Ухвала
іменем україни
17 січня 2017 рокум. Київ

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі колегії:

головуючоїОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурораОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
засудженогоОСОБА_7 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження № 0001674 за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Крива Руда Семенівського району Полтавської області, зареєстрованого та проживаючого на АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК, за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 06 липня 2016 року,

в с т а н о в и в:

Вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 28 березня 2016 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 286 КК до покарання у виді штрафу в розмірі 3400 грн. без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Згідно з вироком ОСОБА_7 визнано винуватим і засуджено за те, що він 31 грудня 2013 року близько 16 години 20 хвилин, керуючи автомобілем Nissan Sunny, д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі Хорол-Семенівка-Кременчук у напрямку від міста Кременчука до міста Глобине, на відрізку 75 км + 500 м автодороги на вул. Петровського у с. Гориславці Кременчуцького району Полтавської області, в порушення пунктів 10.1, 34.1.1 Правил дорожнього руху перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 2110, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням потерпілого ОСОБА_8 , внаслідок чого потерпілому заподіяно середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження.
Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 06 липня 2016 року вирок місцевого суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_7 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить ухвалу апеляційного суду скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. Вказує на недопустимість покладених в основу вироку доказів, а саме схеми до протоколу огляду місця події, даних протоколів огляду транспортних засобів, а також висновків судових експертиз. На думку засудженого, у справі відсутні достатні докази, які б підтверджували його винуватість у вчиненні злочину, а тому положення ч. 1 ст. 286 КК щодо нього застосовані неправильно. Апеляційний суд належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги, ґрунтовних відповідей на них не дав, безпідставно відмовив у клопотанні про повторне дослідження доказів та залишив вирок суду першої інстанції без зміни, чим істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 на підтримку касаційної скарги, прокурора ОСОБА_5 , яка заперечила проти її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга засудженого не підлягає задоволенню на таких підставах.

Відповідно до приписів ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого.

Отже, касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

За встановлених судом фактичних обставин кримінального провадження дії ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 286 КК кваліфіковані правильно.

В основу вироку суд обґрунтовано поклав показання потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , дані протоколів слідчих дій, а також висновки судових експертиз.

Вказані докази відповідають вимогам КПК на предмет їх належності й допустимості та у своїй сукупності є достатніми для доведення винуватості ОСОБА_7 у порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Доводи засудженого щодо недопустимості в якості доказів даних схеми до протоколу огляду місця події, яка на його думку не містить підпису понятої ОСОБА_10 , даних протоколів огляду транспортних засобів, які складено до внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а також даних висновків судових експертиз, зроблених на підставі вказаних протоколів, були предметом перевірки суду апеляційної інстанції та обґрунтовано визнані неспроможними.

Повторно дослідивши докази за клопотанням сторони захисту, апеляційний суд встановив, що свідок ОСОБА_10 , яка була понятою під час проведення слідчих дій, на незаконність яких вказав засуджений, в судовому засіданні хоча й не впізнала свій підпис на схемі до протоколу огляду місця події, проте стверджувала, що разом зі своїм чоловіком ОСОБА_9 ставила підписи на всіх сторінках вказаного протоколу, а також на протоколах огляду транспортних засобів.

Крім того, згідно висновку почеркознавчої експертизи № 896 від 17 грудня 2015 року підпис від імені ОСОБА_9 у схемі до протоколу огляду місця події від 31 грудня 2013 року виконаний саме ОСОБА_9 .

Цією ж експертизою встановлено, що підпис від імені ОСОБА_10 у схемі до протоколу огляду місця події, у самому протоколі огляду місця події та у протоколах огляду транспортних засобів від 31 грудня 2013 року виконані однієї особою (т. 1 а.с. 165).

За таких обставин, враховуючи, що достовірність підпису ОСОБА_10 у самому протоколі огляду місця події та протоколах огляду транспортних засобів стороною захисту не оспорюється, висновок суду про належність ОСОБА_10 підпису у схемі до протоколу огляду місця події є обґрунтованим.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 214 КПК здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань або без такого внесення не допускається, за виключенням огляду місця події, який у невідкладних випадках може бути проведений до внесення відомостей до реєстру, що здійснюється негайно після завершення огляду.

Як убачається з матеріалів справи, до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань слідчим було оглянуто місце події та автомобілі, які знаходились на місці дорожньо-транспортної пригоди. І хоча вказані слідчі дії були оформлені у вигляді окремих процесуальних документів, проте фактично вони проводились слідчим безперервно в рамках огляду місця події на виконання приписів КПК щодо швидкого, повного, неупередженого розслідування, а також огляду речей на місці. Тому в даному випадку порушення вимог ст. 214 КПК відсутні.

Також, навівши докладні мотиви прийнятого рішення, апеляційний суд обґрунтовано не погодився з доводами сторони захисту щодо відсутності у слідчого ОСОБА_11 повноважень на здійснення досудового розслідування. З такими висновками апеляційного суду погоджується і колегія суддів касаційної інстанції.

Отже, провівши у відповідності з вимогами ст. 404 КПК за клопотанням сторони захисту часткове судове слідство, перевіривши доводи апеляційної скарги засудженого, апеляційний суд обґрунтовано погодився з висновком суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК.

Ухвала апеляційного суду належним чином мотивована та відповідає вимогам ст. 419 КПК. Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для її зміни чи скасування не встановлено.

За таких обставин, касаційна скарга засудженого не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 434, 436, 441, 442 КПК, суд

п о с т а н о в и в:

Ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 06 липня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3