АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/169/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 січня 2017 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника адвоката ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 23 вересня 2016 року,
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчої групи начальника третього відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , яке погоджене із старшим групи прокурорів прокурором першого відділу управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 , та накладено арешт у кримінальному провадженні № 0000915 від 18 травня 2015 року на об`єкти рухомого майна, що належать на праві приватної власності брату підозрюваного ОСОБА_11 ОСОБА_8 , а саме на наступні малі судна:
- мале самохідне моторне прогулянкове судно «UA 1780-KV» «Wake 230», № US-СЕС15301В212, 2012 року побудови, регістровий № 3-810570, порт приписки Київ;
- мале самохідне моторне прогулянкове судно водний мотоцикл (гідроцикл) «UA 1634 - K.V» «Bombardier RXT X RS 260 hp» № CA-YDU14203C111, 2011 року побудови, регістровий № 3-810381, порт приписки Київ, шляхом заборони розпоряджатися і відчужувати вказане майно.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник ОСОБА_7 подав в інтересах ОСОБА_8 апеляційну скаргу зі змінами до неї, в якій, вважаючи ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, просить її скасувати і постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого про арешт майна. Зокрема, представник вказує, що ОСОБА_8 не має жодного процесуального статусу у даному кримінальному провадженні і жоден з правочинів, на підставі яких останній отримав у власність арештоване майне, не було визнано недійсним чи нікчемним. При цьому апелянт звертає увагу, що ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 19 вересня 2016 року було скасовано аналогічну ухвалу слідчого суддіпро арешт вищевказаного майна ОСОБА_8 .

На думку апелянта, слідчим суддею не встановлено жодної правової підстави для застосування до майна ОСОБА_8 спеціальної конфіскації, передбаченої п.п. 1 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України, а також не доведено жодним доказом, що останнім вказане майно було набуто безоплатно або за ціну нижчу ринкової вартості.Тому автор апеляції вважає, що висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам провадження і не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального законодавства.

Крім того, апелянт зазначає, що розгляд клопотання слідчого про арешт майна ОСОБА_8 відбувся без повідомлення власника майна або його представника, а з матеріалами провадження він ознайомився лише 05 грудня 2016 року, коли відповідно і дізнався про зміст оскаржуваної ухвали слідчого судді. Тому він вважає, що строк на апеляційне оскарження ним пропущений не був, а якщо і був пропущений, то з поважних причин.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді має бути поновленийпредставнику ОСОБА_7 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_8 , як пропущений з поважних причин, зокрема, через несвоєчасність ознайомлення з матеріалами провадження та отримання копії оскаржуваної ухвали, а його апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів провадження, Управлінням з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000915 від 18 травня 2015 року, яке було виділене з кримінального провадження № 0000359 від 07 травня 2014 року, за підозрою ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
Органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_11 , перебуваючи на посаді Голови Національного банку України і використовуючи своє службове становище у власних інтересах, розтратив кошти Національного банку України через незаконне створення ТОВ «Банківське телебачення», афілійованим власником якого він являвся, та фінансування в продовж 2011 2013 років господарської діяльності вказаного товариства на загальну суму 220 млн. гривень.
19 травня 2014 року у межах здійснення розслідування кримінального провадження № 0000359 від 07 травня 2014 року ОСОБА_11 було повідомлено про підозру у привласненні чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, в особливо великих розмірах, тобто за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
18 травня 2015 року у межах кримінального провадження № 0000915 від того ж числа, яке було виділене із кримінального провадження № 0000359 від 07 травня 2014 року, ОСОБА_11 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, а саме про підозру у вчиненні розтрати чужого майна шляхом зловживання своїм службовим становищем, в особливо великих розмірах, тобто за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
Крім того, 22 травня 2014 року у зв`язку з тим, що місце знаходження підозрюваного ОСОБА_11 не було встановлено та наявністю підстав вважати, що останній переховується за межами України, його було оголошено у розшук, а з червня 2014 року він перебуває у міжнародному розшуку Інтерполу.
22 вересня 2016 року старший слідчої групи начальник третього відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , за погодженням із старшим групи прокурорів прокурором першого відділу управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 , звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0000915 від 18 травня 2015 року на об`єкти рухомого майна, які можуть підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, а саме на наступні малі судна:
- мале самохідне моторне прогулянкове судно «UA 1780-KV» «Wake 230», № US-СЕС15301В212, 2012 року побудови, регістровий № 3-810570, порт приписки Київ;
- мале самохідне моторне прогулянкове судно водний мотоцикл (гідроцикл) «UA 1634 - K.V» «Bombardier RXT X RS 260 hp» № CA-YDU14203C111, 2011 року побудови, регістровий № 3-810381, порт приписки місто Київ, що належать на праві приватної власності брату підозрюваного ОСОБА_11 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
23 вересня 2016 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва клопотання старшого слідчої групи ОСОБА_9 було задоволено.

Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000915 від 18 травня 2015 року, про накладення арешту на об`єкти рухомого майна, що належать на праві приватної власності брату підозрюваного ОСОБА_11 ОСОБА_8 , а саме на мале самохідне моторне прогулянкове судно «UA 1780-KV» «Wake 230», № US-СЕС15301В212, 2012 року побудови, регістровий № 3-810570, порт приписки Київ, та намале самохідне моторне прогулянкове судно водний мотоцикл (гідроцикл) «UA 1634 - K.V» «Bombardier RXT X RS 260 hp» № CA-YDU14203C111, 2011 року побудови, регістровий № 3-810381, порт приписки Київ, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення прокурора ОСОБА_6 та,дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку, що існують достатні правові підстави для накладення арешту на зазначене майно з метою забезпечення можливої спеціальної конфіскації.

З таким рішенням слідчого судді погодитися неможливо з огляду на такі обставини.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Однак, зазначених вимог закону слідчий суддя та старший слідчої групи ОСОБА_9 , який вніс клопотання про арешт майна, не дотрималися.
Так, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Однак старший слідчої групи ОСОБА_9 , обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя, в свою чергу, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

Зокрема, у клопотанні старший слідчої групи ОСОБА_9 зазначає, що об`єкти рухомого майна, які перебувають у власності брата підозрюваного ОСОБА_11 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з котрим підозрюваний, відповідно до Закону України «Про запобігання корупції», є близькими один одному особами, набуті ним з доходів, отриманих внаслідок вчинення підозрюваним ОСОБА_11 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, та підлягають арешту у зв`язку з тим, що санкція вказаної статті передбачає серед іншого конфіскацію майна, при цьому посилаючись на те, що метою арешту вказаного майна є забезпечення його спеціальної конфіскації.

При цьому в клопотанні не враховано, що, відповідно до вимог ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою конфіскації майна як виду покарання або як заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи у випадку, якщо майно перебуває у власності підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати щодо юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Як вбачається з матеріалів провадження, у кримінальному провадженні № 0000915 від 18 травня 2015 року, виділеному з кримінального провадження № 0000359 від 07 травня 2014 року, ОСОБА_11 було повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України. Разом з тим, брат підозрюваного ОСОБА_11 ОСОБА_8 не є підозрюваним у даному кримінальному провадженні і будь-які дані, що останній має відношення до кримінального провадження, відсутні. Отже, до ОСОБА_8 у даному провадженні не може бути застосована конфіскація майна, як вид покарання.

В свою чергу, слідчий суддя не звернув уваги на той факт, що в клопотанні про арешт майна мета спеціальної конфіскації мотивується лише посиланням на те, що санкція ч. 5 ст. 191 КК України передбачає серед іншого конфіскацію майна.

Однак, головним є те, що слідчий суддя залишив поза увагою, що в матеріалах провадження не міститься доказів, що об`єкти рухомого майна, які перебувають у власності брата підозрюваного ОСОБА_11 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , набуті останнім з доходів, отриманих внаслідок вчинення підозрюваним ОСОБА_11 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України. Як встановила колегія суддів, таке посилання старшого слідчої групи ОСОБА_9 у його клопотанні є лише його припущенням, яке нічим не підтверджено. Не надав будь-яких доказів цьому і прокурор в засіданні суду апеляційної інстанції.

Також колегія суддів встановила, що ні старший слідчої групи ОСОБА_9 в клопотанні, ні слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, в порушення відповідно ст. ст. 171, 173 КПК України, не оцінили розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для його власника.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, як незаконна та необґрунтована, а апеляційна скарга задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання старшого слідчої групи ОСОБА_9 як такого, що внесено до суду з порушенням ст. 171 КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власників майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Поновити представнику адвокату ОСОБА_7 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_8 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого суддіПечерського районного суду міста Києва від 23 вересня 2016 року.

Апеляційну скаргу представника адвоката ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_8 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 23 вересня 2016 року, якою задоволено клопотання старшого слідчої групи начальника третього відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , погоджене із старшим групи прокурорів прокурором першого відділу управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 , та накладено арешт у кримінальному провадженні № 0000915 від 18 травня 2015 року на об`єкти рухомого майна, що належать на праві приватної власності брату підозрюваного ОСОБА_11 ОСОБА_8 , а саме на наступні малі судна:
- мале самохідне моторне прогулянкове судно «UA 1780-KV» «Wake 230», № US-СЕС15301В212, 2012 року побудови, регістровий № 3-810570, порт приписки Київ;
- мале самохідне моторне прогулянкове судно водний мотоцикл (гідроцикл) «UA 1634 - K.V» «Bombardier RXT X RS 260 hp» № CA-YDU14203C111, 2011 року побудови, регістровий № 3-810381, порт приписки Київ, шляхом заборони розпоряджатися і відчужувати вказане майно, скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання старшого слідчої групи начальника третього відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , погодженого із старшим групи прокурорів прокурором першого відділу управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 , про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0000915 від 18 травня 2015 року на об`єкти рухомого майна, що належить на праві приватної власності брату підозрюваного ОСОБА_11 ОСОБА_8 , відмовити.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4