СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/1284/17
Провадження № 1-кп/306/116/17
Рядок статзвіту № 37
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 серпня 2017 року м.Свалява
Свалявський районний суд Закарпатської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
підсудного ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. свалява кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Плоске, Свалявського району, Закарпатської області, зареєстрованого та проживаючого, АДРЕСА_1 , українця, громадянина України раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 296 КК України,-
ОСОБА_4 , 24 травня 2017 року близько 22.00 години, знаходячись неподалік кафе-магазину "Каміла", розташованого за адресою с. Плоске, 259, Свалявського району, діючи умисно, підійшов до ОСОБА_6 та наніс йому декілька ударів рукою по голові, обличчю та спині, внаслідок чого спричинив потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження.
Згідно висновку судово-медичного експерта № 52 від 29.05.2017 року на момент судово-медичного освідчення у ОСОБА_6 було виявлено тілесні ушкодження у вигляді синців лівої навколоочної ділянки голови, правого плечового суглобу, лівої кисті та саден тім"яної ділянки голови справа, носа зліва, нижнього повіка лівого ока, які виникли від дії тупих твердих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею, якими могли бути кулак, не виключено обуті ноги сторонньої особи по механізму удар, тертя і за своїм характером вкладаються в час події вказаний потерпілим - 24.05.2017 . За своїм характером та ступенем тяжкості вище вказані тілесні ушкодження згідно наказу МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року "Правила судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних пошкоджень" пункту 2.3.5 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, як такі, що не потягли за собою короткочасного розладу здоров"я чи незначної стійкої втрати працездатності
Такими своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ст. 125 ч. 1 КК України.
Копію обвинувального акту підозрюваний отримав 16 червня 2017 року.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою у нанесенні тілесних ушкоджень ( нанесенні ударів потерпілому рукою по обличчу, голові та спині ) визнав повністю, щиро покаявся. Скориставшись правом, наданим ст. 63 Конституції України від дачі показів відносно себе відмовився.Просить суворо його не карати, більше такого вчиняти не буде.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому та інкримінованому йому злочині визнав повністю і фактичні обставини справи ніким із учасників судового процесу не оспорюються, при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню суд, в порядку ст. 349 КПК України (в редакції 2012 року) обмежується допитом підсудного та дослідженням доказів, що характеризують особу підсудного. Дослідження решти доказів вважати недоцільним. Наслідки обмеження дослідження фактичних обставин справи учасникам судового процесу зрозумілі.
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надавши суду письмову заяву (вх. № 5288 від 01.08.2017 року) про розгляд справи у його відсутності. Претензій матеріальних до ОСОБА_4 не має, просить суд його суворо не карати.
На підставі викладеного суд дійшов висновку, що дії обвинуваченого невірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 296 КК України хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.
Зокрема, зі слів ОСОБА_4 , він наніс тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_6 неподалік кафе-магазину "Каміла", а не на його території; в період часу 22.00 годин, коли кафе вже закривалося.
Суду не надано документу, який би засвідчував наявність території ( відповідні документи на право власності або користування земельною ділянкою) у вказаного закладу, а також документів, які встановлюють графік роботи даного закладу. Отже, суд не може вважати доведеним факт вчинення злочину в громадському місці, що потягло за собою припинення роботи закладу, тобто в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження факт порушення громадського порядку, вираження явної неповаги до суспільства та наявність особливої зухвалості. ( Особлива зухвалість це нахабне поводження, буйство, бешкетування, поєднане з насильством, що спричинило тілесне ушкодження, чи знущання над потерпілим, знищення або пошкодження майна, тривале порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації або громадського транспорту тощо).
З огляду на викладене, дії ОСОБА_4 слід перекваліфікувати на ч. 1 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження, за яке передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк до двохсот годин, або виправні роботи на строк до одного року. .
Згідно ст. 12 КК України вчинений обвинуваченим ОСОБА_4 злочин за ч. 1 ст. 125 КК України є злочином невеликої тяжкості. ( Злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.).
Вина обвинуваченого у вчиненому злочині повністю доведена.
Призначаючи міру покарання ОСОБА_4 , у відповідності до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення ( злочину), дані про особу винуватого: позитивну характеристику з місця проживання (характеристика, надана сільським головою Полянської сільської ради ОСОБА_7 ), довідку про склад сім`ї (виховується в сім`ї без батька) та те, що на обліку у лікаря-психіатра, лікаря-нарколога та лікаря-фтизіатра не перебуває (повідомлення надане головним лікарем Свалявської центральної районної лікарні № 530/04-10 від 02.06.2017 року), раніше не притягався до кримінальної відповідальності, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.
Як пом`якшуючі покарання обставини обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує щире каяття, повне визнання своєї вини.
Обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин суд не знаходить.
З огляду на вищенаведене, оцінивши в сукупності докази, тяжкість вчиненого злочину, дані про особу ОСОБА_4 , те, що потерпілий ОСОБА_6 не має претензій до обвинуваченого і мати не буде, суд дійшов переконання, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства, а тому відносно нього, суд вважає за можливе застосувати покарання в межах санкції статті 125 ч. 1 КК України у виді штрафу.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Процесуальних витрат по справі немає.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 349, 368, 373, 374, 392, 393 КПК України (в редакції 2012 року), суд , -
З А С У Д И В :
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України і призначити покарання за ст. 125 ч. 1 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян ( 850 гривень).
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Свалявський районний суд Закарпатської області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію цього вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

ГОЛОВУЮЧИЙ : ОСОБА_1