Справа № 131/2257/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 січня 2017 року м. Липовець
Липовецький районний суд Вінницької області
в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Липовець обвинувальний акт та Угоду про примирення від 01.11.2016 року із змінами внесеними до неї від 26.01.2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000355 від 12.10.2016 року про обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянин України, українця, освіта повна середня, працюючого фільтрувальником «Іллінецький цукровий завод», раніше неодноразово судимого останні рази:
- 15.07.2011 року Іллінецьким районним судом Вінницької області за ст.186 ч.1 КК України до 2 років позбавлення волі;
- 19.12.2013 року Гайсинським районним судом Вінницької області за ч.1 ст.119 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.70 ч.4 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження

з боку обвинувачення

прокурора ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5
з боку захисту

обвинуваченого ОСОБА_3
захисника ОСОБА_6
ВСТАНОВИВ:
28 вересня 2016 року близько 16:00 години ОСОБА_3 , прийшов на територію прохідної ТОВ «Іллінецький цукровий завод», що в м. Іллінці по вул. Європейська, 3, Іллінецького району Вінницької області, пред`явивши охоронникам даного заводу свою перепустку, так як працює там за трудовим договором на посаді фільтрувальника з вересня 2016 року. Перебуваючи всередині приміщення прохідної вищевказаного підприємства, ОСОБА_3 помітив мішок із цукром (50 кг), після чого у останнього виник умисел на вчинення крадіжки вказаного майна. Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, достовірно знаючи, що працівники ТОВ «Іллінецький цукровий завод» систематично залишають на прохідній мішки із цукром, який виписують в рахунок заробітної плати, ОСОБА_3 повідомив охоронникам, що вказаний мішок із цукром, він виписав в рахунок заробітної плати.
Після чого, ОСОБА_3 шляхом вільного доступу, вчинив крадіжку мішка із цукром (50 кг), який стояв біля прохідної, а саме: при виході, після чого вказаний мішок виніс за територію ТОВ «Іллінецький цукровий завод», де викраденим розпорядився на власний розсуд. Фактично, вказаний мішок із цукром (50 кг) на прохідній залишила ОСОБА_5 , яка отримала його в рахунок заробітної плати, однак про цю обставину охоронникам ТОВ «Іллінецький цукровий завод» не було відомо.
Своїми протиправними діями ОСОБА_3 вчинив крадіжку майна, належного потерпілій ОСОБА_5 , вартість якого становить 600 (шістсот) гривень.
Такі умисні дії ОСОБА_3 органами досудового розслідування було кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

01.11.2016 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 була укладена угода про примирення.

26.01.2017 року під час підготовчого судового засідання сторони внесли зміни до вказаної вище Угоди про примирення від 01.11.2016 року в частині узгодження покладених на ОСОБА_3 обов`язків, передбачених ст.76 КК України, які надали суду в письмовому вигляді, засвідчивши своїми підписами.

Згідно умов угоди про примирення, сторони дійшли спільної згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України, істотних для кримінального провадження обставин, відсутності будь-яких претензій матеріального та морального характеру, а також узгодили вид та міру покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 , а саме: у виді обмеження волі строком на 2 роки, на підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням якщо він протягом іспитового строку тривалістю в 1 рік 6 місяців не вчинить нового злочину та виконає обов`язки, передбачені п.1, п.2 ч.1 та п.2 ч.2 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Також, у даній угоді потерпілій та обвинуваченому в присутності його захисника роз`яснені та зрозумілі наслідки укладення і затвердження такої угоди та наслідки її невиконання.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений та потерпіла підтвердили суду, що угода про примирення укладена 01 листопада 2016 року є добровільною, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Просять суд угоду затвердити.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні вказав на дотримання вимог КПК та КК України при укладенні угоди між його підзахисним та потерпілою, тому просить суд затвердити угоду.

Прокурор ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди про примирення, вказавши на наявність передбачених нормами КК та КПК підстав.

Розглядаючи питання про можливість затвердження угоди про примирення , суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийняті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно п.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

На виконання вимог ст.474 КПК України, судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитись у тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид та міру покарання, яке буде до нього застосовано, а також інші заходи, які будуть застосовані, а також переконатись, що укладення угоди є добровільним.

Суд переконався, що потерпілій ОСОБА_5 також роз`яснено наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п.2 ч.1 ст.473 КПК України, про що вона розписалась в угоді про примирення, отож укладення даної угоди для неї також є добровільним.

Суд, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст.94 КПК України, дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 за ч.2 ст.185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Судом встановлено, що узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України, при цьому враховано ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є кримінальним правопорушенням середньої тяжкості; особу винного, а саме: ОСОБА_3 раніше судимий; обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність обвинуваченого.

Так, обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, суд приходить до висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження угоди про примирення укладеної між потерпілою та обвинуваченим в даному кримінальному провадженні та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами такої угоди покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання про речові докази та процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст.100, 124 КПК України.

Також судом встановлено, що в ході досудового розслідування заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 373, 374, 474, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення укладену 01 листопада 2016 року із доповненими змінами від 26.01.2017 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000355 від 12.10.2016 року.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 01.11.2016 року покарання у виді 2(двох) років обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку, тривалістю в 1(один) рік 6 (шість) місяців не вчинить нового злочину.

Відповідно до п.1, п.2 ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази передані потерпілій залишити в її розпорядженні.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення товарознавчого дослідження в сумі 176 (сто сімдесят шість) гривень 20 коп.
Вирок може бути оскаржений обвинуваченою, прокурором протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Вінницької області через Липовецький районний суд виключно з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України.

Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання, крім випадків, встановлених КПК України.

Після проголошення вироку його копію негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1