Дата документу 24.02.2017
Справа № 501/279/17

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 лютого 2017 року слідчий суддя Іллічівського міського суду Одеської області ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
скаржника ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області із скаргою, в який зазначив, що:
24 вересня 2007 року між ним та ТОВ «Фірма «АББО» було укладено договір про наміри №73/10, яким він зобов`язався інвестувати грошові кошти в будівництво житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а фірма зобов`язалася надати йому у власність квартиру АДРЕСА_2 в даному будинку;
в порушення договору фірма не надала йому квартиру, а продала її іншим особам ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на підставі договору від 23 серпня 2012 року;
вважаючи дії ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 шахрайськими, 09 жовтня 2015 року він звернувся до Іллічівського (Чорноморського) ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області із заявою про вчинення ними кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.3 КК України;
28 грудня 2016 року слідчий СВ Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 своєю постановою закрила кримінальне провадження на підставі ст.284 ч.1 п.2 КПК України (за відсутності в діянні складу кримінального правопорушення).
Скаржник просив слідчого суддю скасувати постанову слідчого, як незаконну і необґрунтовану.
В судовому засіданні скаржник підтримав доводи скарги, додатково пояснивши, що, на його думку, шахрайство було вчинено під час укладення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 договору із ТОВ «Фірма «АББО» про придбання спірної квартири.
Скаржник також пояснив, що в 2013 році він звертався до суду з цивільними позовами до ТОВ «Фірма «АББО», ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про визнання права власності на спірну квартиру, однак його позови задоволені не були.
Скаржник також пояснив, що він не звертався до суду з цивільними позовами до вказаних осіб та до ОСОБА_6 з вимогою про повернення сплачених грошових коштів, так як наполягає на поверненні йому спірної квартири.
Скаржник також пояснив, що і на даний час його вимоги є незмінними.
Скаржник також пояснив, на його думку, злочин було вчинено вказаними особами саме під час укладення договору купівлі-продажу.
Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення скарги заперечував з підстав, викладених в оскаржуваній постанові.
Слідчий суддя вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора.
Згідно ч.1 ст.306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду.
Слідчим суддею встановлено, що 24 вересня 2007 року між скаржником ОСОБА_4 та ТОВ «Фірма «АББО» було укладено договір про наміри №73/10, яким скаржник зобов`язався інвестувати грошові кошти в будівництво житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а фірма зобов`язалася надати йому у власність на підставі договору купівлі-продажу квартиру АДРЕСА_2 в даному будинку.
На виконання вказаного договору скаржником була сплачена певна частина грошових коштів ТОВ «Фірма «АББО».
Однак між скаржником та ТОВ «Фірма «АББО» договір купівлі-продажу вказаної квартири укладено не було.
23 серпня 2012 року договір купівлі-продажу вказаної квартири було укладено між ТОВ «Фірма «АББО» та ОСОБА_7 і ОСОБА_8 .
Скаржник намагався вирішити спір щодо права власності на вказану квартиру в судовому порядку, однак безрезультатно.
28 грудня 2016 року слідчий СВ Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 своєю постановою закрила кримінальне провадження на підставі ст.284 ч.1 п.2 КПК України (за відсутності в діянні складу кримінального правопорушення).
Слідчий суддя вважає, що дана постанова є законною та обґрунтованою.
Слідчий суддя вважає, що між скаржником та ТОВ «Фірма «АББО» склалися цивільно-правові відносини, які регулюються цивільно-правовими норами, і виниклий між ними цивільно-правовий спір не підлягає вирішенню в порядку кримінального провадження.
Згідно ст.190 КК України шахрайством визнається заволодіння чужим майном або права на придбання майна шляхом обману чи зловживання довірою.
Даний склад злочину передбачає наявність умислу на його вчинення у винної особи на час заволодіння чужим майном або права на придбання майна.
Матеріали кримінального провадження не містять доказів того, що на час передачі скаржником грошових коштів ТОВ «Фірма «АББО» у будь яких осіб, в тому числі у тих, на яких посилається скаржник, був наявний умисел на їх незаконне заволодіння.
За таких обставин скарга ОСОБА_4 є необґрунтованою.
Керуючись ст.ст.9, 110, 303, 307 КПК України,
П О С Т А Н О В И В :
Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову
Копії ухвали надіслати (вручити) скаржнику, слідчому, прокурору.
Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя