АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря - ОСОБА_4 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

- 28 січня 2015 року Оболонським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу в розмірі 850 гривень;

- 18 квітня 2016 року Оболонським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу в розмірі 1 700 гривень,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 5 січня 2017 року,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 5 січня 2017 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України, та призначено йому покарання: за ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки; за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки (три) 4 (чотири) місяці.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суровим, ОСОБА_5 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 4 (чотири) місяці.

Судом першої інстанції вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 , не оспорюючи доведеності його винуватості у вчиненні злочинів та правильності кваліфікації його дій, просить вирок суду змінити, призначивши йому покарання, не пов`язане з реальним позбавленням волі.

В обґрунтування таких вимог апеляційної скарги ОСОБА_5 вказує на те, що судом при обранні йому покарання, всупереч вимогам ст. 12 КК України, безпідставно зазначено про вчинення ним тяжкого та середньої тяжкості злочинів, які, на його думку, відносяться до злочинів середньої тяжкості. Крім того, вважає, що судом при призначенні покарання не в повній мірі враховано наявність на його утриманні малолітньої дитини, яка, в разі ізоляції його від суспільства, буде позбавлена батьківської опіки, а сім`я належного матеріального утримання, що суперечить загальним засадам покарання як кари, та його меті виправлення особи.

Інші учасники судового розгляду вирок суду не оскаржили.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 , який підтримав свою апеляційну скаргу та просив вирок суду в частині призначеного покарання змінити, прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги з огляду на законність та обґрунтованість вироку, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_5 , перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вироку суду ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні ряду умисних кримінальних правопорушень, скоєних за наступних обставин.

Наприкінці жовтня 2016 року, ОСОБА_5 на прохання невстановленої досудовим розслідуванням особи взяв на зберігання та для власного вживання особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, який незаконно, повторно, придбав та перевіз з одного з гаражів кооперативу по АДРЕСА_2 до місця своєї реєстрації у квартиру АДРЕСА_3 , де продовжив незаконно його зберігати.

7 листопада 2016 року, приблизно о 15 годин 30 хвилин, ОСОБА_5 із зазначеним наркотичним засобом був затриманий між другим та третім поверхом будинку АДРЕСА_4 , а наркотичний засіб - канабіс, вагою в перерахунку на суху речовину 242,8 грамів, в присутності понятих вилучений.

Крім того, ОСОБА_5 на початку жовтня 2016 року на прохання тієї ж невстановленої досудовим розслідуванням особи, матеріали кримінального провадження відносно якої виділені в окреме провадження, взяв на зберігання, тим самим незаконно придбав без передбаченого законом дозволу та зберігав за місцем свого проживання в квартирі АДРЕСА_5 , вогнепальну зброю та боєприпаси, а саме: ручний кулемет Калашникова9 з маркуванням « НОМЕР_1 », 7 боєприпасів до бойової нарізної вогнепальної зброї з маркуванням «17 80», «17 85», «17 89», калібру 7,62х54R, 15 боєприпасів до бойової нарізної вогнепальної зброї з маркуванням «188 60», калібру 7,62х54R, 3 боєприпаси до бойової нарізної вогнепальної зброї з маркуванням «188 60», калібру 7,62х54R, які були вилучені працівниками поліції в ніч з 6 на 7 листопада 2016 року, при огляді вищевказаної квартири.

Кримінальне провадження розглянуто судом першої інстанції в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у незаконному придбанні, перевезенні і зберіганні наркотичного засобу без мети його збуту, за ознакою повторності, та у незаконному придбанні і зберіганні вогнепальної зброї та бойових припасів, за викладених у вироку обставин, які ніким з учасників судового провадження не оспорювалися і докази щодо яких не досліджувалися, апеляційним судом, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, не переглядаються.

За викладених у вироку суду першої інстанції обставин кваліфікація дій ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 309, ч.1 ст. 263 КК України є правильною.

Відповідає вимогам ст. 65 КК України і призначене ОСОБА_5 покарання, яке обране судом, як з урахуванням ступеня тяжкості вчинених злочинів, які згідно зі ст. 12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості та тяжких, так і даних про його особу, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, має на утриманні малолітню дитину, задовільно характеризується за місцем проживання, а також обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Саме з огляду на щире каяття ОСОБА_5 , сприяння розкриттю злочинів, перебування на його утриманні малолітньої дитини, на що обвинувачений посилається в апеляційній скарзі, судом призначено йому покарання яке близьке до мінімального розміру, передбаченого санкцію за більш тяжкий злочин та за їх сукупністю.

Разом з тим враховуючи, що ОСОБА_5 в 2015 та в 2016 роках притягувався до кримінальної відповідальності, але знову вчинив нові злочини, один із яких є тяжким, а отже належних висновків для себе не зробив та на шлях виправлення не став, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що його виправлення можливе лише в ізоляції від суспільства.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_5 вчинені злочини у сфері обігу наркотичних засобів та пов`язані з незаконним поводженням зі зброєю і бойовими припасами, які представляють підвищену суспільну небезпеку, погоджується з даним висновком суду і колегія суддів, оскільки вважає, що саме такий вид та розмір покарання, яке призначив суд першої інстанції, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Будь-яких підстав для застосування вимог ст. ст. 69, 75 КК України колегією суддів не встановлено.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:

Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 5 січня 2017 року щодо ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_5 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення у межах даного кримінального провадження з 5 січня 2017 року по 29 березня 2017 року включно, а також з 7 по 8 листопада 2016 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - у той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Провадження: № 11-кп/796/866/2017

Категорія КК України: ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 263
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_7
Суддя - доповідач: ОСОБА_1