Справа № 592/3968/17
Провадження № 1-кп/592/308/17

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2017 року м.Суми

Ковпаківський райсуд м. Суми у складі-головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження №0000238 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пого Багданівського району Грузії, вірмена, громадянина РФ з середньою освітою, зареєстрований РФ АДРЕСА_1 мешк АДРЕСА_2

за ст. 15 ч.3 ст. 186 ч.1 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
06.01.2013 року близько 23:45 год. ОСОБА_5 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в салоні маршрутного таксі №18, яке слідувало у напрямку вул. Курської у м. Суми, в районі мосту через залізничні колії перед вулицею Курською, побачив, що у ОСОБА_4 , який стояв поряд з ним, розкрита барсетка, в якій знаходилися грошові кошти в сумі 320 грн. В цей час у ОСОБА_5 виник умисел на незаконне збагачення шляхом відкритого викрадення майна ОСОБА_4 , а саме викрадення грошових коштів з барсетки.

Реалізуючи задумане, ОСОБА_5 , переслідуючи корисливу мету відкритого викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді завдання матеріальної шкоди ОСОБА_4 та бажаючи їх настання, розуміючи, що діє відкрито для оточуючих, шляхом вільного доступу засунув праву руку до відкритої барсетки та взяв звідти грошові кошти в сумі 320 грн. В той час коли ОСОБА_5 витягував руку з грошовими коштами з барсетки, ОСОБА_4 побачив, що відносно нього вчиняється кримінальне правопорушення і схопивши за руку ОСОБА_5 , тим самим затримав його, тобто ОСОБА_5 з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця.

Своїми умисними протиправними діями, які виразилися у незакінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна, а саме грошових коштів ОСОБА_4 , на загальну суму 320 грн., діючи з прямим умислом, спрямованим на незаконне збагачення, переслідуючи корисливий мотив, ОСОБА_6 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 186 КК України, тобто незакінчений замах на грабіж.

Під час підготовчого судового засідання потерпілим та обвинуваченим суду надана угода про примирення, відповідно до якої ОСОБА_5 повністю визнає свою винуватість у зазначених діяннях.

Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_5 за ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 186 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно вимог ч.3 ст. 469, ч. 1 і ч.2 ст. 474 КПК України, угода про примирення між підозрюваним (обвинуваченим) та потерпілим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних поступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Розгляд щодо угоди проводиться судом під час судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди, з повідомленням інших учасників судового провадження і відсутність яких не є перешкодою для розгляду.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 186 КК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд також вважає встановленим, що укладання угоди є добровільним, що підтвердив ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_4 .

Потерпілий ОСОБА_4 розуміє наслідки укладання угоди передбачені п.2 ч.1 ст. 473 КПК України.

Також встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України. Підстав у відмові в затверджені угоди, передбачених ч.7 ст. 474 КПК України, суд по справі не вбачає.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення і призначення ОСОБА_5 узгодженого сторонами кримінального провадження покарання.

Необхідно зазначити, що ОСОБА_5 у скоєному щиро кається, провину у скоєному визнав повністю, за місцем проживання характеризується позитивно, в силу вимог ст. 89 КК України раніше не судимий, в обвинувальному акті зазначено, що він добровільно відшкодував завдані злочином збитки Вказані обставини дають підстави вважати, що узгоджене потерпілим та обвинуваченим покарання є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження нових злочинів.

На підставі наведеного суд вважає, що укладена угода про примирення відповідає вимогам закону і не порушує законних прав та інтересів сторін, а покарання, яке узгоджене сторонами є достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, попередження нових злочинів, відповідає загальним засадам призначення покарання.

Керуючись ст. 373, 374 КПК України, суд, -

Засудив:
Затвердити угоду про примирення від 25.03.2017 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_5 . винним у скоєнні злочину передбаченого ст. ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом 30 днів з моменту його проголошення з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України :

- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;

- прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1