Справа № 742/298/17 провадження № 11-кп/795/538/2017 Категорія - ч.3 ст.185 КК України Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2017 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши, у відкритому судовому засіданні в залі суду, кримінальне провадження № 0002084 від 03 листопада 2016 року за апеляційною скаргою прокурора на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 лютого 2017 року,

про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Прилуки Чернігівської області,

який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України.

з участю:

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини обвинуваченого та кваліфікацію його дій, просив скасувати вирок місцевого суду в частині призначеного покарання, та ухвалити новий вирок, призначивши ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від

22 лютого 2017 року

ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі статті 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Відповідно до статті 76 КК України на ОСОБА_6 покладені обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Питання про речові докази вирішено відповідно до статті 100 КПК України.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати в сумі 264 гривні.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, прокурор вказав на невідповідність призначеного місцевим судом покарання із застосуванням статті 75 КК України ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, через м`якість.

Судом першої інстанції, встановлено, що в період часу з 30 жовтня 2016 року по 02 листопада 2016 року, точної дати не встановлено, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, прибув до будинку, що розташований за адресою АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_8 , де, шляхом відгинання віконної кватирки, проник до будинку, звідки таємно викрав належні останньому мобільний телефон марки SAMSUNG GALAXY E770 та DVD програвач марки ВВК DV525 SІ, сірого кольору. Згідно висновку товарознавчої експертизи №С-27 від 16 січня 2017 року, станом на момент крадіжки з врахуванням відсотку зношування мобільний телефон SAMSUNG GALAXY E770, становить 160 грн., та DVD програвач марки ВВК DV525 SІ, сірого кольору 350 грн., після чого з викраденим з місця вчинення злочину зник, розпорядившись в подальшому викраденим на власний розсуд.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу з наведених в ній підстав, думку обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Статтею 370 КПК України, визначено, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, за встановлених під час судового розгляду фактичних обставин, місцевий суд обґрунтував дослідженими під час судового слідства доказами в порядку, передбаченому статтею 349 КПК України, котрим суд дав оцінку, що в апеляційній скарзі не оспорюється.

За встановлених у кримінальному провадженні фактичних обставин, дії обвинуваченого ОСОБА_6 , які виразились у таємному викраденні (крадіжці) чужого майна, поєднаному з проникненням у житло, вчиненому повторно, кваліфіковано місцевим судом за частиною 3 статті 185 КК України, що також не оспорюється в апеляційній скарзі.

За змістом статті 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Відповідно до статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_6 у відповідності до вимог статті 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування потерпілому матеріальних збитків, відсутність обставин, що обтяжують покарання, думку потерпілого, який вимог матеріального то морального характеру до обвинуваченого не мав та просив його суворо не карати.

За змістом статті 75 КК України суд, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, при призначенні покарання на строк не більше п`яти років позбавлення волі, крім випадків засудження за корупційні злочини, може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, якщо він дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування статті 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Місцевим судом вмотивована можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, відповідно до статті 75 КК України.

Таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень.

З огляду на наведене, доводи прокурора щодо необґрунтованості призначення місцевим судом ОСОБА_6 покарання із застосуванням статті 75 КК України, є непереконливими.

Порушень кримінального процесуального та кримінального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченого, на кваліфікацію його дій та необґрунтованість призначеного покарання, не вбачається.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 419, 532 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 лютого 2017 року, залишити без задоволення.

Вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від

22 лютого 2017 року щодо ОСОБА_6 , залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4