УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №285/3256/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.309 КПК Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 лютого 2017 року. Апеляційний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар с/з ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
захисника-адвоката ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 26 грудня 2016 року,-
ВСТАНОВИВ:
Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на майно, яке було виявлено в ході проведення обшуку 22.12.2016 на території колишнього тракторного парку КСП ім. Шевченка, в с. Куліші, Ємільчинського району, за адресою: провул. Шевченка, с.Куліші, Ємільчинський район, а саме: 598 колод деревини породи «дуб», загальним об`ємом 90, 398 м3, дубові паркетні заготовки (розпилені), об`ємом 26,92 м3, необрізна дубова дошка, загальним об`ємом 16,083 м3 та дубові штахети, в кількості 1935 шт., загальним об`ємом 5,20 м3.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що прийняв його з метою можливості запобігання приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі та відчуження вищевказаного майна.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить, зазначену ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою клопотання прокурора Новоград-Волинської місцевої прокуратури про арешт майна залишити без задоволення
Вважає дане рішення слідчого судді незаконним.
Вказує, що вищевказане арештоване майно вилучено безпідставно, з порушенням вимог ст.ст.234-336 КПК України, а також на те, що на момент вилучення даного майна сплинув строк дії ухвали Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 22.11.2016 про дозвіл на проведення обшуку.
Вказує також на те, що слідчий суддя постановив оскаржувану ухвалу виключно на підставі клопотання прокурора, без належної перевірки та з`ясування обґрунтованості викладених в ньому доводів, а також на те, що слідчий суддя при прийнятті рішення керувався старою редакцією ст.170 КПК України, яка на момент розгляду клопотання прокурора втратила чинність.
Зазначає, що правовстановлюючі документи на вищевказане арештоване майно вилучені органами досудового розслідування в ході обшуку від 17.12.2016 та знаходяться в останніх.
Крім цього, за результатами апеляційного розгляду справи просить поновити йому строки на апеляційне оскарження зазначеної ухвали слідчого судді, посилається при тому на те, що пропустив їх з поважних причин, оскільки оскаржуване рішення отримав лише 25.01.2017.
Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу, міркування прокурора, який заперечив щодо її задоволення, перевіривши ухвалу слідчого судді в межах, передбачених ст. 404 КПК України, Апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_7 підлягає задоволенню з таких підстав.
Апеляційний суд вважає вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 щодо поновлення йому строку на оскарження ухвали слідчого судді обґрунтованими, а строк на оскарження зазначеної ухвали слідчого судді таким, що не є пропущеним.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, під арештом майна розуміється тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому вказаною нормою закону арешт може бути накладений на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
22.11.2016, слідчим суддею Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області надано дозвіл на проведення обушку колишнього тракторного парку КСП ім. Шевченка, що по пров. Шевченка в с. Куліші, Ємільчинського району, Житомирської області.
22.12.2016, на підставі вищевказаної ухвали слідчого судді проведено обшук за вказаною адресою, в ході якого виявлено та вилучено: 598 колод деревини породи «дуб», загальним об`ємом 90, 398 м3, дубові паркетні заготовки (розпилені), об`ємом 26,92 м3, необрізна дубова дошка, загальним об`ємом 16,083 м3 та дубові штахети, в кількості 1935 шт., загальним об`ємом 5,20 м3.
Відповідно до п.п. 1,2 ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати:
- правову підставу для арешту майна;
- можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст. 170 КПК України, тобто з метою збереження речових доказів);
Враховуючи вищевказане, Апеляційний суд приходить до висновку, що слідчий суддя належним чином не дослідив зазначені у клопотанні прокурора підстави для накладення арешту на майно та належним чином не обґрунтував своє рішення пославшись при тому на те, що накладає арешт на вилучене в ході обшуку від 22.12.2016 майно лише з метою можливості запобігання приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі та відчуження цього майна.
При тому, слідчий суддя не звернув увагу на те, що майно, з клопотанням про арешт якого звернувся прокурор не може вважатись доказом злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, у зв`язку з відсутністю будь-яких даних щодо самої події цього злочину, часу, місця його вчинення, потерпілого, якому завдано значної шкоди.
Крім цього, встановлено, що на момент розгляду даного клопотання прокурора, у витягу з ЄРДР, в графі «фабула» було зазначено, що кримінальне провадження зареєстровано по факту придбавання, зберігання і реалізації викрадених за попередньою змовою дерев породи «дуб» у великих розмірах (а.с.2), в той час, як диспозиція ч.3 ст.185 КК України передбачає таємне викрадення чужого майна поєднане з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище або що завдало значної шкоди потерпілому.
Вищевказане свідчить про те, що органами досудового розслідування не доведено самого факту вчинення невідомими особами кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, відсутні кваліфікуючі ознаки цього злочину, а слідчий суддя не дотримався вищевказаних вимог ст.ст. 170, 173 КПК України.
Окрім зазначеного, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що вищевказане арештоване майно вилучено безпідставно, оскільки ухвалою слідчого судді Новоград-Волинського районного суду від 22.11.2016 про надання дозволу на проведення обшуку надано дозвіл лише на виявлення та фіксації відомостей про обставини, знаряддя, майна, здобутого в результаті вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, при цьому будь-яких вказівок на вилучення даного майна в зазначеному рішенні слідчого судді не вказано.
Зазначене вище свідчить про те, що слідчий суддя допустив неповноту судового розгляду, що відповідно до ст. 409 КПК України є підставою для скасування рішення.
Крім цього, зі змісту оскаржуваної ухвали слідчого судді вбачається, що останній керувався нормою закону, яка на момент розгляду клопотання прокурора про арешт майна втратила чинність, а саме старою редакцією ст.170 КПК України.
Вищевказане, відповідно до ч.1 ст.412 КПК України є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що відповідно до п.3 ст.409 КПК України також є підставою для скасування рішення.
Керуючись ст.ст.405, 407, 422 КПК України, Апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 - задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 26 грудня 2016 року, якою задоволено клопотання прокурора Новоград Волинської місцевої прокуратури та накладено арешт на майно, яке було виявлено в ході проведення обшуку 22.12.2016 на території колишнього тракторного парку КСП ім. Шевченка, в с. Куліші, Ємільчинського району, за адресою: провул. Шевченка, с. Куліші, Ємільчинський район, а саме: 598 колод деревини породи «дуб», загальним об`ємом 90,398 м3, дубові паркетні заготовки (розпилені), об`ємом 26,92 м3, необрізна дубова дошка, загальним об`ємом 16,083 м3 та дубові штахети, в кількості 1935 шт., загальним об`ємом 5,20 м3 - скасувати.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: