що того дня близько 01.00 год. вони з ОСОБА_14 зайшли до цілодобового магазину «Повна комора», купили пельмені і збиралися поїхати до нього додому. Він вже розраховувався біля каси, коли до магазину зайшов тільки з виду знайомий йому ОСОБА_10 . Останній трохи поговорив з ОСОБА_14 , як пригадує питали один одного як справи, а потім вони з ОСОБА_22 вийшли на вулицю. Іван викликав таксі і як тільки вони збиралися від`їжджати, з магазина вийшов ОСОБА_10 , запитав куди вони їдуть. ОСОБА_14 запропонував йому їхати з ними, на що ОСОБА_10 погодився і сів в автомобіль на заднє сидіння біля нього. Тоді він сказав ОСОБА_22 , що до нього додому вже їхати неможна і вони поїхали через «Термачувський» міст в с. Забрідь, до бесідки. Коли ОСОБА_14 з ОСОБА_10 вийшли із автомобіля, він ще трохи затримався, бо передавав таксистові пельмені щоб той поклав їх у бардачок чи на переднє сидіння і попросив від нього запальничку прикурити собі сигарету та відкрити пиво. Потім вони з таксистом також вийшли із автомобіля, але не пам`ятає чи одночасно, бо коли він підходив до ОСОБА_14 і ОСОБА_10 ,
- 5 -
останні почали битися. ОСОБА_14 наніс ОСОБА_10 перший удар кулаком в обличчя, а ОСОБА_10 схопив ОСОБА_14 за груди і вони стали штовхати один одного. Тоді він заступився за товариша і наніс ОСОБА_10 удар з ліктя в обличчя, після чого ОСОБА_10 упав на землю. Таксист, побачивши це, почав кричати щоб вони не чіпали ОСОБА_10 . Далі ОСОБА_14 кинув йому сумочку, яка випала у ОСОБА_10 , і він помітив у маленькій кишені долари, які забрав собі. Спочатку подумав, що це тільки 100 доларів, але в подальшому в таксі, коли вони їхали в м. Ужгород, виявив, що це 600 доларів. ОСОБА_14 про ці гроші нічого не знав. Потім, залишивши ОСОБА_10 , вони з ОСОБА_14 на таксі поїхали геть.
При цьому, сідаючи у таксі, ОСОБА_14 забрав із капота сумку ОСОБА_10 і дорогою знайшов у ній ще 1 000 грн., а сумку викинув із «Термачувського» моста в річку. Крім того, ОСОБА_14 забрав у ОСОБА_10 планшет, але коли та як він не бачив, і з кишені ще 1 000 грн. Ці дві тисячі гривень, купюрами по 500 грн., ОСОБА_21 поділив із ним порівну, однак теж не пригадує де саме. Оскільки ОСОБА_14 загубив в с. Забрідь телефон, вони змушені були повернутися, але ОСОБА_10 там уже не було. Приїхавши в смт. В.Березний, вони викликали інше таксі і поїхали в м. Ужгород. Вийшли біля вокзалу і пішли в кафе «Три горба». Там випили пиво, він поїхав на таксі виміняти долари і повернувся назад у кафе. Потім вони з ОСОБА_14 купили пиво і пішли в готель «Закарпаття», де й переночували. Зранку, біля 8.00 год., він на таксі поїхав на ринок, а ОСОБА_14 залишився в готелі. На ринку він придбав собі та своїй дівчині одяг і поїхав на таксі в с. Мирча до своєї дівчини. Недовго пробувши у неї, поїхав в смт. В.Березний, де на стадіоні його затримала поліція.
Додатково зазначив, що до того як вони з ОСОБА_14 сіли з ОСОБА_10 у таксі алкоголь не вживали, в таксі ОСОБА_10 не били і ногами його не копали. Причина конфлікту між ОСОБА_14 і ОСОБА_10 йому не відома, до с. Забрідь вони їхали мовчки.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_14 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185 ч.2, 187 ч.1, 389 ч.2 КК України, визнав повністю та пояснив, що 24 вересня 2016 року вони з ОСОБА_15 гуляли селищем. Зайшли до двора будинку, де ОСОБА_23 помітив автомобіль «Жигулі», підійшов до нього, відкрив задні двері та попросив його стати і дивитися щоб ніхто не підійшов. Тим часом ОСОБА_23 вийняв із автомобіля акумулятор і вони віднесли його до нього ( ОСОБА_14 ) додому. Однак потім йому стало відомо, що акумулятор належить його знайомому ОСОБА_17 , він зателефонував останньому і через свого брата віддав йому цей акумулятор.
Щодо інкримінованого йому другого епізоду крадіжки пояснив, що того дня вони із ОСОБА_15 поверталися із училища вулицею Комарова. Не пригадує чому, але зайшли у двір, де ОСОБА_23 теж помітив автомобіль «Жигулі», та попросив його стати і дивитися щоб ніхто не підійшов. Тим часом ОСОБА_23 вийняв із автомобіля акумулятор і вони понесли його на дорогу. Потім зателефонували ОСОБА_24 і він приїхав, забрав цей акумулятор.
Що стосується інкримінованого йому розбою пояснив, що 7 листопада 2016 року вони з ОСОБА_15 зайшли до цілодобового магазину щоб купити пельмені і пиво та піти до ОСОБА_23 додому поїсти, випити. У магазині він зустрів свого сусіда ОСОБА_10 , трохи з ним поговорив, а саме питали один одного як справи і таке інше, а потім вони з ОСОБА_23 вийшли на вулицю, сіли в таксі і думали, що робити далі, оскільки ОСОБА_23 сказав, що його бабуся ще не спить і до нього їхати не можна. Тоді йшов сильний дощ. Вирішили їхати в с. Забрідь, у бесідку. У той час із магазина вийшов
- 6 -
ОСОБА_10 і не пригадує як сів до них в автомобіль. Приїхавши в с. Забрідь, він із ОСОБА_10 вийшли із автомобіля і коли направлялися до бесідки щоб випити пиво між ними виникла сварка через давній конфлікт, який пригадав ОСОБА_10 . Тоді він вдарив його кулаком в обличчя два рази, а потім вони схопили один одного за груди. На це підбіг ОСОБА_23 і також вдарив ОСОБА_10 ліктем в обличчя. Останній упав на землю і з його плеча впала сумочка, а із сумки випали планшет і гроші. Як пригадує, у той час ОСОБА_10 зателефонувала мати і планшет засвітився, інакше він би цю сумку й не помітив, оскільки було темно. Піднявши сумку із землі, він кинув її ОСОБА_23 , а гроші і планшет забрав собі. Сума грошей була 2 000 грн., чотири купюри номіналом по 500 грн. кожна. Потім вони сіли в автомобіль, оскільки таксист перелякався і почав кричати щоб вони таке не робили, і поїхали в смт. В. Березний. ОСОБА_10 залишили лежати на землі, хоча коли від`їжджали, потерпілий уже піднімався. Сумку він викинув із «Термачувського» мосту в річку, але переїхавши міст помітив, що загубив телефон, і вони вернулися в с. Забрідь. ОСОБА_10 там уже не було, бо вони взяли б його з собою. Телефон він знайшов і вони поїхали в смт. В.Березний. Грошима поділилися з ОСОБА_23 в таксі порівну, по 1 000 грн. Також у нього були свої гроші, він заплатив таксисту 100 грн. і вони з ОСОБА_23 вийшли біля адмінбудинку адміністрації. Потім викликали інше таксі, бо той таксист, що їх возив, уже закінчував свою зміну.
На таксі вони поїхали в м. Ужгород, пішли в кафе «Три горба», де пили пиво. Після цього пішли в готель «Закарпаття», де на його паспорт ОСОБА_23 зняв номер і вони переночували в цьому готелі. За все розраховувався ОСОБА_23 , але він думав, що з цих грошей, якими з ним поділився. Про долари він не знав, дізнався уже в поліції. В готелі вони трохи посварилися і ОСОБА_23 пішов геть, куди не знає. А він, у свою чергу, пішов на вокзал і на поїзді приїхав в смт. В. Березний. Дорогою зайшов у ломбард «Сакура», здав планшет і отримав гроші. Тільки прийшов додому як із дому його забрала поліція.
Додатково зазначив, що ОСОБА_10 того дня також був у стані алкогольного сп`яніння, але в таксі його ніхто не бив, і що саме ОСОБА_10 був ініціатором конфлікту, теж хотів нанести йому удари, але не встиг, бо він виявився спритнішим.
Щодо невідпрацьованих громадських робіт, зазначив, що його було ознайомлено з порядком та умовами виконання покарання, попереджено про кримінальну відповідальність за ухилення від виконання громадських робіт та направлено до КП «Комунал-Сервіс». Однак відпрацював він тільки два дні, бо щоб і де не сталося до нього постійно навідувалась поліція. Тому він так і не відпрацював призначені йому судом 240 (двісті сорок) годин громадських робіт.
Потерпілий ОСОБА_10 у судовому засіданні показав, що пізно ввечері 7 листопада 2016 року він пішов до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_6 » купити собі сигарети. Там зустрів ОСОБА_14 , якого добре знав, бо проживали в одному дворі. Запитав у нього як справи і чи спілкується з батьком, з яким він також був добре знайомий. ОСОБА_14 відповів, що якраз збирається їхати до батька і запропонував йому їхати з ним, тобто в с. Домашин, де його батько проживає. У магазині було багато людей, тому він не звернув увагу чи був там ОСОБА_15 , оскільки раніше не був з ним знайомий. Хоча й була пізня година він пристав на пропозицію ОСОБА_14 , бо вважав, що батько останнього не був би проти з ним зустрітись, так як вони давно не бачились і були в добрих відносинах. Коли ОСОБА_14 сів в автомобіль, він не знав, що це таксі, тому відкрив двері автомобіля та перепитав чи візьмуть вони його з собою. ОСОБА_14 відповів ствердно і сказав, щоб він сідав в автомобіль. Так він опинився в автомобілі на задньому сидінні поряд із ОСОБА_15 . Дорогою вони їхали мовчки, грала музика. Побачив, що автомобіль зупинився біля бесідки в с. Забрідь, але не
- 7 -
придав цьому значення. Потім ОСОБА_14 відкрив двері автомобіля, схопив його за куртку і сказав щоб він виходив. У той час прямо в автомобілі ОСОБА_15 наніс йому удар ліктем в обличчя. Далі ОСОБА_14 витягнув його із автомобіля зі словами «ходи сюди». Вони почали його бити, а також відібрали сумочку, в якій був планшет, і гроші, які були в нього в кишенях. ОСОБА_14 наніс йому декілька ударів в голову і він втратив свідомість. Прийшов до тями через те, що почався дощ. Дійшов до «Термачувського» мосту, там зорієнтувався і пішов додому. Чи бачив таксист, що відбувалось в автомобілі сказати не може, оскільки останній сидів за кермом і дивився вперед. Крім того, було темно і гучно грала музика. Однак інцидент на вулиці таксист не міг не помітити, якщо виходив із автомобіля.
Додав, що того дня десь за дві-три години до інциденту випив близько 300-400 грам горілки, однак п`яний не був. ОСОБА_14 і ОСОБА_15 також були випивші. Щодо грошей зауважив, що 600 доларів знаходились у внутрішній кишені його куртки, яка була застібнута на замок, оскільки була прохолодна дощова погода, а гривні в кишені джинсів. Дві тисячі гривень були купюрами по 500 грн. і одну п`ятисотку він розміняв коли купував собі сигарети, тобто було практично дві з половиною тисячі гривень. Хто із обвинувачених витягнув ці гроші із його кишень сказати не може, бо на той час уже був без свідомості. Крім того, сумочка була не на плечі, а через плече і в ній, крім планшета, знаходився старенький мобільний телефон із чеською сімкарткою, посвідчення водія, ще деякі папери і ключі. Також коли його били він загубив кепку. Назвати причину конфлікту між ним та ОСОБА_14 він теж не зміг, оскільки цей конфлікт став для нього несподіванкою. Що стосується давнього конфлікту, про який говорив ОСОБА_14 , то це не так. Останній просто згадав, як пару років назад на автомобілі його ( ОСОБА_10 ) батька побили скло.
Свідок ОСОБА_25 у судовому засіданні показав, що працює судовим експертом в Ужгородському районному відділенні судово-медичної експертизи і проводив судово-медичну експертизу потерпілого ОСОБА_10 , підтвердив наданий ним письмовий висновок в повній мірі. Зазначив, що освідчував ОСОБА_10 в палаті лікарні 11.11.2016 року, потерпілому було нанесено не менше чотирьох ударів і навіть якщо б ОСОБА_10 був освідчений через місяць-два на ступінь тяжкості нанесених тілесних ушкоджень це б не вплинуло. Із Великоберезнянської райлікарні йому надали медичну документацію потерпілого, де була виписка із ЛОР-відділення обласної лікарні, і цій документації він не мав підстав не довіряти. Що стосується металевих і гумових шин пояснив, що методика їх фіксації є наступною: ставляться металеві наводящі пластинки на верхню і нижню щелепи і стягуються гумовими тягами. Якщо були б металеві шини, то потерпілий не міг би говорити, оскільки нижня щелепа була б зафіксована.
Свідок ОСОБА_19 у судовому засіданні показав, що підробляє таксистом. Того вечора йому надійшов виклик і він поїхав до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_6 ». В автомобіль сіли троє: ОСОБА_14 на переднє сидіння біля нього, а ОСОБА_15 і ОСОБА_10 на заднє. ОСОБА_14 попросив його поїхати в мікрорайон «Варшава», а потім через «Термачувський» міст в с. Забрідь, до бесідки. Коли вони приїхали на це місце, ОСОБА_15 і ОСОБА_10 вийшли із автомобіля, а ОСОБА_14 ще затримався, просив його почекати їх в автомобілі 10-15 хвилин, послухати музику, і тільки тоді вийшов. Оскільки він цілий день насидівся в автомобілі, то вирішив вийти на вулицю. Став попереду автомобіля і в той час до нього підійшов ОСОБА_15 . Останній сказав йому, що якщо щось то він просто привіз їх до мосту і поїхав геть, але що ОСОБА_15 мав на увазі він тоді не зрозумів. Однак потім побачив як ОСОБА_14 два рази вдарив ОСОБА_10 і після кожного удару той падав на
- 8 -
землю. Обидва вони були п`яні. У той момент до них підбіг ОСОБА_15 і також вдарив ОСОБА_10 , а ОСОБА_14 вирвав у потерпілого сумочку. Він почав кричати на ОСОБА_14 та ОСОБА_15 щоб вони забирали що їм потрібно, але не били ОСОБА_10 . Потім він сів в автомобіль і сказав що їде геть. Тоді до автомобіля підбіг ОСОБА_14 , сів біля нього і попросив почекати хвилинку, бо вони їдуть із ним. Двері автомобіля з його боку були відкриті і ОСОБА_14 почав викидати із сумки якісь папери, вийняв планшет і гроші, а саме чотири купюри по 500 грн. і якісь дрібніші купюри. Планшет і гроші забрав собі. ОСОБА_15 у той час знаходився біля ОСОБА_10 , на його думку обшукував потерпілого, бо згодом у поліції він дізнався про викрадені долари. Потім ОСОБА_14 погукав ОСОБА_15 зі словами «я вже знайшов» і ОСОБА_15 прибіг, після чого вони поїхали в смт. В. Березний.
Дорогою ОСОБА_14 викинув чи то сумку чи то чохол від планшета, а гривнями поділився із ОСОБА_15 , дав йому 1 000 грн., сказавши при цьому що по тисячі гривень кожному це нормально. Після того, як вони переїхали міст ОСОБА_14 помітив, що загубив телефон і вони вернулися знову до бесідки. Однак заїжджаючи на міст він побачив, що по ньому йшов ОСОБА_10 , тому змушений був перечекати десь п`ять хвилин біля річки поки потерпілий перейде міст, оскільки сам міст є надто вузьким. ОСОБА_14 теж мав його помітити. Знайшовши телефон, дорогою назад на вулиці Гожика він знову побачив потерпілого, який йшов пішки, тому подумав, що з ним все буде добре, інакше він би за ним вернувся після того як відвіз би ОСОБА_15 і ОСОБА_14 . Привізши останніх до магазину «Повна комора», вони не могли зрозуміти куди їм іти далі, почали сваритись, а потім попросили його відвести їх в м. Ужгород. Він відмовився, відвіз їх до стадіону і на їх прохання викликав їм інше таксі, яке й мало відвести їх в м. Ужгород.
Додатково зазначив, що пельмені ОСОБА_15 передав йому вже в смт. В.Березний, коли вони з ОСОБА_14 збиралися їхати в м. Ужгород. Також зауважив, що ОСОБА_10 в автомобілі ніхто не бив і не витягав. Сварка почалася на вулиці. За його послуги з ним розраховувався ОСОБА_14 , дав йому 100 грн., оскільки 60 грн. боргував.
Свідок ОСОБА_20 у судовому засіданні показала, що потерпілий є її сином. Того дня вони удвох із сином були в с. Кібляри, в монастирі. Сину в цей день передали гроші, які він заробив в Чехії. Приїхавши додому, вони повечеряли, 300 доларів син залишив батькові на лікування, а інші хотів віддати дітям. Оскільки тимчасово син не проживає з сім`єю, сказав, що не затримається і пішов до дітей. Біля 10.00 год. вона йому зателефонувала і він сказав, що зараз буде вдома. Однак минуло 00.00 год., а додому син так і не прийшов. Вона зробила 102 дзвінки, коли нарешті хтось підняв трубку, але почула тільки страшний гуркіт, наче хтось тупцював ногами, нецензурну лайку і крик виключити планшет. Саме планшетом син користувався як телефоном. Тоді й зрозуміла, що із сином сталась біда. Вона пішла до цілодобового магазину, обійшла будинок та дійшла до кафе, де у світлі прожектора побачила як їй на зустріч ледве йшов якийсь чоловік і долонею із калюжі лив на себе воду. Вона зрозуміла, що це її син. Він повідомив, що його побили, але не сказав хто саме. Прийшовши додому, вона викликала швидку і поліцію. Поліція відразу взяла у них свідчення, що її дуже обурило, оскільки син був у шоковому стані, весь травмований, із його носа і вух текла кров. Цілу ніч він не спав, а зранку знову пішов у поліцію давати свідчення. Там його протримали до 14.30 год., а потім вони з сином поїхали в лікарню в м. Ужгород, де йому зробили операцію. На слідуючий день, коли він трохи прийшов до тями, то написав на клаптикові папері, що його хлопець на задньому сидінні вдарив ліктем в око, і щоб вона передала це слідчому. На п`ятий день прийшов судмедексперт і оглянув сина.
- 9 -
Крім цього, для з`ясування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, судом були досліджені в судовому засіданні наступні докази:
- висновок експерта № 1114 від 05.12.2016 року про проведення судово-медичної експертизи, згідно якого на момент судово-медичного обстеження на тілі ОСОБА_10 , 1972 р.н., виявлено тілесні ушкодження у вигляді: синця на правій орбітальній ділянці та крововиливу у білкову оболонку правого ока; синців на правій щоці біля крила носа та в проекції нижньої щелепи зліва; в роті на верхню щелепу накладені резинові шини.
Згідно даних виписки з медичної карти з ЛОР-відділення ЗОКЛ у нього виявлено тілесні ушкодження у вигляді: «Травматичний двохсторонній суборбітальний перелом верхньої щелепи. Перелом кісток носа. Перелом стінок гайморових пазух, гематосинус. Викривлення переділки носа. ЗЧМТ. Струс головного мозку».
Виникли вищевказані тілесні ушкодження внаслідок дії тупих твердих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею по ударному механізму дії, якими могли бути затиснуті в кулак руки та обуті ноги сторонньої людини.
Тілесні ушкодження у вигляді: «Синця на правій орбітальній ділянці та крововиливу у білкову оболонку правого ока. Синців на правій щоці біля крила носа та в проекції нижньої щелепи зліва» мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше як 6-ть днів і по цій ознаці згідно п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності.
Тілесні ушкодження у вигляді: «Перелом кісток носа. ЗЧМТ. Струс головного мозку» потягли за собою розлад здоров`я на час більше 6-ти але менше 21-го дня і по цій ознаці, згідно п.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, які в момент їх спричинення не були небезпечними для життя і здоров`я.
Тілесні ушкодження у вигляді: «Травматичний двохсторонній суборбітальний перелом верхньої щелепи. Перелом стінок гайморових пазух, гематосинус» привели до розладу здоров`я строком понад три тижні (більше як 21 день) і за цією ознакою згідно п.2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, кваліфікуються як ушкодження середньої тяжкості, які в момент їх спричинення не були небезпечними для життя і здоров`я.
По тілу ОСОБА_10 , 1972 р.н., було нанесено не менше чотирьох ударів в ділянки тіла де були виявлені тілесні ушкодження.
По давності виникнення вищевказані тілесні ушкодження, згідно даних медичної документації, вкладаються в час події, яка мала місце в ніч із 06.11.2016 року на 07.11.2016 року і не суперечать обставинам справи, які викладені у постанові та які повідомляє потерпілий.
Виключена можливість, що тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_10 , 1972 р.н., виникли внаслідок вільного падіння потерпілого з висоти власного росту, оскільки всі вищевказані тілесні ушкодження є наслідками локальних ударів (Т.2, а.п. 64-67);
- заява про видачу паспорта ОСОБА_15 , згідно якої він народився ІНФОРМАЦІЯ_7 і є неодружений, його батьки: ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , адреса: АДРЕСА_1 (Т.2, а.п. 140);
- 10 -
- вимога ВІТ ГУНП України в Закарпатській області від 17.10.2016 року, згідно якої ОСОБА_15 не є судимий (Т.2, а.п. 141);
- довідка про склад сім`ї ОСОБА_15 , видана виконкомом Великоберезнянської селищної ради 08.11.2016 року, згідно якої його склад сім`ї це мати ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (Т.2, а.п. 142);
- характеристика Великоберезнянської селищної ради на ОСОБА_15 , з якої вбачається, що за місцем проживання останній характеризується позитивно (Т.2, а.п. 143);
- відповідь Великоберезнянської районної лікарні від 04.11.2016 року № 489, згідно якої ОСОБА_15 на «Д» обліку у лікаря психіатра та нарколога на 04.11.2016 року не перебуває (Т.2, а.п. 144);

- відповідь із Служби у справах дітей Великоберезнянської РДА від 14.11.2016 року, згідно якої неповнолітній ОСОБА_15 на профілактичному обліку Служби у справах дітей не перебуває. (Т.2, а.п. 145);

- акт обстеження умов проживання сім`ї ОСОБА_15 від 18.11.2016 року, з якого вбачається, що для виховання та розвитку дитини створені належні умови (Т.2, а.п. 146);

- вимога ВІТ ГУНП України в Закарпатській області від 04.11.2016 року, згідно якої ОСОБА_14 раніше судимий (Т.2, а.п. 156);
- ухвала Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 17.08.2016 року про застосування покарання за наявності двох вироків, якими було засуджено ОСОБА_14 , і визначення покарання за ст. 71 КК України у виді 240 годин громадських робіт (Т.2, а.п. 158-159);
- характеристика Великоберезнянської селищної ради на ОСОБА_14 , з якої вбачається, що за місцем проживання останній характеризується негативно (Т.2, а.п. 160);
- довідка про склад сім`ї ОСОБА_14 , видана виконкомом Великоберезнянської селищної ради 08.11.2016 року, згідно якої його склад сім`ї це мати ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (Т.2, а.п. 161);
- відповідь Великоберезнянської районної лікарні від 04.11.2016 року № 490, згідно якої ОСОБА_14 на «Д» обліку у лікаря психіатра та нарколога на 04.11.2016 року не перебуває (Т.2, а.п. 162);

Відповідно до вимог ч.4 ст. 95 КПК України суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них і обґрунтовує свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання.

З огляду на викладене, суд відмічає протиріччя у показах як обвинувачених, так і потерпілого, свідків, які не вдалося усунути навіть шляхом перехресного допиту, однак такі уцілому не вплинули на обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_15 та ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень доведена, і кваліфікує дії ОСОБА_15 за: ст. 185 ч.1 КК України крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна; ст. 185 ч.2 КК України крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб; ст. 187 ч.1 КК
- 11 -
України розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу; а дії ОСОБА_14 кваліфікує за: ст. 185 ч.2 КК України крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб; ст. 187 ч.1 КК України розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу; ст. 389 ч.2 КК України ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.
Таким чином, суд вважає, що обґрунтування захисту захисника обвинуваченого ОСОБА_14 в частині перекваліфікації дій останнього зі ст. 187 ч.1 КК України на ст. 186 ч.2 КК України, поскільки висновком експерта не підтверджується факт вчинення щодо потерпілого ОСОБА_10 насильства, яке було небезпечним для його життя чи здоров`я під час нападу, не знайшли свого підтвердження у ході розгляду кримінального провадження, так як спростовуються наданими сторонами і дослідженими судом доказами. Зокрема судом вважається встановленим, що обвинувачені діяли спільно, узгоджено, таємно від сторонніх осіб та несподівано для потерпілого, і їх дії були направлені саме на заволодіння його майном. Відтак суд розцінює суперечності в показах обвинувачених щодо обставин вчинення цього злочину як спосіб пом`якшити собі відповідальність, а позицію захисника обвинуваченого ОСОБА_14 виключно як спосіб захисту та намагання пом`якшити підзахисному відповідальність.
Призначаючи покарання обвинуваченим, суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особи винних, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України вчинені обвинуваченими кримінальні правопорушення за ст.ст. 185 ч.2 та 187 ч.1 КК України відносяться відповідно до злочинів середньої тяжкості та до тяжких злочинів. Крім того, вчинене ОСОБА_15 кримінальне правопорушення за ст. 185 ч.1 КК України також відноситься до злочинів середньої тяжкості, а вчинене ОСОБА_14 кримінальне правопорушення за ст. 389 ч.2 КК України до злочинів невеликої тяжкості.
Як особа ОСОБА_15 за місцем проживання характеризується позитивно, на «Д» обліку в лікаря психіатра-нарколога не перебуває, на профілактичному обліку служби у справах дітей Великоберезнянської РДА не перебуває, має задовільні умови проживання, виховується у неповній сім`ї.

Як особа ОСОБА_14 за місцем проживання характеризується негативно, на «Д» обліку в лікаря психіатра-нарколога не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_15 згідно ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів, вчинення злочинів неповнолітнім.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_15 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_14 згідно ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_14 згідно ст. 67 КК України, є рецидив злочинів.
Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення
- 12 -
засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Виходячи із вказаних вимог закону, суд, обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_15 , враховує тяжкість вчинених ним злочинів, його особу, зокрема неповнолітній вік, відсутність судимостей, позитивну характеристику та конкретні обставини кримінального провадження. Також приймаючи до уваги відсутність обставин, що обтяжують йому покарання та наявність обставин, що його пом`якшує щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів і вчинення злочинів неповнолітнім, суд вважає, що ОСОБА_15 слід призначити покарання в межах санкцій обвинувачення із застосуванням положень ст. 70 ч.1 КК України, визначивши остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань.

Разом з тим, із урахуванням вищезазначеного та позиції сторони обвинувачення про можливість виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_15 без ізоляції його від суспільства, суд приходить до висновку про можливість звільнення останнього від відбування призначеного покарання з випробуванням згідно ст.ст. 75, 104 КК України та покладення на нього певних обов`язків у відповідності до вимог п.п.2, 3, 4 ч.1 ст. 76 КК України.
Суд не вбачає можливості застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_15 положення ст. 69 КК України, оскільки для цього не має законних підстав і сторона захисту не навела таких пом`якшуючих обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ним злочинів. Так, ОСОБА_15 вчинив ряд умисних корисливих злочинів, як самостійно так і в співучасті з ОСОБА_14 , повністю не відшкодував потерпілому ОСОБА_10 завдані збитки, а щодо збитків, завданих іншим потерпілим то такі були відшкодовані не з його волі.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_14 , суд враховує тяжкість вчинених ним злочинів, дані про особу винного, який будучи раніше неодноразово судимим, в тому числі і за умисний корисливий злочин, знову скоїв ряд умисних злочинів, характеризується негативно, не працює, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку особи обвинуваченого, його схильність до продовження злочинної діяльності та небажання ставати на шлях виправлення. З огляду на наведене, суд приходить до переконання про необхідність призначення ОСОБА_14 покарання у виді реального позбавлення волі в межах санкцій обвинувачення із застосуванням положень ст. 70 ч.1 КК України, визначивши остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань.

Разом з тим, враховуючи, що ухвалою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 17.08.2016 року до ОСОБА_14 застосовано покарання за наявності вироків Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 16.05.2016 року та 27.05.2016 року у виді 240 (двісті сорока) годин громадських робіт, то відповідно до ст. 71 ч.5 КК України до покарання, призначеного за новим вироком, слід повністю приєднати невідбуте покарання за цією ухвалою, а саме 240 (двісті сорок) годин громадських робіт, що за правилами складання покарань відповідно до ст. 72 ч.1 КК України (одному дню позбавлення волі відповідають вісім годин громадських робіт) відповідає 30 (тридцяти) повним дням позбавлення волі.
Крім того, відповідно до ч.5 ст. 72 КК України обвинуваченому ОСОБА_14 слід зарахувати строк попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
- 13 -
Так, у строк попереднього ув`язнення включається, в тому числі, строк тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження.
Тож при ухваленні даного вироку ОСОБА_14 також необхідно зарахувати в строк відбування покарання, відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України, строк попереднього увязнення з дня його затримання 09.11.2016 року по день ухвалення даного вироку 5 квітня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.
Питання речових доказів та процесуальних витрат вирішуватимуться відповідно в порядку ст.ст. 100, 124 КПК України.
Обрані відносно обвинувачених запобіжні заходи до набрання вироком законної сили залишити попередні: ОСОБА_15 домашній арешт, а ОСОБА_14 тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -
З А С У Д И В :
ОСОБА_15 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185 ч.1, 185 ч.2, 187 ч.1 КК України, та призначити йому покарання:
- за ст. 185 ч.1 КК України 1 (один) рік позбавлення волі;
- за ст. 185 ч.2 КК України 2 (два) роки позбавлення волі;
- за ст. 187 ч.1 КК України 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань ОСОБА_15 призначити остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_15 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом встановленого іспитового строку терміном у 2 (два) роки не вчинить нового злочину.
На підставі п.п.2,3,4 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_15 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
ОСОБА_14 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185 ч.2, 187 ч.1, 389 ч.2 КК України, та призначити йому покарання:

- за ст. 185 ч.2 КК України 2 (два) роки позбавлення волі;

- за ст. 187 ч.1 КК України 5 (п`ять) років позбавлення волі;
- за ст. 389 ч.2 КК України 6 (шість) місяців арешту.
- 14 -
На підставі ст. 70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань ОСОБА_14 призначити остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 ч.1 КК України до призначеного покарання повністю приєднати невідбуту частину покарання у виді 240 (двісті сорока) годин громадських робіт, призначених ухвалою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 17.08.2016 року, що відповідно до вимог ст. 72 ч.1 КК України складає 30 (тридцять) повних днів позбавлення волі, і за сукупнітю вироків шляхом повного складання покарань остаточно до відбуття ОСОБА_14 призначити 5 (п`ять) років 30 (тридцять) днів позбавлення волі.
Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_14 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 09.11.2016 року по 05.04.2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Речові докази:
- навігатор «GPS марки «Digital» повернути власнику ОСОБА_16 ;
- акумуляторну батарею марки «MEGALITE» повернути власнику ОСОБА_17 ;
- акумуляторну батарею марки «Amega 6CT-62-Ф3» повернути власнику ОСОБА_18 ;
- планшет марки «Алкател» та гроші в сумі 1 300 (однієї тисячі триста) грн. повернути власнику ОСОБА_10 ;
- спортивний костюм, позолочений ланцюжок, зимову куртку темно-зеленого кольору, зимову куртку синього кольору, плаття синього кольору, зимову шапку темно-сірого кольору, зимові черевики чорного кольору передати в дохід держави.
Процесуальні витрати за проведення товарознавчих експертиз в розмірі 967 (дев`ятсот шістдесяти семи) грн. 56 коп. стягнути з солідарно з ОСОБА_15 та ОСОБА_14 на користь держави.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, через цей суд.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Головуючий: