АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2017 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Судді-доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
при секретарях ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7
обвинувачений ОСОБА_8
захисник ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляцією засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці, громадянина України, українця, мешканця АДРЕСА_1 , з вищою освітою, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, не працюючого, раніше не судимого, на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 січня 2017 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
На вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 січня 2017 року обвинуваченим ОСОБА_8 подано апеляційну скаргу.

Згідно, вироку суду І інстанції, ОСОБА_8 , обвинувачено:

-за ч.1 ст. 366 КК України та призначено покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 роки з позбавленням права займати посади в органах державної влади строком на 2 роки;

Провадження №11-кп/794/116/17 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_10
Категорія ст.ст. 366 ч.1, 367 ч.2 КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_1

-за ч. 2 ст. 367 КК України призначено покарання у вигляді обмеження волі строком на 3 роки з позбавленням права займати посади в органах державної влади строком на 3 роки.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України остаточно призначено ОСОБА_8 покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді обмеження волі строком на 3 роки з позбавленням права займати посади в органах державної влади строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування основного покарання з іспитовим строком на 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.2-4 ст. 76 КК України.

На підставі ст.ст. 74, 49 КК України, звільнено ОСОБА_8 від призначеного покарання, у зв`язку з закінченням строків давності.

До вступу вироку в законну силу, запобіжний захід ОСОБА_8 не обрано, у зв`язку з відсутністю підстав для його застосування.

Заявлений цивільний позов потерпілим ОСОБА_7 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду в сумі 38836 грн. 55 коп. та моральну шкоду в сумі 5000 грн., в іншій частині заявлених вимог відмовлено.

В частині стягнення матеріальної шкоди в сумі 1 088 372, 00 грн. позов залишено без розгляду.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати за проведення почеркознавчої експертизи в сумі 351 грн., 60 коп..

Обвинувачений ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі не погоджується з даним вироком суду, вважає його незаконним та необґрунтованим з наступних підстав.

Звертає увагу, що в судових дебатах стороною захисту було процитовано покази свідків, які виправдовують його від інкримінованого йому правопорушення, однак з незрозумілих підстав суд першої інстанції зробив висновки про доведеність його вини у відповідності до обвинувального акту.

Суд вибірково навів у обвинувальному вироку покази свідків для доведення його вини, натомість те, що його виправдовує в обвинувальному вироку не викладено, а тому складається враження, що суд мав на меті не об`єктивно розглянути справу, а з нахилом до визнання його винним у вчиненні злочинів.

Щодо даних показів свідків, звертає увагу суду, що суд першої інстанції пов`язав причинний зв`язок втрати ПП «Матіола Карпати» свого рухомого майна з тим, що він його не описав, а у подальшому воно зникло. Фактично виходить, що тим, що він не описав рухоме майно ПП «Матіола Карпати», він завдав цьому підприємству збитки.

Протягом кримінального провадження наявність рухомого майна станом на 30.01.2008 року не підтверджувалося, навіть з показів свідків обвинувачення.

Про крадіжку рухомого майна свідчать матеріали справи, з яких вбачається, що директор ПП «Матіола Карпати» звертався до правоохоронних органів із відповідною заявою.

Зазначає, що згідно обвинувального вироку його засуджено також за службову недбалість, однак з вказаним обвинувачення він також не погоджується.

Як вбачається з матеріалів справи 25.01.2008 року, ним було відкрито виконавче провадження з виконання наказу Господарського суду Чернівецької області про стягнення боргу з ПП «Матіола Карпати», останню дію у даному виконавчому провадженні ним було вчинено у червні 2008 року, а у серпні 2008 року він перевівся працювати в інший орган державної виконавчої служби, а перехід права власності щодо майна ПП «Матіола Карпати» відбувся у грудні 2008 року.

Підставою для обвинувачення став документ, який виготовлений державним виконавцем ОСОБА_11 та затверджений підписом начальника. Він звертав увагу суду, як на цю обставину так і на ряд інших, однак суд першої інстанції до уваги обґрунтування та мотиви захисту взагалі не взяв.

Вважає, що неприпустимим є те, що суд першої інстанції у вироку взагалі не наводить доводів сторони захисту, суд не обґрунтовував вирок, чому відкидає доводи захисту та надає перевагу доводам обвинувачення.

Суд першої інстанції просто переписав обвинувальний акт, вибірково додавши покази свідків. Такий підхід до судочинства є неприпустимим, адже у вироку слід наводити усі покази свідків, доводи сторін та відповідно і те, чому суд надає перевагу одним та відкидає інші.

Вважає, що в ході судового розгляду даного кримінального провадження судом не встановлені достатні докази для доведення його винуватості в інкримінованих йому злочинах.

Просить вирок суду І інстанції скасувати та ухвали новий виправдувальний вирок.

Судом І інстанції встановлено, що ОСОБА_8 перебуваючи, згідно наказу №79/к начальника Головного управління юстиції в Чернівецькій області від 24.03.2007 р., на посаді головного державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень ВДВС ГУЮ в Чернівецькій області та в силу цього, будучи службовою особою органів державної влади, яка наділена адміністративно-господарськими функціями умисно, шляхом внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, вчинив службове підроблення при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_8 у відповідності до вимог Посадової інструкції, Законів України «Про державну виконавчу службу», «Про виконавче провадження», «Інструкції про проведення виконавчих дій» затвердженої Наказом Міністерства Юстиції України від 15.12.1999 № 74/5, зобов`язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішень, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок визначені виконавчим документом, та інші обов`язки.

25.01.2008 року ОСОБА_8 відкрито виконавче провадження № 02-15/502 щодо виконання наказу № 12/267, виданого 08.01.2008 Господарським судом Чернівецької області про стягнення з ПП «Матіола-Карпати» на користь СТОВ «Буковина» 83158 гривень.

Вчиняючи виконавчі дії у даному виконавчому провадженні, ОСОБА_8 , діючи умисно, шляхом вчинення службового підроблення, достовірно знаючи, що внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, а також складання та видача завідомо неправдивих офіційних документів не допускається законом і є його порушенням, 30.01.2008 року, перебуваючи у своєму службовому кабінеті в приміщенні підрозділу примусового виконання рішень ВДВС ГУЮ в Чернівецькій області, що розташоване за адресою м. Чернівці вул. Целана, 11, всупереч основним вимогам Конституції України, Законів України «Про державну виконавчу службу», «Про виконавче провадження», «Інструкції про проведення виконавчих дій» затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 №74/5 та посадової інструкції, вніс до офіційного документу, що засвідчує факти, події та встановлює правові наслідки, а тому має юридичне значення, неправдиві відомості, які не відповідають дійсності, а саме за відсутності понятих, склав акт опису й арешту майна - комплексу будівель та споруд консервного заводу, що по АДРЕСА_2 серії АА № 341268 від 30.01.2008, не зазначивши в акті опису наявне на території майнового комплексу майно, яке належало ПП «Матіола - Карпати», а саме: електронні ваги, механічні ваги, пластмасові ящики, чотири холодильника, сушки, пластмасові бочки, два глибинних насоса, варочні котли.

При цьому, ОСОБА_8 , вніс до акту опису й арешту майна від 30.01.2008 року недостовірні відомості щодо присутності понятих під час проведення вказаної дії, вписавши в акт прізвища вигаданих ним осіб-понятих, та вчинив в графі «поняті» підписи на власний розсуд. Насамкінець, ОСОБА_8 , в графі «державний виконавець» підписав вказаний акт опису й арешту майна, чим надав йому статус офіційного документу.

Крім цього, ОСОБА_8 , працюючи головним державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень ВДВС ГУЮ в Чернівецькій області, в силу цього будучи службовою особою органів державної влади, яка наділена адміністративно-господарськими функціями та яка зобов`язана діяти у відповідності до вимог Посадової інструкції, Законів України «Про державну виконавчу службу», «Про виконавче провадження», «Інструкції про проведення виконавчих дій» затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 № 74/5, не вжив достатніх заходів щодо неупередженого, своєчасного, повного вчинення виконавчих дій при примусовому виконання рішення Господарського суду Чернівецької області про стягнення із ПП «Матіола-Карпати» на користь СТОВ «Буковина» 83158 гривень.

ОСОБА_8 , виконуючи обов`язки державного виконавця при примусовому виконанні рішення Господарського суду Чернівецької області про стягнення із ПП «Матіола-Карпати» на користь СТОВ «Буковина» 83158 гривень, у період з 25.01.2008 по 03.03.2008, достовірно знаючи свої права та обов`язки, в порушення ст. ст. 5, 7, 10, 14, 16, 24, 27, 30, 50, 55, 56, 57, 58 Закону України «Про виконавче провадження», допустив службову недбалість, яка виявилася у неналежному виконанні своїх службових обов`язків.

Так, державний виконавець ОСОБА_8 , 25.01.2008, після відкриття виконавчого провадження на підставі наказу № 12/267, виданого 08.01.2008 Господарським судом Чернівецької області про стягнення з ПП «Матіола-Карпати» на користь СТОВ «Буковина» 83158 гривень, в порушення ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» не пересвідчився про отримання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження і чи здійсненні ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення у встановлений постановою строк.

Внаслідок цього, боржник - ПП «Матіола-Карпати» був позбавлений можливості добровільно виконати рішення у встановлений державним виконавцем строк.

У подальшому, ОСОБА_8 , вчиняючи виконавчі дії у вказаному виконавчому провадженні, порушив загальний порядок звернення стягнення на майно боржника, а саме ст. 50 вищезазначеного Закону, згідно з якою стягнення за виконавчими документами в першу чергу звертається на кошти боржника. У разі відсутності у боржника коштів та цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається на належне боржнику інше майно. При цьому, якщо у виконавчому документі про стягнення грошових коштів не вказано повного номера рахунку, з якого мають бути стягнуті кошти, то в разі відсутності у боржника коштів та цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, державний виконавець не пізніше місячного строку з дня відкриття виконавчого провадження зобов`язаний винести постанову про звернення стягнення на майно боржника.

Незважаючи на це, ОСОБА_8 без встановлення наявності чи відсутності у боржника коштів та іншого майна, спочатку 30.01.2008 наклав арешт на майно - будівлю консервного цеху, що належить ПП «Матіола-Карпати» за адресою с. Мілієво, Вижницького району Чернівецької області, а вже 13.02.2008 постановою наклав арешт на кошти.

При проведені опису майна боржника і накладення на нього арешту, без залучення до проведення виконавчих дій понятих, ОСОБА_12 , згідно складеного ним акту АА№341268 від 30.01.2018, вказав у графі про обмеження прав користування цим майном, однак не заповнив інші графи, кому оголошено цю заборону, чи вилучено воно у боржника, кому передано на відповідальне зберігання та строки обмеження, хоча у відповідності до вимог ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» майно, на яке накладено арешт передається на зберігання боржникові або іншим особам, призначеним державним виконавцем, під розписку в акті опису. Копія акту опису майна видається боржникові, стягувачеві.

Такі дії ОСОБА_8 порушили права боржника - сторони виконавчого провадження, передбачені ст. 11-1 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: брати участь у провадженні виконавчих дій, давати усні та письмові пояснення в процесі виконавчих дій, право щодо передачі стягувачу в рахунок повного погашення боргу власне майно, а також передбачене ст. 56 цього Закону право зазначити ті види майна або предмети, на які слід звернути стягнення в першу чергу, вимоги якого державний виконавець зобов`язаний задовольнити.

Крім цього, ОСОБА_8 , не вжив заходів до встановлення іншого майна боржника, шляхом надання відповідних запитів, для одержання необхідної для проведення виконавчих дій довідок. Про це свідчить наявні у виконавчому провадженні запити, підписані головним державним виконавцем ОСОБА_11 від 15.12.2008, направлені в ЧК ОБТІ та УДАЇ про наявність зареєстрованого майна за ПП «Матіола-Карпати», вже після проведення торгів, які відбулись 24.11.2008 по реалізації цеху, який знаходився у власності ПП «Матіола-Карпати».

Згідно вимог ст. 121 ГПК України та п.5 Роз`яснення Вищого Арбітражного суду України №02-5/333 від 12.09.1996 «Про деякі питання практики застосування статті 121 Господарського процесуального Кодексу України» за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора або за власною ініціативою у виняткових випадках в залежності від обставин справи Господарський суд має право змінити спосіб та порядок їх виконання, тобто вживає заходів до реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленим.

Водночас ОСОБА_8 , при відсутності на рахунку боржника ПП «Матіола-Карпати» коштів достатніх для покриття заборгованості, в порушення вищевказаних норм, не звернувся до Господарського суду про зміну способу виконання рішення, шляхом звернення стягнення на його майно.

Продовжуючи свої незаконні дії ОСОБА_8 , в порушення ст. 14 Закону України «Про виконавче провадження» не повідомив та не надіслав у триденний строк сторонам виконавчого провадження копію постанови від 20.02.2008 р. про призначення експерта або спеціаліста з питань оцінки арештованого майна, а саме комплексу будівель та споруд консервного заводу, що по вул. Українській, 14 в с. Мілієво Вижницького району Чернівецької області, про що свідчить висновок про вартість будівель і споруд консервного цеху за адресою АДРЕСА_2 датований 20.02.2008, тобто тією ж датою, що і винесена ним постанова про призначення експерта.

Після отримання висновку про вартість будівель і споруд консервного цеху за адресою АДРЕСА_2 , згідно якого ринкова вартість об`єкту оцінки склала 99500 гривень, ОСОБА_8 , в порушення ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» належним чином не повідомив про це сторону (боржника) - ПП «Матіола-Карпати, що позбавило сторону виконавчого провадження, оскаржити оцінку майна до суду в 10 денний строк з дня отримання повідомлення.

Таким чином, ОСОБА_8 не вжив всіх наданих йому Законом заходів, щодо виклику боржника, представником якого у відповідності до ст. 12 вказаного закону є його керівник - ОСОБА_7 , з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, та при неявці боржника без поважних причин не виніс постанову про його привід через органи внутрішніх справ, як це передбачено ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження».

Своїми незаконними діями ОСОБА_8 допустив порушення прав, законних інтересів сторони виконавчого провадження - ПП «Матіола-Карпати» в особі директора ОСОБА_7 , якому не було відомо про рішення Господарського суду Чернівецької області, відповідно до якого стягнуто з ПП «Матіола-Карпати» на користь СТОВ «Буковина» 83158 гривень та про примусове виконання цього рішення державною виконавчою службою.

Внаслідок цього порушені права сторони виконавчого провадження, передбачені ст. 11-1 вищевказаного Закону щодо можливості ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, подачі додаткових матеріалів, заявлення клопотань, участі у провадженні виконавчих дій, дачі усних і письмових пояснень в процесі виконавчих дій, висловлювання своїх доводів та міркувань з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження, у тому числі при проведенні експертизи, заявлення відводів та інших прав, наданими цим Законом.

У подальшому, 05.11.2008 між підрозділом примусового виконання рішень ВДВС Головного управління юстиції у Чернівецькій області, в особі начальника підрозділу ОСОБА_13 та ТОВ «Мультисервіс» в особі виконуючого обов`язків директора Чернівецької філії ТОВ «Мультисервіс» ОСОБА_14 укладено договір №8241153 про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, що в подальшому слугувало проведенню 24.11.2008 прилюдних торгів по реалізації майна, яке належало ПП «Матіола - Карпати» та переможцем яких став ОСОБА_15 ..

Внаслідок незаконних дій, а саме службової недбалості допущеної, головним державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень ВДВС ГУЮ в Чернівецькій області ОСОБА_8 , починаючи з 25.01.2008 щодо своїх службових обов`язків, через несумлінне ставлення до них, що виразилась у бездіяльності та неналежному виконанні своїх обов`язків під час виконання виконавчих дій у виконавчому провадженні, відкритому по виконанню наказу № 12/267, спричинено тяжкі наслідки ПП «Матіола - Карпати» в особі директора ОСОБА_7 у вигляді майнової шкоди на суму 83158 гривень, що у 250 і більше разів перевищувала неоподаткований мінімум доходів громадян на день вчинення злочину.

В судовому засіданні І інстанції, обвинувачений ОСОБА_8 вину у скоєнні інкримінованих злочинів не визнав повністю, пояснив, що працював на посаді головного державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень ВДВС ГУЮ в Чернівецькій області та у нього в провадженні перебувало виконавче провадження №02-15/502 щодо виконання наказу №12/267, виданого 08.01.2008 Господарським судом Чернівецької області про стягнення з ПП «Матіола-Карпати» на користь СТОВ «Буковина» 83158 грн., яке було відкрито 25.01.2008. Під час виконання вказаного виконавчого провадження ним було проведено ряд виконавчих дій та накладено арешт на майно, яке належало ПП «Матіола-Карпати». Вказане майно було реалізовано під час проведення прилюдних торгів 24.11.2008. Крім того, обвинувачений зазначив, що під час опису та складання акту про накладення арешту на майно яке належало ПП «Матіола-Карпати», він поїхав разом із ОСОБА_16 та ОСОБА_17 до БТІ, де він взяв документи та після чого вони разом поїхали до с. Мілієве Вижницького району Чернівецької області, де обвинувачений провів виконавчі дії, під час яких були залучені поняті, анкетні дані вносились зі слів понятих так як будь-яких документів, які б встановлювали особу у понятих не було, також зазначив, що будь-яких порушень під час виконання виконавчого провадження ним допущено не було. Вину обвинувачений ОСОБА_8 не визнав, просив відмовити в задоволенні цивільного позову.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть вироку, вимоги апеляційної скарги обвинуваченого, думку ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , які просили задовольнити апеляційні вимоги, скасувати вирок та ухвалити виправдувальний, міркування прокурора та потерпілого ОСОБА_7 , які просили вирок районного суду залишити без змін, а апеляцію сторони захисту без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та з`ясувавши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Із цього випливає, що суд при розгляді справи повинен дослідити докази, як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують підсудного, проаналізувати їх, оцінити за своїм внутрішнім переконанням та дати остаточну оцінку, що ґрунтується на їх всебічному, повному й неупередженому дослідженні під час судового розгляду з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку.

Оцінка доказів згідно зазначеної статті є компетенцією суду, який постановив вирок.

При перевірці вироку суду І інстанції, колегією встановлено, що суд правильно встановив фактичні обставини справи. Дії ОСОБА_8 вірно кваліфіковано за ч.1 ст. 366, ч.2 ст. 367 КК України і висновок про доведеність вини обвинуваченого у скоєнні інкримінованого злочину відповідає сукупності зібраних у справі та досліджених у судовому засіданні доказів, яким дано остаточну юридичну оцінку, яка ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному розгляді всіх обставин справи в сукупності та з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, про що в судовому рішенні наведено докладні мотиви з посиланням на дослідженні у судовому слідстві докази.

Колегія суддів не може погодитись із доводами обвинуваченого та його адвоката, щодо неналежної оцінки доказів судом І інстанції. Твердження, на які посилається у своїй апеляційній скарзі ОСОБА_8 , були предметом дослідження районним судом, який, з`ясувавши доводи всіх учасників кримінального провадження та дослідивши матеріали провадження, надав на них змістовні та обґрунтовані відповіді у судовому рішенні.

Зокрема, суд це зробив шляхом допиту обвинуваченого, потерпілого, свідків, а також дослідивши та оглянувши надані сторонами обвинувачення та захисту письмові докази, відеозаписи, висновки судової експертизи, провівши одночасний допит свідків обвинувачення, захисту та обвинуваченого. Врахував суд і доводи та виступи учасників провадження в судових дебатах,

Як вбачається з вироку, судом І інстанції ретельно перевірені доводи, які є аналогічні тим, що викладені у апеляційній скарзі обвинуваченого, який в свою чергу, в апеляційній скарзі не спростував їх з інших підстав, які б не були предметом дослідження суду першої інстанції. Отже, мотиви зазначені у вироку про визнання цих доводів безпідставними, колегія суддів знаходить обґрунтованими і такими, що відповідають дослідженим у судовому засіданні доказам.

Ретельно перевіривши всі доводи та вислухавши думку учасників судового розгляду, суд свої висновки про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 366 ч.1, ст. 367 ч.2 КК України, за викладених у вироку обставин, довів об`єктивними доказами, які зібрані у передбаченому законом порядку і є допустимими. Судом було вичерпано всі можливості для отримання доказів, які мали значення для встановлення обставин в даному кримінальному провадженні, та прийнято обґрунтоване рішення.

Службова особа ОСОБА_8 не маючи достатніх підстав, з порушенням прав ПП «Матіола-Карпати», а саме: виготовив акт опису й арешту майна комплексу будівель та споруд консервного заводу без опису і зазначення наявного у ньому майна, без отримання від підприємства довідки про балансову вартість приміщення заводу, без ознайомлення з наміром його продажу, а в подальшому і з продажом, без надання висновків експерта про ціну приміщення до відома, - порушив їх права, а отже створив умови для незаконної, реалізації приміщення заводу, без звернення до Господарського суду Чернівецької області для зміни способу виконання рішення цього суду від 19.12.2007 року.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що судом І інстанції його безпідставно визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 366 КК України як службове підроблення, тобто складання завідомо неправдивих документів та за ч.2 ст. 367 КК України, як службова недбалість, тобто неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки, колегія суддів уважає необґрунтованими, оскільки характер, послідовність та сукупність дій ОСОБА_8 , як службової особи органів державної влади, яка наділена адміністративно-господарськими функціями, створили ті умови і обстановку, за яких спричинено тяжкі наслідки ПП «Матіола - Карпати» в особі директора ОСОБА_7 у вигляді майнової шкоди на суму 83158 гривень, що у 250 і більше разів перевищувала неоподаткований мінімум доходів громадян на день вчинення злочину, тобто в даному випадку використання ним свого службового становища було тією необхідною дією, що перебуває у причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Крім того, судом вірно розцінено невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_8 , як обраний ним спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки в матеріалах справи є декілька постанов слідчих органів про закриття провадження щодо ОСОБА_8 за збігом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, які ним не оскаржувалися і з якими він погодився, але які були скасовані вищими судами за скаргами потерплого ОСОБА_7 .

Обґрунтовуючи висновок щодо виду та міри покарання призначеної ОСОБА_8 , суд, як убачається з вироку, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність обставин, що пом`якшують покарання та обтяжують покарання, а також дані про його особу, дотримався вимог статей 65-67 КК України при призначенні покарання.

Зокрема, судом І інстанції вірно застосовано ст. 49 та ч.5 ст. 74 КК України, оскільки, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення нею злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі та п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, з моменту вчинення злочину ОСОБА_8 , а саме з 2008 року минуло більше трьох років і встановлений законом строк давності притягнення до кримінальної відповідальності закінчився, а тому суд правильно з цих підстав звільнив ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 366, ч.2 ст. 367 КК України.

У відповідності до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства України про звільнення від особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005 особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого про відсутність в його діях кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 366 КК України та ч.2 ст. 367 КК України не знайшли свого підтвердження, як в суді 1-ї інстанції, так і в апеляційній інстанції.

Тих істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено.

Обставини справи судом з`ясовано повно і об`єктивно. Будь-яких порушень норм кримінального процесуального права, які б вплинули на законність та обґрунтованість судового рішення по даній справі, допущено не було.

Підставами для скасування чи зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є такі порушення норм кримінального процесуального закону, які шляхом позбавлення, чи обмеження гарантованих КПК України прав учасників кримінального провадження, недотримання процедури судочинства, чи іншим шляхом вплинули, чи могли вплинути на винесення законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення. Таких порушень колегією суддів встановлено не було.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування вироку щодо ОСОБА_8 та ухвалення виправдувального вироку, як про це апелює обвинувачений.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 426 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 січня 2017 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч.1 ст. 366, ч.2 ст. 367 КК України та звільненого на підставі ст.ст. 49, 74 КК України від призначеного покарання, у зв`язку з закінченням строків давності без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3