Бродівський районний суд Львівської області
Справа № 439/428/17

ВИРОК
іменем України
16 серпня 2017 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області

у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження №0000032, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 січня 2017 року

про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець м. Броди Львівської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , одружений, має на утриманні одну малолітню дитину, освіта вища, не працює, не судимий,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українець, громадянин України, уродженець с. Корсів, Бродівського району, Львівської області, проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не одружений, освіта вища, не працює, не судимий,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні зазначене кримінальне провадження,

встановив:
ОСОБА_4 заволодів чужим майном шляхом обману, тобто вчинив шахрайство, чим вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України.

Злочини вчинено за наступних обставин.

ОСОБА_4 , працюючи, відповідно до наказу т.в.о. начальника ГУ НП у Львівській області № 469 о/с від 01.12.2016, на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції № 2 патрульної поліції Бродівського ВП Золочівського ВП ГУ НП у Львівській області Головного управління Національної поліції у Львівській області, маючи спеціальне звання лейтенант поліції, будучи службовою особою та працівником правоохоронного органу, з метою заволодіння грошовими коштами ОСОБА_7 шляхом обману, достовірно знаючи, що кримінальне провадження №0000025 від 16.01.2017 за ознаками злочину, передбаченого ст. 128 КК України, де в статусі свідка перебуває ОСОБА_7 , закрите, 27 січня 2017 року повідомив ОСОБА_7 про необхідність надання йому 300 доларів США або 8000 гривень для передачі їх слідчому Шелесту Тарасу, як плати за те, щоб ОСОБА_7 не був притягнутий до кримінальної відповідальності в межах такого кримінального провадження і щоб слідчим ОСОБА_8 було прийняте рішення про закриття такого кримінального провадження. При цьому ОСОБА_4 не мав наміру передавати такі кошти ОСОБА_3 , а мав намір привласнити їх.
ОСОБА_7 , будучи поставленим в умови, за яких відмова від передачі ОСОБА_4 , який як він вважав діє за попередньою змовою з ОСОБА_3 , неправомірної вигоди у виді 8000 гривень або 300 доларів США, могла потягнути порушення його прав та інтересів, погодився на таку протиправну вимогу ОСОБА_4 , а саме передачі незаконної грошової винагороди в сумі 8000 грн.
01.02.2017 ОСОБА_4 попередньо домовившись із ОСОБА_9 про місце зустрічі з останнім на території автозаправки «ОККО», що знаходиться на виїзді з м. Броди у напрямку м. Львів, близько 13.47 години зустрівся з останнім, де вказав йому про необхідність сісти в службовий автомобіль марки «РЕНО КЕНГО» та проїхати з ним в центральну частину м. Броди.
Перебуваючи на площі Ринок, що в м. Броди, з метою переконання ОСОБА_7 в тому, що кримінальне провадження № 0000025 буде дійсно закрите, ОСОБА_4 о 13.52 год. зі свого мобільного телефону зателефонував до ОСОБА_3 в такий спосіб, щоб цю розмову чув ОСОБА_7 , та не зазначаючи прізвищ, імен осіб, номеру кримінального провадження попросив останнього підтвердити свій намір про закриття кримінального провадження, на що останній відповів ствердно, чим створив враження у ОСОБА_7 , що ромова стосувалась саме його справи.
В подальшому ОСОБА_4 , реалізовуючи умисел на заволодіння грошовими коштами від ОСОБА_7 , зазначив ОСОБА_7 на необхідність зайти з ним в приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що знаходиться на пл. Ринок, 39 в м. Броди, де наказав залишити продавцю ОСОБА_10 , який не був обізнаний із злочинним планом ОСОБА_4 , належні до передачі грошові кошти, що в подальшому ОСОБА_7 і було зроблено.
Після цього, ОСОБА_4 на своєму службовому автомобілі відвіз на попереднє місце зустрічі ОСОБА_7 , де останнього і залишив.
З метою отримання грошових коштів, які ОСОБА_7 на його вимогу залишив в приміщення магазину «Авто Євро запчастини», що знаходиться на пл. Ринок, 39 в м. Броди, ОСОБА_4 повернувся у вищевказаний магазин, де продавець магазину ОСОБА_10 повідомив останньому про те, що грошові кошти, які були залишені ОСОБА_7 , під ультрафіолетовим випромінюванням світяться специфічним зеленим кольором, що продемонстрував ОСОБА_4 . ОСОБА_4 попросив вказані грошові кошти запакувати в поліетиленовий пакет та віддати йому, що ОСОБА_10 і зробив. В подальшому ОСОБА_4 , виходячи із приміщення магазину, вказані грошові кошти, які знаходилися в поліетиленовому пакеті, поклав в автомобільну шину (колесо), що стояла біля виходу з приміщення.
01.02.2017 о 14.50 год. у м. Броди, на площі Ринок, поблизу вказаного вище магазину, ОСОБА_4 був затриманий працівниками прокуратури Львівської області та УСБУ у Львівській області, а грошові кошти, отримані ним від ОСОБА_7 , вилучені у ході обшуку приміщення магазину «Авто Євро запчастини».
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 Кк України не визнав та пояснив, що в січні-лютому 2017 року він працював слідчим слідчого відділення Бродівського ВП Золочівського ВП ГУНП у Львівській області в званні старший лейтенант. У нього в провадженні було кримінальне провадження по факту спричинення необережного тілесного ушкодження середньої тяжкості (ст. 128 КК України), у якій в статусі свідка проходив ОСОБА_7 . Дане кримінальне провадження було розпочате 16.01.2017 і закінчене 22.01.2017 року постановою про закриття кримінального провадження. Обвинувачений повідомив, що він 16.01.2017 допитував свідка ОСОБА_7 22.01.2017 кримінальне провадження було закрите. Оскільки тілесні ушкодження були спричиненні за допомогою автомобіля ОСОБА_7 , який зазнав технічних пошкоджень, ОСОБА_7 23.01.2017 приходив до нього та питав, чи можна йому ремонтувати автомобіль, на що він відповів, що ще варто зачекати. Після цього він з ним жодних розмов не мав. Також, він не повідомив свідка ОСОБА_7 про те, що кримінальне провадження вже закрите, оскільки він не зобов?язаний повідомляти свідків про хід досудового розслідування. 01.02.2017 йому на мобільний телефон телефонував ОСОБА_11 , який є працівником поліції, і з яким у нього були нормальні стосунки, і незрозуміло розпитував щось про якесь кримінальне провадження. За браком часу, оскільки він саме в цей час в складі слідчо-оперативної групи повинен був їхати на виклик, сказав ОСОБА_12 , що поговорить з ним пізніше. Також обвинувачений зазначив, що у ОСОБА_7 він жодних коштів не вимагав, не казав він також ОСОБА_4 такі кошти вимагати у ОСОБА_7 для себе. Звідки ОСОБА_4 міг знати про наявність кримінального провадження, де в статусі свідка був ОСОБА_7 , обвинувачений не знає, але припускає, що він міг почути про наявність такого кримінального провадження на одній із нарад, які в січні-лютому 2017 року проводились ледь не щоденно, у зв?язку із резонансним кримінальним провадженням, яке розслідувалось їхнім відділом. На цих нарадах озвучувалась необхідність не затягувати прийняття рішень про закриття кримінальних проваджень, якщо є підстави для такого. Припускає, що таке міг почути ОСОБА_4 . Також обвинувачений пояснив, що 16.01.2017 ОСОБА_7 до нього в кабінет не заходив. Єдиний раз, коли він був у нього в службовому кабінеті це 23.01.2017. Також обвинувачений пояснив, що у зв?язку із великою завантаженістю, так як у нього в провадженні, було близько 300 справ, де він проводив слідчі дії, він не встиг сформувати належним чином матеріали кримінального провадження, тому постанова про закриття кримінального провадження і повідомлення станом на 01.02.2017 не були підписані, а матеріали справи підшиті належним чином.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України не визнав та пояснив, що станом на січень початок лютого 2017 року він працював на посаді інспектора реагування патрульної поліції №2 патрульної поліції Бродівського ВП Золочівського ВП ГУНП у Львівській області. З ОСОБА_7 він познайомився в жовтні 2016 року під час виїзду на виклик у зв?язку із повідомленням, що особа, а нею виявився ОСОБА_7 , намагалась завершити життя самогубством. В цей же день, він знову виїжджав за викликом у зв?язку із підпалом ОСОБА_7 сараю. Приїхавши вдруге, ОСОБА_7 був в стані алкогольного сп?яніння і поводив себе агресивно, і, навіть, наніс обвинуваченому удар в живіт. Під час цих зустрічей із ОСОБА_7 вони розмовляли за оформлення візи для виїзду за кордон. ОСОБА_7 сказав, що може зробити запрошення для виготовлення візи. Обвинувачений взнав номер мобільного телефону ОСОБА_7 01.02.2017 до нього зателефонував ОСОБА_7 і вони з ним почали розмовляти за оформлення віз. Вони з ним близько обіду цього ж дня зустрілись на АЗС "ОККО", що в м. Броди, де ОСОБА_7 сказав, що треба з?їздити в центр, щоб зробити ще світлокопії. ОСОБА_7 щось почав казати йому за якісь гроші, що він мав їх комусь залишити. Після чого сів у службовий автомобіль до нього з напарником, і вони поїхали в центр міста Броди, де зайшли у магазин «Авто Євро запчастини», де продавцем працював його знайомий на ім?я ОСОБА_13 , однак його в цей час не було, а був інший продавець, якого він спитав, де ОСОБА_13 . Там знову ОСОБА_7 почав казати про те, що він мав залишити якісь кошти, а для чого і кому він не казав, на що ОСОБА_4 сказав залишити кошти працівнику магазину, на що ОСОБА_7 погодився. Однак чи залишив він гроші, чи ні, обвинувачений не знає, оскільки в цей момент вийшов із магазину. Після того як він та ОСОБА_7 вийшов із магазину, ОСОБА_7 почав його настирливо просити, щоб він подзвонив ОСОБА_14 . Чому він хотів, щоб обвинувачений зателефонував ОСОБА_14 , він так і не пояснив, але для того, щоб ОСОБА_7 від нього відчепився він погодився і набрав на телефоні ОСОБА_3 і почав розпитувати його про якесь кримінальне провадження, на що ОСОБА_15 йому сказав, що поговорить із ним пізніше бо не має часу. Після цього він відвіз ОСОБА_7 назад на АЗС, де попросив його дати два яблука для нього і напарника, однак ОСОБА_7 дав їм ящик яблук, які вони роздали в парку людям, а собі лишили по одному яблуку. Після чого, цього ж дня він повернувся в магазин «Авто Євро запчастини», де йому продавці сказали, що гроші під лампою світяться. Продавці запакували гроші в пакет і сунули йому його в руки, і він їх викинув за межами магазину, де відразу ж був затриманий працівниками правоохоронних органів. Обвинувачений зазначив, що з ОСОБА_8 він жодної розмови по його кримінальних провадженнях не мав. Він знав, що є якесь кримінальне провадження, де свідком проходить ОСОБА_7 , однак йому взагалі нічого не було відомо про дане кримінальне провадження. Йому не було відомо, що таке провадження було ОСОБА_8 закрито.

Незважаючи на невизнання своєї вини, винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України повністю доведена зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме показаннями свідків, висновками експертиз, протоколами слідчих та процесуальних дій та іншими документами, дослідженими під час судового розгляду справи, які суд вважає належними та допустимими доказами.

Так, свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні показав, що працює продавцем в магазині «Авто Євро запчастини», що в м. Броди. ОСОБА_11 доводиться йому знайомим. 01.02.2017 він повернувся з обідньої перерви, і його напарник інший продавець магазину ОСОБА_17 сказав, що залишили гроші для ОСОБА_4 . Такі гроші, коли на них попадали промені від ультрафіолетової лампи, світились. Це виявив ОСОБА_18 . За декілька хвилин прийшов ОСОБА_11 і вони йому повідомили про те, що такі гроші, які для нього були залишені, світяться. ОСОБА_11 зайшов за прилавок та оглянув гроші, однак у руки їх не брав. Після чого попросив, щоб замотали їх у пакет. ОСОБА_18 замотав такі гроші в пакет і передав ОСОБА_12 , який вийшов з приміщення магазину. Пізніше ОСОБА_18 йому сказав, що гроші були у колесі, яке стояло біля входу в приміщення магазину.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що він працює продавцем в магазині «Авто Євро запчастини», що в м. Броди. ОСОБА_11 доводиться йому знайомим. 01.02.2017 року, близько 13 години зайшов у приміщення магазину ОСОБА_11 у форменному одязі з якимось чоловіком і сказав, що цей чоловік тобі щось залишить, а він ОСОБА_11 потім це забере. Тут же цей чоловік віддав свідкові гроші. Суми грошей він не уточняв, і гроші не перераховував, однак бачив банкноти номіналом по 500 гривень. Ці гроші свідок сховав під прилавок. Після чого ОСОБА_11 та цей чоловік вийшли з приміщення магазину. Після цього він помітив на руках якийсь пилок. Повторно оглянув гроші і просвітив їх ультрафіолетовою лампою, яка була у них в магазині - гроші світились. Через 30 хвилин прийшов ОСОБА_11 , якому він повідомив, що гроші, які для нього залишив чоловік, під час просвічування їх ультрафіолетовою лампою світяться. Він подивився на них, однак в руки не брав, після чого попросив запакувати ці гроші в кульок. Після чого взяв пакет із грошима та вийшов із приміщення магазину, та поклав пакет з грошима у колесо, що було біля входу в магазин.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні пояснив, що у січні-лютому 2017 року працював інспектором реагування патрульної поліції №2 патрульної поліції Бродівського ВП Золочівського ВП ГУНП у Львівській області та був напарником ОСОБА_4 . 01.02.2017 вони із ОСОБА_20 патрулювали в м. Броди службовим автомобілем. Близько обіду вони заїхали на АЗС ОККО, що в м. Броди, де знаходиться ресторан «A la minute». Свідок пішов у туалет на АЗС, а коли повернувся, то побачив, що ОСОБА_11 розмовляє з якимось чоловіком. Після чого вони сіли втрьох у службовий автомобіль і поїхали в м. Броди до магазину «Авто Євро Запчастини». Цей чоловік розмовляв із ОСОБА_20 про візи, а тому свідок зрозумів, що він займається оформленням віз, для виїзду за кордон. Коли вони під?їхали до магазину в м. Броди, ОСОБА_4 із чоловіком вийшли та попрямували у магазин і через 3-4 хвилини вийшли, сіли у службовий автомобіль і поїхали на АЗС «ОККО», звідки приїхали. На АЗС чоловік, який з ними їздив до магазину в м. Броди із свого автомобіля взяв ящик яблук та поклав їх на заднє сидіння їхнього службового автомобіля, після чого пішов до свого автомобіля. Після чого вони із ОСОБА_4 поїхали назад до магазину «Авто Євро Запчастини», за кермом був ОСОБА_4 . ОСОБА_4 зайшов у магазин, а після того як вийшов, вони обоє були затримані працівниками правоохоронних органів.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що він познайомився із ОСОБА_20 , коли була пожежа у селі. Згодом 16 січня 2017 року під час того, як він та інші виштовхували з кювету автомобіль, одна людина отримала травми. В результаті цього, його як водія автомобіля, слідчий ОСОБА_15 із напарником повезли на медичне освідування у лікарню, а його було допитано як свідка. Цього ж дня йому зателефонував слідчий ОСОБА_21 і викликав його до себе в службовий кабінет. Коли свідок прийшов, то ОСОБА_15 сказав, щоб звернувся до ОСОБА_4 , сказавши, що той все знає. Після цього, в кінці січня 2017 року свідок домовився із ОСОБА_4 про зустріч, під час якої ОСОБА_4 повідомив свідкові, що ОСОБА_15 сказав дати 300 доларів або 8000 гривень за те, щоб свідок не ніс кримінальної відповідальності і справа була закрита. Свідок погодився, однак відразу після цієї розмови повідомив Службу безпеки України про те, що у нього вимагають хабар. Працівники СБ України помітили 8000 гривень, та він 01.02.2017 зателефонував ОСОБА_4 , якому повідомив, що їде з кордону та везе йому гроші. Домовились зустрітись на АЗС «ОККО», що в м. Броди. На АЗС ОСОБА_4 під?їхав службовим автомобілем. В автомобілі окрім нього був ще один працівник поліції. ОСОБА_4 йому сказав, щоб він тут гроші не давав, а він завезе туди, де треба буде їх залишити. Тому свідок сів у службовий автомобіль і вони поїхали в напрямку центральної частини м. Броди, де під?їхали до магазину автозапчастин. Свідок із ОСОБА_20 вийшли із автомобіля і ОСОБА_22 повів його у цей магазин. Коли зайшли в магазин, ОСОБА_22 сказав продавцеві: «тут людина тобі щось залишить, а ми приїдемо і заберемо». Після цих слів свідок витягнув гроші в сумі 8000 гривень і поклав їх на прилавок продавцеві, який взяв кошти і сховав їх під прилавок. Після того як свідок вийшов із приміщення магазину, він почав просити ОСОБА_4 , щоб він подзвонив ОСОБА_23 , щоб більше до свідка не було ніяких претензій з його сторони. ОСОБА_11 набрав на мобільному телефоні номер ОСОБА_3 та включив гучномовець. Під час розмови ОСОБА_15 сказав, що справа закрита. Після цього ОСОБА_11 відвіз свідка на АЗС «ОККО», звідки попередньо його забрав. На АЗС свідок дав працівникам поліції ящик яблук, які він особисто поклав на заднє сидіння їхнього службового автомобіля. Також свідок повідомив суду, що дійсно між ним і ОСОБА_8 в кінці січня 2017 року була розмова щодо можливості ремонту належного свідкові автомобіля. Тоді ОСОБА_15 казав свідкові, щоб поки не здійснював ремонт такого автомобіля. Також свідок повідомив, що ОСОБА_15 особисто у нього гроші не вимагав, і жодної розмови з приводу необхідності передачі якихось коштів ОСОБА_24 за закриття кримінальної справи, у нього з ОСОБА_8 не було. 01.02.2017 він особисто з ОСОБА_8 не розмовляв. ОСОБА_15 лише відразу після події 16.01.2017 сказав йому лише одну фразу, щоб він звернувся до ОСОБА_4 , оскільки той все знає.

Свідок ОСОБА_25 в судовому засіданні пояснив, що працює на посаді начальника СВ Бродівського ВП Золочівського ВП ГУНП у Львівській області. ОСОБА_21 був його підлеглим і працював на посаді слідчого. 16.01.2017 ОСОБА_15 закінчував чергування і доповідав про події, які сталися за час чергування. ОСОБА_8 16.01.2017 було зареєстроване кримінальне провадження по факту спричинення з необережності тілесних ушкоджень середньої тяжкості ст. 128 КК України. Підозрюваного в той час не було. Свідок підтвердив реєстрацію такого кримінального провадження у ЄРДР. Після цього, згодом йому телефонував ОСОБА_26 , якого він знав, та казав, що у нього є якісь проблеми, однак свідок з ним не захотів розмовляти і далі не слухав. На нарадах обговорювались кримінальні провадження і озвучувалась думка щодо необхідності закриття кримінального провадження, за відсутністю складу кримінального правопорушення. Як відомо свідкові таке провадження ОСОБА_8 було закрито, про що відомості були внесені в ЄРДР.

Свідок ОСОБА_27 в судовому засіданні показав, що працює на посаді заступника начальника СВ Бродівського ВП Золочівського ВП ГУНП у Львівській області. У січні-лютому 2017 року у їхньому відділку поліції було вище керівництво, а тому переглядалися усі кримінальні провадженні. В цей час по багатьох провадженнях приймалось рішення про закриття провадження, у зв?язку із відсутністю складу чи події кримінального правопорушення. Йому достовірно відомо, що 22.01.2017 кримінальне провадження за ст. 128 КК України, де свідком проходив ОСОБА_26 , було закрите, і про це були відомості внесені у ЄРДР.

Свідок ОСОБА_28 в судовому засіданні показав, що він працює на посаді слідчого СВ Бродівського ВП Золочівського ВП ГУНП у Львівській області. Він займав службовий кабінет разом із ОСОБА_29 . В січні 2017 року, точної дати він не пам?ятає, в кабінет зайшов ОСОБА_26 , який сів біля ОСОБА_30 на диван. Він пам?ятає, що між ними відбулась коротка розмова, щодо можливості ремонту автомобіля ОСОБА_31 ОСОБА_26 питав ОСОБА_30 , чи можна йому вже здійснювати ремонт автомобіля. Більше ні про що вони не розмовляли.

Відповідно до протоколу ідентифікації грошових коштів від 01 лютого 2017 року, слідчим в ОВС першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури області ОСОБА_32 проведено ідентифікацію грошових коштів, які добровільно надав ОСОБА_7 . Відповідно до даного протоколу ОСОБА_7 надано 8000 гривень, банкнотами по 500 гривень, які були оглянуті учасниками слідчої дії, їхні серійні номери занесені у протокол після чого проведено їх світлокопіювання, і їх світлокопії долучено до протоколу. Після чого оглянуті кошти в сумі 8000 гривень повернуто ОСОБА_7 для подальшого використання під час проведення заходів з підтвердження факту вимагання та одержання неправомірної вигоди працівниками Бродівського ВП. У протоколі зазначено такі серійні номери оглянутих банкнот: ВИ7502833, ЗГ9876605, ВА3981894, ВХ0213059, ВД7469123, БТ0756629, ЗГ5212507, ЛИ4494973, ФД0190110, ГН3490932, МА2634269, ФЖ4204884, ЛИ3571213, УИ9683185, ЗД2926812, ХЖ6930980 (а.с. 149-150, Т.:1).

Відповідно до протоколу обшуку від 01.02.2017, слідчим в ОВС першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури області ОСОБА_32 у період з 15 год. 52 хв. до 16год. 23хв. проведено обшук приміщення магазину за адресою: АДРЕСА_3 . Під час такого обшуку гр. ОСОБА_10 добровільно надав грошові кошти в сумі 8000 гривень, які знаходились в зеленому пакеті, та які були поміщені в пакет №1 (а.с. 160-165, Т.: 1).

Відповідно до протоколу обшуку від 01 лютого 2017 року, проведено обшук в кабінеті слідчого Бродівського ВП №23 в приміщенні Бродівського ВП Золочівського ВП ГУНП у Львівській області, за адресою: м. Броди, майдан Свободи, 10. В ході обшуку вилучено матеріали кримінального провадження №0000025 від 16.01.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України на 17 аркушах, та мобільний телефон марки «Nokia» чорного кольору (а.с. 155-159, Т.: 1).

Судом оглянуто матеріали кримінального провадження №0000025 від 16.01.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України на 17 аркушах, які були вилучені під час обшуку, у яких містяться: витяг з ЄРДР щодо кримінального провадження №0000025, відповідно до якого 16.01.2017 до ЄРДР внесено відомості за заявою про кримінальне правопорушення за правовою кваліфікацією ст. 128 КК України за фактом одержання гр. ОСОБА_33 необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження; постанова від 22.01.2017 про закриття кримінального провадження, яка не підписана; витяг з ЄРДР щодо кримінального провадження №0000025, відповідно до якого кримінальне провадження закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України 22.01.2017 (а.с.1-17, Т.:2).

Відповідно до висновку №769 від 28.02.2017 криміналістичної судово-технічної експертизи друкарських форм за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР №0000032 від 28.01.2017, шістнадцять банкнот, схожих на банкноти гривні, номіналом 500 гривень зразка 2006 та 2015 років, 2006, 2011 та 2015 років випуску із серійними номерами ВИ7502833, ЗГ9876605, ВА3981894, ВХ0213059, ВД7469123, БТ0756629, ЗГ5212507, ЛИ4494973, ФД0190110, ГН3490932, МА2634269, ФЖ4204884, ЛИ3571213, УИ9683185, ЗД2926812, ХЖ6930980 виготовлені способом, який використовується при виробництві аналогічних банкнот, що випускаються в обіг Національним банком України, тобто, є банкнотами гривні номіналом 500 гривень зразка 2006 і 2015 років, які виготовлені Банкнотно-монетним двором Національного банку України і випущені в обіг Національним банком України в 2006, 2011 та 2015 роках. (а.с. 166-168, Т.: 1).

Відповідно до висновку №768 від 21.03.2017 криміналістичної експертизи спеціальних хімічних речовин за матеріалами кримінального провадження №0000032, на поверхні 16-и банкнот номіналом по 500 гривень з с/н: ВИ7502833; ЗГ9876605; ВА3981894; ВХ213059; ВД7469123; БТ756629; ЗГ5212507; ЛИ4494973; ФД0190110; ГН3490932; МА2634269; ФК4204884; ХЖ6930980; ЛИ3571213; УИ9683185; ЗД2926812 є нашарування спеціальної хімічної речовини «Промінь-1». На поверхні полімерного пакету зеленого кольору є нашарування спеціальної хімічної речовини «Промінь-1». Спеціальні хімічні речовини, які виявлені на поверхні 16-и банкнот номіналом по 500 гривень, та на поверхні полімерного пакету зеленого кольору мають спільну родову належність із наданим зразком спеціальної хімічної речовини «Промінь-1», за ознаками вказаними в дослідницькій частині висновку. (а.с. 171-172. Т.: 1).

Судом встановлено, що під час обшуку приміщення магазину із рук ОСОБА_10 та ОСОБА_4 відібрано змиви, а отже проведено таку слідчу дію як освідування особи, проведення якої, відповідно до вимог ст. 241 КПК України, може відбутися лише на підставі постанови прокурора, якої не було. Такі змиви були використані для призначення експертизи та отримання висновку експерта.

З огляду на те, що змиви з рук вказаних осіб були отримані з порушенням порядку, встановлено КПК України, а тому, докази отримані на основі дослідження таких змивів повинні вважатися недопустимими.

З огляду на зазначене, суд визнає недопустимим висновок експерта №768 від 21.03.2017 криміналістичної експертизи спеціальних хімічних речовин за матеріалами кримінального провадження №0000032, у якому зазначено: «На поверхні обеззолених фільтрах із змивами з правої та лівої руки гр. ОСОБА_4 є нашарування спеціальної хімічної речовини «Промінь-1». Спеціальні хімічні речовини, які виявлені на поверхні обеззолених фільтрів із змивами з правої і лівої руки ОСОБА_4 та ОСОБА_10 мають спільну родову належність із наданим зразком спеціальної хімічної речовини «Промінь-1», за ознаками вказаними в дослідницькій частині висновку.»

Протокол про результати проведення візуального спостереження від 13 лютого 2017 року (а.с. 177, Т.: 1), протокол від 13 лютого 2017 року за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні №0000032 від 28.01.2017 (а.с. 178-179, Т.: 1), протокол від 14 лютого 2017 року за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій по кримінальному провадженні №0000032 від 28.01.2017 (а.с. 177-180, Т.:1) із додатками (а.с. 27, Т.:2), протокол пор проведення негласної слідчої дії від 14 лютого 2017 року (а.с. 184, Т.:1), протокол про результати проведення аудіо, - відеоконтролю від 13 лютого 2017 року (а.с. 185, Т.:1), протокол від 14 лютого 2017 року за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій по кримінальному провадженні №0000032 від 28.01.2017 (а.с. 186-188, Т.:1) із додатками (а.с. 26, Т.:2), протокол за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні №0000032 від 28.01.2017 (а.с. 189-193, Т.:1), визнаються судом недопустимими доказами у справі, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Нормами діючого КПК України передбачено, що ніхто не може зазнавати втручання у приватне спілкування без ухвали слідчого судді. Прокурор, слідчий за погодженням з прокурором зобов`язаний звернутися до слідчого судді з клопотанням про дозвіл на втручання у приватне спілкування в порядку, передбаченому статтями 246, 248, 249 цього Кодексу, якщо будь-яка слідча (розшукова) дія включатиме таке втручання.

Відповідно до вимог статей 260, 263, 269 КПК України, такі негласні слідчі (розшукові) дії, як аудіо, - відеоконтроль особи, зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, спостереження за особою, річчю або місцем можуть проводитись на підставі ухвали слідчого судді.

Під час судового розгляду стороною захисту поставилось під сумнів законність проведення таких негласних слідчих (розшукових) дій як аудіо, - відеоконтроль особи, зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, спостереження за особою, які були проведені стороною обвинувачення і за їхніми результатами складені відповідні вищезазначені протоколи. Так, сторона захисту зазначала про необхідність дослідження ухвали слідчого судді апеляційного суду Львівської області, на які є покликання у вищевказаних протоколах негласних слідчих (розшукових) дій, у зв?язку із тим, що у сторони захисту виник сумнів у існуванні таких ухвал, якими надавався дозвіл на проведення відповідних негласних слідчих (розшукових) дій, а також у тому, що у випадку наявності таких ухвал, якими надано дозвіл на проведення негласних слідчих (розшукових) дій, такі дії були проведені у строк, визначений такими ухвалами.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК і Рішення Конституційного Суду України від 20 жовтня 2001 року № 12-рп/2011, обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, тобто з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина або встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання таких доказів. При цьому визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка ж доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.
Аналогічну позицію займає й Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ). Так, ЄСПЛ у своєму Рішенні від 01 грудня 2008 року у справі «Мирилашвілі проти Росії» зазначив, що у змагальному процесі повинні розглядатися не лише докази, які безпосередньо стосуються фактів справи, а й інші докази, які можуть стосуватися допустимості, достовірності та повноти останніх. ЄСПЛ констатував, що рішення про відмову розкрити матеріали, пов`язані з операцією щодо прослуховування телефонних розмов, результатами якого було обґрунтовано обвинувальний вирок національного суду, не супроводжувалося адекватними процесуальними гарантіями, і, крім цього, не було достатньо обґрунтованим.

Така саме гарантія збережена і в процесуальному законодавстві. Зокрема, суд згідно з ч. 1 ст. 94 КПК має оцінити кожний доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, адже ні підозра, ні обвинувачення не можуть відповідно до ч. 3 ст. 17 КПК ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом.

А отже, здійснення перевірки доказів на їх допустимість, якщо сторона захисту ставить їх під сумнів, є обов`язком суду, а звідси випливає й необхідність дослідження дозволів на проведення негласних слідчих (розшукових) дій.

Під час судового розгляду ухвали слідчого судді апеляційного суду, які зазначались у вищевказаних протоколах про результати негласних слідчих (розшукових) дій, прокурором для дослідження суду не надавались. Судом з?ясовувалась можливість надання прокурором ухвал слідчого судді Апеляційного суду, на що прокурором повідомлено, що надати такі ухвали слідчого судді не видається можливим, оскільки такі є засекречені, а також що надання часу судом для їх розсекречення не дасть бажаного результату і такі ухвали не будуть представлені суду для дослідження.
Суду надано прокурором для огляду лист голови апеляційного суду Львівської області від 01.08.2017 №73-150/2017, відповідно до якого прокурор ОСОБА_34 повідомляється про те, що клопотання про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій були зареєстровані та розглянуті слідчим суддею з постановленням ухвал про дозвіл на проведення зазначених в клопотаннях негласних слідчих (розшукових) дій. Надати більш конкретну інформацію, яка міститься в ухвалі суду неможливо, оскільки вказані документи містять відомості, що становлять державну таємницю і не підлягають розголошенню.
Такий лист суд оцінює критично, оскільки він не може замінити собою процесуальний документ ухвалу слідчого судді. Таким листом підтверджено лише ту обставину, що клопотання про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій були розглянуті, однак не надано відомостей про результат розгляду таких клопотань.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 17 КПК України, згідно якої усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи, суд приходить до переконання, що стороною обвинувачення під час судового розгляду не доведено тієї обставини, що негласні слідчі (розшукові) дії, які для їх проведення вимагали дозволу слідчого судді апеляційного суду, були проведені на підставі такого дозволу, що закріплений в ухвалах слідчого судді Апеляційного суду Львівської області, а відтак протоколи негласних слідчих (розшукових) дій, які складено за результатами таких слідчих дій, отримано з порушенням порядку, що встановлений діючим КПК України, а отже є недопустимими доказами.

Відповідно до ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оцінюючи показання свідків, суд надає їм віри, оскільки вони є послідовними, узгоджуються між собою та знаходяться в об`єктивному зв`язку із матеріалами кримінального провадження, стверджуються іншими об`єктивними доказами.

Таким чином, дослідивши всі подані сторонами докази в їх сукупності та взаємозв`язку, судом встановлено, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 190 КК України, як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману.

Невизнання вини ОСОБА_4 у вчиненні злочину суд розцінює як таке, що спрямоване на уникнення від відповідальності. Показання, що дані ОСОБА_4 під час судового розгляду, суд оцінює критично, і вважає їх такими, що мали на меті ввести суд в оману.

Надані ОСОБА_4 показання спростовуються іншими дослідженими доказами по справі, зокрема показаннями свідків, протоколам слідчих дій.

На основі системного аналізу показань свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_19 , які у своїй сукупності та взаємозв?язку, а також у сукупності з протоколом обшуку магазину від 01.02.2017, поза розумним сумнівом доводять ту обставину, що ОСОБА_4 01.02.2017 зустрівся із ОСОБА_7 на АЗС «ОККО» саме з метою отримання у нього грошових коштів, у розмірі 8000 гривень, а не з метою отримання запрошення для виготовлення візи, як це вказував у своїх показаннях обвинувачений. Такими коштами він мав намір заволодіти для себе у своїх корисливих цілях, а не для передачі їх ОСОБА_3 за закриття кримінального провадження і не притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності, як це він повідомляв ОСОБА_7 . Обумовлену суму грошових коштів ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_7 у магазині «Авто Євро запчастини», що в м. Броди, через продавця магазину ОСОБА_10 , якому ОСОБА_7 залишив грошові кошти за вказівкою самого ОСОБА_4 .

З огляду на таке, суд вважає, що дії ОСОБА_35 як службової особи, який, одержуючи гроші начебто для передачі іншій службовій особі як неправомірну вигоду, мав намір не передавати їх, а привласнити, належить кваліфікувати за ч. 1 ст. 190 КК як шахрайство.

Органом досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачувався у вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, тобто в одержанні службовою особою, яка замає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вчинення чи не вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане із вимаганням.

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачувався у вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, тобто в одержанні службовою особою, неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вчинення чи не вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане із вимаганням.

Так, у обвинувальному акті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 інкримінувалось те, що ОСОБА_3 відповідно до наказу т.в.о. начальника ГУ НП у Львівській області № 469 о/с від 01.12.2016, працюючи на посаді слідчого СВ Бродівського ВП Золочівського ВП Головного управління Національної поліції у Львівській області, маючи спеціальне звання старший лейтенант поліції, будучи службовою особою та працівником правоохоронного органу, здійснюючи функції представника влади, умисно, з корисливих мотивів, використовуючи владу та службове становище всупереч інтересам служби та з метою власного незаконного збагачення, впродовж періоду 16.01.2017 - 01.02.2017, за попередньою змовою з інспектором сектору реагування патрульної поліції №2 патрульної поліції Бродівського ВП Золочівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 вимагали та отримали в ОСОБА_7 неправомірну вигоду в сумі 8000 тис. грн. за закриття кримінального провадження № 0000025 від 16.01.2017 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 128 КК України та в подальшому не притягнення останнього до кримінальної відповідальності.

Так, 16.01.2017 ОСОБА_3 , у невстановлений слідством час, зі свого мобільного телефону передзвонив до ОСОБА_7 з вимогою з`явитися до останнього за місцем його роботи в Бродівський ВП Золочівського ВП ГУ НП у Львівській області, що у м. Броди по вул. Майдан Свободи, 10 та принести реєстраційні документи на автомобіль, який належить ОСОБА_7 .
Того ж дня, у невстановлений слідством час, ОСОБА_7 , виконуючи вимогу працівника поліції ОСОБА_3 , прийшов до останнього в його службовий кабінет, що знаходиться в адміністративному приміщенні Бродівського ВП Золочівського ВП ГУ НП у Львівській області, що у м. Броди по вул. Майдан Свободи, 10. В ході спілкування слідчий ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, висловив вимогу ОСОБА_7 про необхідність передання йому незаконної грошової винагороди за закриття кримінального провадження та не притягнення останнього до кримінальної відповідальності, при цьому надав йому номер мобільного телефону інспектора сектору реагування патрульної поліції №2 патрульної поліції Бродівського ВП Золочівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 та повідомив, що йому необхідно зателефонувати та зустрітися із останнім, який йому все пояснить, на що ОСОБА_7 , будучи поставленим в умови, за яких відмова від передачі незаконної грошової винагороди могла потягнути порушення його прав та інтересів, погодився на таку протиправну вимогу останнього.
В подальшому, 27.01.2017 ОСОБА_7 , у невстановлений слідством час, зателефонував на мобільний телефон ОСОБА_4 та домовився з ним про зустріч, яка відбулася того ж дня в центральній частині м. Броди. В ході розмови інспектор сектору реагування патрульної поліції №2 патрульної поліції Бродівського ВП Золочівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 , маючи умисел на протиправне збагачення, за попередньою змовою із ОСОБА_3 , висловив вимогу ОСОБА_7 про необхідність передачі йому незаконної грошової винагороди в сумі 8000 грн. за не притягнення останнього до відповідальності у кримінальному провадженні 0000025 від 16.01.2017.
ОСОБА_7 , будучи поставленим в умови, за яких відмова від передачі ОСОБА_4 , який діяв за попередньою змовою з ОСОБА_3 неправомірної вигоди, могла потягнути порушення його прав та інтересів, погодився на таку протиправну вимогу останніх, а саме передачі таким незаконної грошової винагороди в сумі 8000 грн.
Надалі, 01.02.2017, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_3 та на виконання попередньо узгодженого злочинного плану по вимаганню та отриманню неправомірної вигоди у ОСОБА_7 , попередньо домовившись про місце зустрічі з останнім на території автозаправки «ОККО», що знаходиться на виїзді з м. Броди у напрямку м. Львів, близько 13.47 години зустрівся з останнім, де вказав йому про необхідність сісти в службовий автомобіль марки «РЕНО КЕНГО» та проїхати з ним в центральну частину м. Броди. Перебуваючи на площі Ринок, що в м. Броди, з метою переконання ОСОБА_7 в тому, що кримінальне провадження № 0000025 буде закрите, ОСОБА_4 о 13.52 год. зі свого мобільного телефону «телефонував до ОСОБА_3 та попросив останнього підтвердити свій намір про закриття вказаного провадження, що останній і зробив.
В подальшому цього ж дня, ОСОБА_4 , реалізовуючи спільний умисел на отримання незаконної грошової винагороди від ОСОБА_7 та спільну домовленість із ОСОБА_3 на отримання неправомірної вигоди, зазначив ОСОБА_7 на необхідність зайти з ним в приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що знаходиться на АДРЕСА_3 , де залишити продавцю ОСОБА_10 неправомірну вигоду в розмірі 8000 грн., який не був обізнаний із злочинним планом останніх, що в подальшому ними і було зроблено.
Після цього, ОСОБА_4 на своєму службовому автомобілі відвіз назад на попереднє місце зустрічі ОСОБА_7 , де останнього і залишив.
З метою отримання грошових коштів, які ОСОБА_7 на його вимогу залишив в приміщення магазину «Авто Євро запчастини», що знаходиться на пл. Ринок, 39 в м. Броди, ОСОБА_4 повернувся у вищевказаний магазин, де продавець магазину ОСОБА_10 повідомив останньому про те, що грошові кошти, які були залишені ОСОБА_7 , під ультрафіолетовим випромінюванням світяться специфічним зеленим кольором. ОСОБА_4 , не повіривши словам продавця магазину, попросив його потворно, за його участі перевірити вказані кошти ще раз. ОСОБА_10 , виконуючи прохання ОСОБА_4 , показав останньому те, що купюри під ультрафіолетовим випромінюванням світяться зеленим кольором, на що ОСОБА_4 попросив вказані грошові кошти запакувати в поліетиленовий пакет та віддати йому, що ОСОБА_10 і зробив. В подальшому, ОСОБА_4 , виходячи із приміщення магазину, вказані грошові кошти які знаходилися в поліетиленовому пакеті, поклав в автомобільну покришку, що стояла біля виходу з приміщення.
01.02.2017 о 14.50 год. у м. Броди, на площі Ринок, поблизу вказаного вище магазину, ОСОБА_4 затриманий працівниками прокуратури Львівської області та УСБУ у Львівській області, а грошові кошти, отримані ним, за попередньою змовою із ОСОБА_3 від ОСОБА_7 , а саме: неправомірну вигоду в сумі 8000 гривень, вилучені у ході обшуку приміщення магазину «Авто Євро запчастини».
Відповідно до принципу забезпечення доведеності вини, який передбачений ч. 2 ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Суд зазначає, що об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 368 КК України полягає: 1) у прийнятті службовою особою пропозиції чи обіцянки надати їй або третій особі неправомірну вигоду за вчинення чи невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто пропонує або обіцяє неправомірну вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища; 2) у одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вчинення чи невчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища;

Предмет злочину неправомірна вигода. Під неправомірною вигодою слід розуміти грошові кошти або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, які пропонують, обіцяють, надають або одержують без законних на те підстав.

Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 368 КК України характеризується умисною виною.

Кваліфікуючи дії обвинувачених за ч. 3 ст. 368 КК України, орган досудового розслідування виходив із доведеності умисної спільної участі ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , у вчиненні умисного злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, про вчинення якого вони заздалегідь домовились.

Єдиним доказом, який здобуто органом досудового розслідування, який вказував на таку домовленість це показання свідка ОСОБА_7 , який під час його допиту в суді зазначив, що у розмові зі слідчим ОСОБА_3 у його службовому кабінеті, останній повідомив йому, щоб звернувся до ОСОБА_4 , оскільки такий все знає.

Заперечуючи факт такої вказівки ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_3 зазначав, що дійсно була розмова між ним і ОСОБА_7 в службовому кабінеті, однак зміст такої звівся лише до вирішення питання щодо надання дозволу на ремонт належного ОСОБА_7 автомобіля.

Будь-яких інших доказів, які би вказували на попередню домовленість обвинувачених між собою щодо вчинення вказаного в обвинуваченні злочину, суду не надано.

Надаючи оцінку показанням свідка ОСОБА_7 суд виходить з того, що вирок суду не може грунтуватися на припущеннях.

Обґрунтованих підстав сумніватися в правдивості показів ОСОБА_7 у суду немає, однак з?ясовуючи семантичний зміст фрази «звернись до ОСОБА_4 , він все знає», яку за свідченням свідка ОСОБА_7 , ОСОБА_3 сказав йому в ході розмови, суд не може ствердно зробити висновок, що така фраза стосувалась саме реалізації злочинного умислу ОСОБА_3 із ОСОБА_4 на одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_7 , і що така не є вирваною з контексту розмови ОСОБА_3 із ОСОБА_7 .

Показання свідка ОСОБА_7 щодо телефонної розмови ОСОБА_3 із ОСОБА_4 , яка відбулась 01.02.2017, і у якій ОСОБА_4 запитував чи все добре і справу закрито, а ОСОБА_15 відповів ствердно, за своїм змістом співпадають із поясненнями обвинувачених, які підтвердили факт такої розмови. Однак, із змісту вказаної розмови не можна ствердно зробити висновок, що кримінальне провадження, про яке у розмові згадував ОСОБА_11 , було провадженням № 0000025 і стосувалось інтересів ОСОБА_31 , а також, що таке було закрите за отриману обвинуваченими від ОСОБА_7 неправомірну вигоду. Підтвердивши у телефонній розмові, що кримінальне провадження закрите, ОСОБА_3 лише підтвердив факт закриття якогось кримінального провадження в минулому, що відповідає встановленому судом факту закриття ОСОБА_3 ще 22.01.2017 кримінального провадження № 0000025.

Відповідно до п. 4 ст. 17 КПК України, згідно якої усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи, суд вважає що стороною обвинувачення не доведено, що в діянні обвинуваченого ОСОБА_3 є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Суд зазначає, що дії службової особи, яка, одержуючи гроші чи матеріальні цінності начебто для передачі іншій службовій особі як хабар, мала намір не передавати їх, а привласнити, належить кваліфікувати не за ст. 368 КК, а за відповідними частинами статей 190 і 364 КК як шахрайство та зловживання владою чи службовим становищем.

Як зазначалось вище в мотивувальній частині вироку, дії ОСОБА_35 як службової особи, який, одержуючи гроші начебто для передачі іншій службовій особі як неправомірну вигоду, мав намір не передавати їх, а привласнити, належить кваліфікувати не за ст. 368 КК, а за ч. 1 ст. 190 КК як шахрайство. А тому, суд вважає, що стороною обвинувачення не доведено, що в діянні обвинуваченого ОСОБА_36 є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Отже, суд, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до положень ч. 1 ст. 337 КПК України в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим не наділений повноваженнями за власною ініціативою ініціювати проведення певних слідчих (розшукових) дій, оскільки функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган, безпосередньо дослідивши надані докази стороною обвинувачення, давши їм належну оцінку, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, приходить до висновку про необхідність виправдання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що в діянні обвинувачених є склад кримінального правопорушення, у вчиненні яких вони обвинувачуються.

При визначенні виду і розміру покарання ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 190 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, які б пом?якшували покарання обвинуваченого, немає.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого, немає.

Враховуючи наведене, а також особу обвинуваченого, а саме те, що він позитивно характеризується по місцю проживання, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, суд приходить до переконання, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 190 КК України у виді обмеження волі.

Таке покарання є достатнім, справедливим і необхідним для його виправлення та для запобігання вчиненню злочинів як ним, так і іншими особами.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати складаються з із витрат, пов`язаних із залученням експертів Львівського НДІСЕ , які підлягають стягненню в дохід держави з обвинуваченого.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з часу приведення вироку до виконання.

Відповідно до вимог частин 1, 5 ст. 72 та ст. 5 КК України строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 , а саме: строк тримання його під вартою як запобіжний захід з 01 лютого 2017 року по 06 лютого 2017 року включно, зарахувати в строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, які відповідають чотирьом дням обмеження волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у виді застави до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

ОСОБА_4 у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 368 КК України визнати невинуватим та виправдати на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України за недоведеністю наявності у діянні обвинуваченого складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

ОСОБА_3 у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 368 КК України визнати невинуватим та виправдати на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України за недоведеністю наявності у діянні обвинуваченого складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у виді застави скасувати.

Речові докази, а саме:

- Банкноти номіналом по 500 гривень із серійними номерами ВИ7502833, ЗГ9876605, ВА3981894, ВХ0213059, ВД7469123, БТ0756629, ЗГ5212507, ЛИ4494973, ФД0190110, ГН3490932, МА2634269, ФЖ4204884, ЛИ3571213, УИ9683185, ЗД2926812, ХЖ6930980, що зберігаються в кімнаті речових доказів першого слідчого відділу прокуратури Львівської області, - повернути ОСОБА_7

- поліетиленовий кульок світло-зеленого кольору, змиви (обезолені фільтри) з правої та лівої руки ОСОБА_10 , змиви (обезолені фільтри) з правої та лівої руки ОСОБА_37 , та взірець (обезолений фільтр) спецхімпрепарату «Промінь-1», що зберігаються в кімнаті речових доказів першого слідчого відділу прокуратури Львівської області, - знищити.

- матеріали кримінального провадження №0000025 від 16 січня 2017 року, що зберігаються при матеріалах кримінальної справи, - повернути СВ Бродівсього ВП Золочівського ВП ГУНП України у Львівській області.

Скасувати арешт майна, що накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 03 лютого 2017 року, відповідно до якого накладено арешт на тимчасово вилучене майно у ОСОБА_4 , а саме: мобільний телефон марки «NOKIA» темно сірого кольору, мобільний телефон марки «iphone», сіро-чорного кольору, грошові кошти номіналом 200 гривень 4 купюри, номіналом 100 гривень 2 купюри на загальну суму 1000 гривень, а також на тимчасово вилучене майно у ОСОБА_3 та в його службовому кабінеті, а саме: мобільний телефон марки «Nокіа» чорного кольору, мобільний телефон марки «Самсунг Джей Ті», чорного кольору, матеріали кримінального провадження № 0000025 від 16.01.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави процесуальні витрати на залучення експертів Львівського НДІСЕ для проведення:

-криміналістичної судово-технічної експертизи друкарських форм за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР №0000032 від 28.01.2017, (висновок експерта №769 від 28.02.2017) у розмірі 1981 грн. 80 коп.;

-криміналістичної експертизи спеціальних хімічних речовин за матеріалами кримінального провадження №0000032 (висновок експерта №768 від 21.03.2017) у розмірі 3961 грн. 60 коп.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області через Бродівський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1