КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ

Справа №552/2038/17
Провадження № 1-кп/552/184/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.04.2017 року Київський районний суд м. Полтави у складi:

головуючого ОСОБА_1 ,

при секретарi ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

та обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в м. Полтавi кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ручки Гадяцького району Полтавської області, громадянина України, освiта середня, не одруженого, ранiше не судимого, молодшого сержанта, командира бойової машини командира 2-го відділення 3-го взводу 1-ї гірсько-піхотної роти ВЧ польова пошта НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , у скоєннi злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, -

встановив:
Наказом командира військової частини-польова пошта НОМЕР_1 № 228 від 03.11.2015 року молодшого сержанта ОСОБА_4 призначено на посаду командира бойової машини командира 2-го відділення 3-го взводу 1-ї гірсько-піхотної роти та визнано таким, що приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

28.12.2015 року молодшому сержанту ОСОБА_4 надано відпустку терміном до 11.01.2016 року.

Однак, 11.01.2016 року молодший сержант ОСОБА_4 , з метою тимчасового ухилення від військової служби, в умовах особливого періоду, що розпочався з моменту набрання чинності Указу Президента України від 17.03.2014 року № 303 на визначених територіях України та продовжується на цих територіях до оголошення окремого рішення Президента України про демобілізацію, яке станом на 31.03.2017 року оголошено не було, у порушення вимог ст.ст.1, 2, 24 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу», ст.ст.11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не одержавши дозволу відповідного командира (начальника), без поважних причин, не з`явився вчасно на службу до місця розташування військової частини-польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокувалася на ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ).

У період з 11.01.2016 року до 29.03.2017 року молодший сержант ОСОБА_4 до військової частини-польова пошта НОМЕР_1 не з`явився, обов`язків військової служби не виконував, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби.

29.03.2017 року молодший сержант ОСОБА_4 добровільно з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 , який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , та повідомив про вчинене ним ухилення від військової служби.

У судовому засіданні ОСОБА_4 вину в скоєному злочині визнав повністю та розповів, що під час проходження служби за призивом під час мобілізації, після закінчення відпустки не повернувся до військової частини для подальшого проходження військової служби. В подальшому добровільно звернувся до Полтавської військової служби правопорядку та повідомив про вчинений злочин. Щиро розкаюється у вчиненому та повідомив, що не повернувся для проходження служби через тяжкі сімейні обставини оскільки на той час у його цивільної дружини виникли ускладнення під час вагітності в результаті чого вони втратили дитину. На даний час його дружина також перебуває на сьомому місяці вагітності. Просить суворо не карати.

Відповідно до ст.349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.4 ст.407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім військового стану, військовослужбовцем.

При обранні міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У силу ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, проходження служби в зоні АТО.

У силу ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

ОСОБА_4 здоровий, лікування в примусовому порядку не потребує.

Хоча ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, але враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують вину обвинуваченого, те що він добровільно з`явився із зізнанням, до кримінальної відповідальності притягається вперше, характеризується позитивно, суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_4 більш м`якого виду покарання, ніж передбачене санкцією ч.4 ст.407 КК України.

Крім того, з метою забезпечення виконання вироку суду ОСОБА_4 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст.368, 373, 374 КПК України, суд, -

засудив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України і призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді двох місяців арешту з відбуванням на гауптвахті.

До набрання вироком законної сили обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту негайно із зали суду.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання, тобто з 11 години 19.04.2017 року.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення в період з 19.04.2017 року до набрання вироком законної сили з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення на 2 дні позбавлення волі.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області протягом 30 діб з моменту його проголошення через Київський районний суд м. Полтави, а засудженим, який перебуває під вартою - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Головуючий ОСОБА_1