Справа № 367/7624/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/252/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 3 16.03.2017

УХВАЛА
Іменем України
16 березня 2017 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
представника ІВЦ №132 ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу прокурора Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_9 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 13.01.2017 року, якою задоволено клопотання засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, освіта середня, до засудження проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Апеляційного суду Київської області від 05 серпня 2005 року, із не відбутою частиною покарання 10 місяців 7 днів.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ОСОБА_7 відбув 3/4 частини строку покарання і довів своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці. За період перебування в установі від адміністрації установи він має 5 заохочень за сумлінну поведінку та відношення до праці. У стосунках із засудженими безконфліктний. По відношенню до працівників адміністрації ввічливий. Засуджений допускав порушення вимог режиму відбування покарання, за що має лише 2 стягнення, які погашенні та знятті у встановленому закону порядку.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що висновки суду першої інстанції, викладені у оскаржуваній ухвалі не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. ОСОБА_7 засуджений за вчинення особливо тяжких насильницьких злочинів, передбачених ч.4 ст.187, п.п. 6,12 ч.2 ст.115 КК України, до 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна. У подальшому ОСОБА_7 було змінено невідбуту частину призначеного покарання на більш м`яке у виді обмеження волі. Відбуваючи покарання у ІВЦ №132 засуджений був працевлаштований лише 8 місяців, із жовтня 2014 року по травень 2015 року. Решту строку покарання до роботи в установі не залучався. Перебуваючи у короткочасному виїзді за межами ІВЦ №132, у зв`язку із стаціонарним лікуванням у медичному закладі, 13.07.2015 року самовільно залишив його межі та до закладу не повернувся, у зв`язку із чим адміністрацією установи вживались розшукові заходи.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, доводи засудженого ОСОБА_7 та представника ІВЦ №132 ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та вважали рішення суду першої інстанції правильним, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Керуючись ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Колегією суддів встановлена наявність такої невідповідності висновків суду, викладених у оскаржуваній ухвалі, фактичним обставинам кримінального провадження, допущених під час судового розгляду.

Згідно п.3 ч.3 ст.81 КК України та п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване лише після повного, всебічного вивчення даних про особу засудженого та після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації установ виконання покарань, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Сумлінне ставлення до праці полягає в добросовісному ставленні до виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів, сплата податків та інших обов`язкових платежів. Особа повинна брати участь у суспільно корисній праці в одній із існуючих організаційно-правових форм (робота за наймом, участь у підприємництві, виконання роботи за цивільно-правовими договорами, індивідуальна праця).

Так, із матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 засуджений вироком Апеляційного суду Київської області від 05.08.2005 року за ч.4 ст. 187, п.п.6,12 ч.2 ст. 115, ст. 70 КК України до 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна (а.п.20-21). Відповідно до ст.12 КК України вказані кримінальні правопорушення, відносяться до категорії особливо тяжких злочинів.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.06.2014 року засудженому ОСОБА_7 замінено невідбуту частину призначеного покарання на більш м`яке у виді обмеження волі строком на 4 роки 5 місяців 27 днів (а.п.22).

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 18.09.2014 року зараховано засудженому ОСОБА_7 в строк відбування покарання тримання під вартою під час слідування до ІВЦ №132, у період із 18.06.2014 року по 15.08.2014 року (а.п.23).

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 30.03.2016 року зараховано засудженому ОСОБА_7 в строк відбування покарання попереднє ув`язнення з 15.12.2004 року по 10.11.2005 року (а.п.24).

До ІВЦ №132 засуджений ОСОБА_7 прибув 15.08.2014 року із Черкаської виправної колонії №62, в якій за період перебування неодноразово допускав порушення вимог режиму відбування покарання, у зв`язку із чим притягувався до дисциплінарної відповідальності, мав 7 стягнень, які були погашені у встановленому законом порядку. Був працевлаштований на території виробництва установи. За сумлінну поведінку та ставлення до праці мав 9 заохочень (а.п.16).

11.10.2016 року до Ірпінського міського суду Київської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 , в якому він просить звільнити його умовно-достроково від відбування, призначеного покарання (а.п.1).

Початок строку позбавлення волі 15.12.2004 року.

Початок строку обмеження волі 15.08.2014 року.

Кінець строку покарання 21.11.2017 року.

3/4 від 4 років 5 місяців 27 днів 3 роки 4 місяці 6 днів.

Станом на час розгляду клопотання судом першої інстанції він відбув 3/4 частини строку призначеного покарання.

За період перебування в ІВЦ №132 ОСОБА_7 допускав порушення вимог режиму відбування покарання, у зв`язку із чим притягувався до дисциплінарної відповідальності, має 2 стягнення: від 03.10.2014 року у виді догани, яке було зняте 28.11.204 року у встановленому законом порядку та від 14.07.2015 року у виді 7 діб дисциплінарного ізолятора, яке погашене у встановленому законом порядку. Не працевлаштований, оскільки знаходився на стаціонарному лікуванні в Білоцерківській міській лікарні №2. За сумлінну поведінку та ставлення до праці має 5 заохочень (а.п.16).

У стосунках із засудженими безконфліктний. По відношенню до працівників адміністрації тактовний та ввічливий. Спальне місце утримує в чистоті та порядку. Відвідує заходи виховного характеру, реагує на них вірно (а.п.16).

Як убачається з оскаржуваної ухвали, судом при звільненні ОСОБА_7 від відбування покарання умовно-достроково враховано, що засуджений відбув 3/4 частини строку покарання і довів своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці, за період перебування в установі від адміністрації установи він має 5 заохочень, у стосунках із засудженими безконфліктний, по відношенню до працівників адміністрації ввічливий, допускав порушення вимог режиму відбування покарання, за що має лише 2 стягнення, які погашенні та знятті у встановленому закону порядку.

Проте, судом першої інстанції не враховано те, що ОСОБА_7 засуджений за вчинення особливо тяжких насильницьких злочинів, за місцем відбування покарання характеризується посередньо, за період відбування покарання у ІВЦ №132 мав 2 стягнення: від 03.10.2014 року у виді догани, яке було зняте у встановленому законом порядку та від 14.07.2015 року у виді 7 діб дисциплінарного ізолятора, яке погашене у встановленому законом порядку, не працевлаштований.

Крім того, із довідки про наявність дисциплінарних стягнень та заохочень у засудженого ОСОБА_7 від 20.10.2016 року вбачається, що 14.07.2015 року на ОСОБА_7 було накладено дисциплінарне стягнення у виді 7 діб дисциплінарного ізолятора, у зв`язку із тим, що він був відсутній в лікувальному закладі МОЗ України (а.п.17, зворот).

Враховуючи зазначені вище обставини в сукупності, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора щодо передчасності умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання і приходить до висновку про відсутність обґрунтованих підстав однозначно стверджувати про виправлення ОСОБА_7 за час відбування покарання, а тому застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є передчасним.
Виходячи з наведеного, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з ухваленням нової ухвали, якою слід відмовити в задоволені клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 537 КПК України, колегія суддів, -
ухвалила:
Апеляційну скаргупрокурора Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_9 задовольнити.
Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 13.01.2017 року, якою задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Апеляційного суду Київської області від 05 серпня 2005 року, з не відбутою частиною покарання 10 місяців 7 днів скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволені клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання.
Головуючий:
Судді: