В И Р О К
іменем України
Справа № 126/1916/15-к

Провадження № 1-кп/126/11/2016

"06" грудня 2016 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

із секретарем ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бершадь Вінницької області кримінальне провадження за ч. 1 ст. 125 КК України внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000218 від 27.03.2015 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта середня, пенсіонера, раніше не судимого,

за ч. 1 ст. 125 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Судом визнано доведеним, що 26.03.2015 біля 10 год 00 хв в с. Ставки Бершадського району Вінницької області ОСОБА_5 , знаходячись в будинку, який розташований по АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_6 , під час суперечки з останньою, яка виникла на грунті особистих неприязних стосунків, умисно наніс їй декілька ударів кулаками та руками по голові, руках, ногах та тулубі внаслідок чого заподіяв ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді дрібної саднини на лобі, двох дрібних саднин на тильній поверхні лівої кисті, синця з садниною на передній поверхні правого стегна, синця на зовнішній поверхні лівого стегна, одного синця на зовнішній поверхні лівої гомілки та одного синця на передній поверхні правої гомілки які згідно висновку судово-медичної експертизи № 48 від 27.03.2015 за ступенем важкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, які не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Ухвалою суду від 14.11.2016 року обвинувачений ОСОБА_5 був видалений із зали судового засідання на весь час судового розгляду вказаного кримінального провадження внесеного.

Вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчинені інкримінованого йому злочину доведена дослідженими в судовому засіданні наступними доказами. А саме:

Допитом потерпілої ОСОБА_6 , яка показала в судовому засіданні, що вона з чоловіком та його дядьком ОСОБА_7 проживали в житловому будинку по АДРЕСА_1 . Вони з чоловіком займають одну кімнату, дядько іншу, а кухня перебувала у спільному користуванні. 26.03.2015 року біля 10 год. ранку вона перебувала в своїй кімнаті коли прийшов ОСОБА_8 , який перебував у поганому настрої та почав ображати її нецензурною лайкою та вигонити з будинку. Вона заперечила, пояснивши, що має повне право перебувати у будинку. Після цього ОСОБА_8 намагався її вдарити ногою, однак їй вдалося ухилитися, що ще більше розсердило ОСОБА_5 , а тому він накинувся на неї та почав наносити їй удари кулаками по голові та тулубу. Коли їй вдалося вирватися вона взяла телефон та намагалася зателефонувати чоловікові, однак ОСОБА_8 відібрав у неї телефон та вийшов з кімнати. Після цього вона одягнулася та пішла до сусідки від якої зателефонувала чоловікові та розповіла про те, що сталося.

Крім того потерпіла повідомила, що всі події, які відбувалися 26.03.2015 року в її кімнаті були зафіксовані веб камерою належного їй ноутбуку. Дану камеру її чоловік залишив увімкненою попереднього дня, щоб зафіксувати події, які відбуваються в будинку за їх відсутності, оскільки траплялися неодноразові випадки забруднення їх одягу.

Допитом свідка ОСОБА_9 , який в судовому засіданні показав, що вранці 26.03.2015 року він поїхав допомагати товаришеві на полі. Після 10 год. ранку до нього зателефонувала дружина, яка плакала та кричала в трубку. Він одразу зрозумів, що вдома щось сталося та поїхав додому. Коли приїхав побачив дружину, яка розповіла, що ОСОБА_8 напав на неї та побив через те, що вона відмовлялася покинути будинок. Після цього вони з дружиною поїхали в сільську раду та викликали поліцію. Події, які відбувалися 26.03.2015 року в їх кімнаті були зафіксовані веб камерою ноутбуку. Дану камеру він залишив увімкненою напередодні, щоб зафіксувати події, які відбуваються в будинку за їх відсутності, оскільки траплялися неодноразові випадки забруднення їх одягу.

Дослідженим в судовому засіданні висновком судово-медичної експертизи № 48 від 27.03.2015 року, відповідно до якого у громадянки ОСОБА_6 , станом на 27.03.2015 року, мають місце тілесні ушкодження у вигляді дрібної саднини на лобі, двох дрібних саднин на тильній поверхні лівої кисті, синця з садниною на передній поверхні правого стегна, синця на зовнішній поверхні лівого стегна, одного синця на зовнішній поверхні лівої гомілки та одного синця на передній поверхні правої гомілки. Синці на зовнішній поверхні лівого стегна, на зовнішній поверхні лівої гомілки та на поверхні правої гомілки могли утворитись внаслідок неодноразової дії тупих твердих предметів, за 3-5 діб до моменту проведення експертизи. Тілесні пошкодження у вигляді саднин на лобі, та на тильній поверхні лівої кисті, могли утворитися внаслідок дії тупих твердих предметів, які мали вкрай обмежену контактуючу поверхню та ймовірніше за все, діяли дотично до поверхні шкіри. Зазначені саднини могли утворитись за 2-4 доби до моменту проведення експертизи. Тілесні пошкодження у вигляді синця з садниною на передній поверхні правого стегна,

могли утворитися внаслідок дії тупого твердого предмету, з відносно обмеженою нерівною контактуючою поверхнею. Термін утворення даних пошкоджень 3-5 діб до моменту проведення експертизи.

Таким чином, всі вищевказані тілесні пошкодження могли утворитися в один і той же час, вказаний як в постанові так і підекспертною особою, яка проходить експертизу. За ступенем важкості тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасного розладу здоров`я.

Протоколом огляду місця події від 26.03.2015 року домогосподарства, розташованого по АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_6 .

Дослідженим в судовому засіданні диском з відеозаписом обставин, що відбувались 26.03.2015 року, за якими ОСОБА_6 були заподіяні тілесні ушкодження громадянином ОСОБА_5 ..

Оцінюючи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що матеріалами справи доведено безумовний факт нанесення тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_6 , що підтверджується як показами потерпілої, свідка, письмовими доказами.

Таким чином, допитавши потерпілу, свідка у справі, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 в повному обсязі пред`явленого йому обвинувачення.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Обираючи вид і розмір покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу обвинуваченого ОСОБА_5 , що обвинувачений характеризується по місцю проживання негативно, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, не судимий.

В ході судового слідства в діях обвинуваченого ОСОБА_5 не виявлено пом`якшуючих та обтяжуючих вину обставин, передбачених ст.ст. 66, 67 КК України.

Враховуючи наведене, характер та тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого злочину, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому покарання йому слід призначити не пов`язане з позбавленням волі.

До початку судового розгляду кримінального провадження від потерпілої поступив цивільний позов.

Згідно вимог ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Нормами ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 10 ЦПК); доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Заявлений потерпілою ОСОБА_6 цивільний позов в частині стягнення з обвинуваченого витрат на правову допомогу в розмірі 2000 грн. підлягає задоволенню як обґрунтований та документально підтверджений.

Вирішуючи питання про відшкодування матеріальної шкоди суд виходить з наступного. Потерпіла ОСОБА_6 стверджує, що обвинувачений ОСОБА_8 окрім нанесення їй тілесних ушкоджень заволодів належним їй мобільним телефоном Нокіа вартістю 1130 грн. Заявлений потерпілою ОСОБА_6 цивільний позов в частині стягнення з обвинуваченого матеріальних збитків в сумі 1130 грн. не підлягає задоволенню, з підстав недоведеності факту заволодіння мобільним телефоном. Державне обвинувачення не ставило у вину ОСОБА_5 неправомірне заволодіння мобільним телефоном, а відповідно судом і не досліджувались фактичні обставини в цій частині обвинувачення. А тому, суд відмовляє в задоволені позову в частині стягнення матеріальних збитків, як не обґрунтованого та документально не підтвердженого.

Вимоги щодо накладення арешту на майно обвинуваченого ОСОБА_5 також не підлягають задоволенню як такі, що не підтверджені правовстановлюючими документами на право власності на майно обвинуваченого ОСОБА_5 .

Також, у позовній заяві потерпіла зазначила, що внаслідок неправомірних дій обвинуваченого, вона зазнала і моральної шкоди, яку вона оцінює в 6000 гривень.

Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з каліцтвом, або іншими ушкодженнями здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до п. 9 Постанови пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 суд виходить із засад розумності, виваженості, справедливості та враховує характер та обсяг страждань, які зазнала потерпіла, її моральні переживання, характер взаємовідносин між нею та обвинуваченим, причини і наслідки неправомірних дій останнього, тому приходить до висновку, що сума в розмірі 5000 гривень є достатньою компенсацією за спричинені моральні страждання, а цивільний позов у частині відшкодування моральної шкоди підлягає до часткового задоволення.

Судові витрати по справі відсутні.

Питання щодо речових доказів по провадженню підлягають вирішенню згідно ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 373, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
Визнати винним ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень .

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 5000 грн. в рахунок погашення спричиненої моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 2000 грн. в рахунок погашення понесених витрат на правову допомогу.

В решті позовних вимог відмовити.

Речовий доказ: диск з відеозаписом обставин за якими ОСОБА_6 були заподіяні тілесні ушкодження, що зберігається при матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Вінницької області через Бершадський районний суд Вінницької області на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом Вінницької області.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому, в порядку ст. 330 КПК України, та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_10