13.01.2017 Справа № 756/4576/15-к
Унікальний № 756/4576/15-к
Порядковий № 1кп/34/17
В И Р О К
Іменем України
13 січня 2017 року колегія суддів Оболонського районного суду м. Києва у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
прокурорів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
захисників адвокатів ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ,
потерпілих ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 ,
представника потерпілої ОСОБА_20 ОСОБА_23 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Українськ Донецької області, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, приватного підприємця, зареєстрованого та проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Городищенського районного суду Черкаської області від 09.12.2013 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1 700 гривень,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених пунктами 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 15, пунктами 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15, пунктами 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України,

ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Мліїв Городищенського району Черкаської області, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою : АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених пунктами 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 15, пунктами 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15, пунктами 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Якутськ, Російської Федерації, українця, громадянина України, із вищою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , раніше не судимого, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених пунктами 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 15, пунктами 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15, пунктами 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 289 КК України,

ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Городище Черкаської області, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою : АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених пунктами 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 15, пунктами 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15, пунктами 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 289 КК України,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_27 та ОСОБА_26 вчинили злочини за наступних обставин.

Наприкінці липня 2014 року у невстановлений досудовим розслідуванням час ОСОБА_24 , спланував вчиняти умисні вбивства людей з корисливих мотивів з метою заволодіння належними їм транспортними засобами. Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_24 приблизно наприкінці липня 2014 року у м. Городище Черкаської області у невстановленому місці та в невстановлений час зустрівся із раніше знайомими ОСОБА_26 , ОСОБА_25 та ОСОБА_27 , яким запропонував вчиняти особливо тяжкі злочини, а саме умисні вбивства людей з метою незаконного заволодіння їх транспортними засобами. ОСОБА_26 , ОСОБА_25 та ОСОБА_27 добровільно і свідомо погодились на дану пропозицію ОСОБА_24 . Таким чином ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , ОСОБА_25 та ОСОБА_27 приблизно наприкінці липня 2014 року, знаходячись у м. Городище Черкаської області, вступили у попередню змову на вчинення особливо тяжких злочинів з корисливих мотивів.

При цьому, ОСОБА_24 відвів собі організаційну роль у підготовці та вчинення злочинів, зокрема, з використанням сайтів, розміщених у мережі Інтернет, підшукував осіб, які пропонували послуги водія з власним автомобілем іноземного виробництва; після підшукування зазначених осіб, проводив особисте спілкування з власниками транспортних засобів, під час якого встановлював технічний та зовнішній стан автомобілів, з`ясовував, чи перебувають дані автомобілі у кредитному зобов`язанні; з метою подальшої незаконної перереєстрації автомобілів, отримував у їх власників копії особистих документів та копії документів на автомобілі; підшукував місця, час, знаряддя та способи вчинення вбивства власників автомобілів та незаконного заволодіння транспортними засобами; підшукував спосіб здійснення незаконної перереєстрації в органах ДАІ транспортних засобів на нових власників; здійснював пошук осіб, які погоджувались придбати транспортні засоби; розподіляв ролі вчинення злочинів між іншими співучасниками, а саме: ОСОБА_27 та ОСОБА_25 визначив роль безпосередніх виконавців вчинення вбивства власників транспортних засобів, ОСОБА_26 визначив роль здійснення спостереження за навколишньою обстановкою під час безпосереднього виконання вбивств власників транспортних засобів.

Наприкінці липня 2014 року ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , ОСОБА_25 та ОСОБА_27 , реалізуючи свій умисел на вчинення умисних вбивств з метою незаконного заволодіння транспортними засобами, приїхали із м. Городище Черкаської області до міста Києва, де почали проживати у лісопарковій зоні поблизу річки Дніпро, що знаходиться неподалік АДРЕСА_3 .

11 серпня 2014 року ОСОБА_24 , діючи згідно раніше розробленого плану, відомому всім співучасникам, знайшов на одному із сайтів мережі Інтернет оголошення ОСОБА_28 про те, що останній пропонує послуги водія із власним автомобілем «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_3 . Після цього, 12 серпня 2014 року у невстановлений час та у невстановленому місці у центрі міста Києва, ОСОБА_24 зустрівся з ОСОБА_28 та, з метою введення останнього в оману і входження у довіру, запропонував останньому роботу особистим водієм із заробітною платою в розмірі 1 000 дол. США. ОСОБА_28 , повіривши ОСОБА_24 , погодився на дану пропозицію.

13 серпня 2014 року ОСОБА_24 , бажаючи викликати довіру ОСОБА_28 , перерахував на його картковий рахунок № НОМЕР_4 , відкритий у ПАТ КБ «ПриватБанк» кошти в сумі 1 000 грн.

Цього ж дня у денний час ОСОБА_24 повідомив ОСОБА_26 , ОСОБА_25 та ОСОБА_27 , що знайшов потрібний транспортний засіб, а саме автомобіль марки «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_3 , білого кольору, яким можна заволодіти, шляхом умисного протиправного позбавлення життя його власника.

Після цього, ОСОБА_24 визначив, що даний злочин ними буде вчинено 14 серпня 2014 року у нічний час доби в парковій зоні на березі річки Дніпро неподалік вул. Прирічної, 30 м. Києва. Для вчинення якого ОСОБА_24 розподілив ролі між іншими співучасниками, а саме: ОСОБА_27 та ОСОБА_25 повинні будуть позбавити життя ОСОБА_28 шляхом завдання удару в область голови останнього заздалегідь приготовленою сокирою. У свою чергу, ОСОБА_24 та ОСОБА_26 повинні спостерігати за оточуючою обстановкою з метою попередження інших співучасників у разі появи сторонніх осіб. Після вчинення умисного вбивства ОСОБА_28 , ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , ОСОБА_25 та ОСОБА_27 мають незаконно заволодіти автомобілем «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_3 . План вчинення даного злочину ОСОБА_24 довів до всіх учасників, на що останні погодились. Таким чином, ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , ОСОБА_25 та ОСОБА_27 вступили у попередню змову на вчинення умисного вбивства ОСОБА_28 з метою незаконного заволодіння належним йому автомобілем «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_3 .

Діючи згідно розробленого плану, ОСОБА_24 повідомив ОСОБА_28 , що в нього 13 серпня 2014 року був день народження, який вони планують святкувати наступного дня, тобто 14 серпня 2014 року на березі річки Дніпро, де будуть відпочивати та рибалити.

14 серпня 2014 року, близько 10 годині, поблизу будинку № 24-Б, що по вул. Л.Гавро м. Києва, ОСОБА_24 зустрівся з ОСОБА_28 , який приїхав на власному автомобілі марки «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_3 . До них приєдналися ОСОБА_26 та ОСОБА_27 . Після чого, всі разом поїхали в центр міста Києва та, в подальшому, до ТЦ «МЕТРО», що розташований за адресою: м. Київ, проспект Московський, 26-В.

Пізніше того ж дня, ОСОБА_24 та дві невстановлені досудовим розслідуванням дівчини приїхали до яхт-клубу «Оболонь», за адресою: м. Київ, вул. Прирічна, 30, де їх чекав ОСОБА_25 . Після чого на автомобілі «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_28 , приїхали ОСОБА_26 та ОСОБА_27 .

Перебуваючи на визначеному місці на березі річки Дніпро, на відстані близько 1,8 км від яхт-клубу «Оболонь» по вул. Прирічній, 30 у м. Києві, ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , ОСОБА_25 та ОСОБА_27 під приводом святкування дня народження ОСОБА_24 відпочивали, під час чого вживали алкогольні напої, а ОСОБА_28 займався риболовлею.

Близько 22 години 14 серпня 2014 року ОСОБА_24 надав вказівку ОСОБА_25 та ОСОБА_27 вбити ОСОБА_28 . Виконуючи дану вказівку, діючи згідно заздалегідь розробленого злочинного плану, ОСОБА_27 та ОСОБА_25 , перебуваючи обидва у стані алкогольного сп`яніння, пішли до місця, де знаходився ОСОБА_28 , з метою вбивства останнього, для чого ОСОБА_27 взяв заздалегідь заготовлену сокиру, а ОСОБА_25 - кухонний ніж. У свою чергу ОСОБА_24 та ОСОБА_26 , згідно з визначеним розподілом ролей, спостерігали за оточуючою обстановкою з метою попередження, у разі появи сторонніх осіб.

Близько 23 години, 14 серпня 2014 року, ОСОБА_27 , реалізуючи спільний злочинний умисел, обухом сокири наніс ОСОБА_28 два удари в область голови, від чого потерпілий упав на спину. Після цього, ОСОБА_25 , піднявши ніж, що лежав неподалік, наніс потерпілому ОСОБА_28 один удар ножем в область грудної клітини. Одночасно з цим, на місце вчинення злочину прибіг ОСОБА_24 і чохлом від розкладного стола накрив обличчя потерпілого ОСОБА_28 , щоб довести умисел на вбивство останнього до кінця, оскільки потерпілий ще подавав ознаки життя. Унаслідок таких дій, ОСОБА_28 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: перелому склепіння черепу у виді дірчастого перелому лобної кістки справа, який має трикутну форму, та терасоподібного перелому тім`яної кістки справа, з ушкодженням твердої мозкової оболонки в ділянці дірчастого перелому. Смерть ОСОБА_28 настала від перелому склепіння черепу, яке з найбільшою вірогідністю могло привести до ушкодження речовини мозку.

Після чого ОСОБА_24 , з метою приховати сліди злочину, викинув сокиру та кухонний ніж, якими було вчинено вбивство ОСОБА_28 , у річку Дніпро, неподалік місця вбивства.

Далі, реалізуючи умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом потерпілого, ОСОБА_24 забрав з одягу ОСОБА_28 ключі до автомобіля «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_3 , та свідоцтво про його державну реєстрацію.

Після умисного вбивства ОСОБА_28 за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів, ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , ОСОБА_25 та ОСОБА_27 , діючи спільно та узгоджено, з метою приховати сліди злочину, спалили труп ОСОБА_28 та закопали його залишки на березі річки Дніпро.

Після вчинення вказаних дій, ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , ОСОБА_25 та ОСОБА_27 , реалізуючи свій умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, пройшли від місця вчинення вбивства ОСОБА_28 до яхт-клубу «Оболонь» по вул. Прирічній, 30 м. Києва, де знаходився автомобіль «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_3 . Підійшовши до даного автомобіля, ОСОБА_24 ключем, яким він заволодів після вбивства ОСОБА_28 , відкрив дверцята зазначеного автомобіля та сів за кермо. ОСОБА_26 сів на переднє пасажирське сидіння, а ОСОБА_25 та ОСОБА_27 на заднє пасажирське сидіння. ОСОБА_24 привів у дію двигун автомобіля. Після чого обвинувачені поїхали у невстановленому досудовим розслідуванням напрямку, тобто заволоділи автомобілем «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_3 , вартістю 236 921,55 грн., чим завдали велику матеріальну шкоду.

Крім того, ОСОБА_24 , діючи умисно, з метою подальшого вчинення злочинів, у серпні 2014 року у невстановленому досудовим розслідуванням місці та у невстановленої досудовим розслідуванням особи придбав без передбаченого законом дозволу короткоствольну, вогнепальну зброю - нарізний, самозарядний пістолет калібру 9х18мм, що виготовлений саморобним способом, шляхом внесення змін в макет масогабаритний (ММГ) пістолету конструкції Макарова (ПМ), калібру 9х18мм, та 16 боєприпасів до військової нарізної вогнепальної зброї - пістолетні патрони калібру 9х18мм. Після цього ОСОБА_24 переніс зазначену вогнепальну зброю та бойові припаси у невстановлене досудовим розслідуванням місце, де передав їх ОСОБА_25 для вчинення останнім злочинів.

З метою перевірки справності зазначеної вогнепальної зброї та боєприпасів, ОСОБА_29 , ОСОБА_25 та ОСОБА_27 у невстановлений досудовим розслідуванням час приїхали до спортивно-стрілецького комплексу «Сапсан», що розташований за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Чкалова, 29, де здійснили 13 пострілів з використанням вказаних вище боєприпасів та вогнепальної зброї.

Приблизно 11 вересня 2014 року ОСОБА_25 приїхав до м. Городище Черкаської області, де за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , заховав пістолет системи Макарова (ПМ) калібру 9х18 мм та 3 патрони калібру 9х18 мм та почав їх зберігати без передбаченого законом дозволу.

13 вересня 2014 року під час проведення огляду місця події за місцем проживання ОСОБА_25 за адресою: АДРЕСА_1 , співробітниками міліції виявлено та вилучено предмет, схожий на пістолет, та три предмети, схожі на патрони. Згідно з висновком експерта № 746 від 15.09.2014, наданий на дослідження предмет, схожий на пістолет, вилучений 13 вересня 2014 року за місцем проживання ОСОБА_25 , є короткоствольною, вогнепальною зброєю - нарізним, самозарядним пістолетом калібру 9х18мм, який виготовлений саморобним способом шляхом внесення змін в макет масогабаратний (ММГ) пістолету конструкції Макарова (ПМ), калібру 9х18мм. Три предмети, схожі на патрони, що були вилучені 13 вересня 2014 року за місцем проживання ОСОБА_25 , є боєприпасами до військової нарізної вогнепальної зброї - пістолетними патронами калібру 9х18мм. Дані патрони придатні для стрільби з пістолету наданого на дослідження.
Продовжуючи діяти згідно заздалегідь розробленого плану направленого на вбивства з метою заволодіння транспортними засобами, ОСОБА_24 розмістив у мережі Інтернет оголошення про пошук водіїв з власними автомобілями.

18 серпня 2014 року вказане оголошення у мережі Інтернет знайшов ОСОБА_22 , у власності якого був автомобіль «Skoda SuperB», д.н.з. НОМЕР_5 , зателефонував ОСОБА_24 та домовився про зустріч.

21 серпня 2014 року на бульварі Л.Українки у м. Києві ОСОБА_22 зустрівся з ОСОБА_24 , з яким узгодив умови майбутньої роботи.

З 01 по 09 вересня 2014 року ОСОБА_22 працював особистим водієм ОСОБА_24 та возив останнього на своєму автомобілі «Skoda SuperB», д.н.з. НОМЕР_5 .

У зазначений проміжок часу ОСОБА_24 повідомив ОСОБА_26 , ОСОБА_25 та ОСОБА_27 , що він знайшов потрібний транспортний засіб, яким можна заволодіти, шляхом умисного протиправного позбавлення життя власника ОСОБА_22 .

Після цього, ОСОБА_24 визначив місце вчинення даного злочину, у лісопарковій зоні Жуків острів, що розташований у Голосіївському районі міста Києва, та час його вчинення.

Окрім того, ОСОБА_24 в ході підготування до вчинення вбивства вирішив заздалегідь викопати яму для заховання тіла ОСОБА_22

9 вересня 2014 року ОСОБА_24 , діючи згідно заздалегідь розробленого ним плану, попросив свого знайомого ОСОБА_30 на автомобілі останнього, відвезти його на перехрестя вулиць Зодчих та Тулузи м. Києва, з метою придбання лопати для копання ями на Жуковому острові.

Того ж дня, близько 15 години ОСОБА_24 , придбав штикову лопату на речовому ринку, що за адресою: м. Київ, вул. Зодчих, 58-а. Після цього, до ОСОБА_24 приєдналися ОСОБА_26 , ОСОБА_25 та ОСОБА_27 і вони всі разом, на автомобілі ОСОБА_30 поїхали на Жуків острів у м. Києві. Перебуваючи на Жуковому острові, близько 16 години, у лісопарковій зоні на відстані 3 км від Столичного шосе у напрямку клубу «Tiger», з метою підготовки до подальшого вчинення умисного вбивства ОСОБА_22 та наступного приховання його тіла, ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_25 викопали яму розмірами 1,80 м на 0,6 м та глибиною 1,5 м., біля якої залишили лопату, а самі повернулися до міста Києва.

Згідно розподілених ролей ОСОБА_24 , ОСОБА_27 та ОСОБА_25 мали поїхати з ОСОБА_22 на його автомобілі «Skoda SuperB», д.н.з. НОМЕР_5 , на Жуків острів, де ОСОБА_25 , з використанням раніше придбаного без передбаченого законом дозволу нарізного, самозарядного пістолету калібру 9х18мм, який виготовлений саморобним способом шляхом внесення змін в макет масогабаритний (ММГ) пістолету конструкції Макарова (ПМ), калібру 9х18мм, та трьох пістолетних патронів калібру 9х18мм, повинен був вбити ОСОБА_22 . У свою чергу ОСОБА_24 та ОСОБА_31 у цей час мали знаходитись поряд і спостерігати за оточуючою обстановкою, щоб попередити ОСОБА_25 у разі появи сторонніх осіб. ОСОБА_26 , згідно розробленого плану, мав знаходитись на Столичному шосе в м. Києві при заїзді на Жуків острів, звідки слідкувати за оточуючою обстановкою і по телефону попередити інших співучасників у разі появи сторонніх транспортних засобів чи осіб.

Діючи згідно плану, ОСОБА_24 зателефонував ОСОБА_22 і повідомив, що останній у ніч на 10 вересня 2014 року має відвезти його на Жуків острів ніби - то для отримання грошових коштів у певної особи.

9 вересня 2014 року у період часу з 22-ої до 23-ої години ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , ОСОБА_25 та ОСОБА_27 , за попередньою змовою, розпочали вчиняти дії, безпосередньо спрямовані на умисне вбивство ОСОБА_22 з метою незаконного заволодіння його транспортним засобом «Skoda SuperB», д.н.з. НОМЕР_5 . Для вчинення даного кримінального правопорушення, ОСОБА_25 взяв раніше придбаний без передбаченого законом дозволу нарізний, самозарядний пістолет калібру 9х18мм, який виготовленого саморобним способом шляхом внесення змін в макет масогабаритний (ММГ) пістолету конструкції Макарова (ПМ), калібру 9х18мм, та три пістолетні патрони калібру 9х18мм, з використанням яких він мав, згідно заздалегідь розробленого ОСОБА_24 плану, вбити ОСОБА_22 .

Того ж дня у вказаний вище проміжок часу, ОСОБА_22 на власному автомобілі «Skoda SuperB», д.н.з. НОМЕР_5 , привіз ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та ОСОБА_27 на заздалегідь визначене ОСОБА_24 місце, а саме у лісопаркову зону, на відстані 3км від Столичного шосе, у напрямку клубу «Tiger», неподалік від місця, де співучасниками заздалегідь була викопана яма розмірами 1,8х0,6м та глибиною 1,5м. У цей час, виконуючи дії, визначені розробленим планом, ОСОБА_26 залишився поруч із заїздом на Жуків острів, що поблизу Столичного шосе м. Києва, неподалік зупинки громадського транспорту «Готель Рамада Енкор», де спостерігав за оточуючою обстановкою.

По приїзду на вказане вище місце, ОСОБА_24 надав вказівку ОСОБА_25 вбити ОСОБА_22 з використанням вище зазначеного пістолету конструкції Макарова (ПМ), калібру 9х18мм.

Однак, у цей час ОСОБА_26 у лісопарковій зоні помітив транспортний засіб, що викликав у нього підозру, про що по телефону повідомив іншим співучасникам злочину. ОСОБА_25 , який також звернув увагу на автомобіль, що був розташований неподалік, з метою уникнення викриття у вчиненні умисного вбивства та подальшого незаконного заволодіння транспортним засобом ОСОБА_22 , не провів постріл, тобто не виконав всі необхідні дії для завершення злочину до кінця з причин, що не залежали від його волі. Після цього, ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , ОСОБА_25 та ОСОБА_27 вирішили вчинити умисне вбивство ОСОБА_22 та незаконно заволодіти його транспортним засобом у інший день.

За викладених вище обставин, ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_27 та ОСОБА_26 вчинили всі необхідні дії для готування до повторного незаконного заволодіння транспортним засобом, а саме: вступили у попередню змову, підшукали місце вчинення злочину, знаряддя злочину, визначили спосіб його вчинення та створили умови для незаконного заволодіння транспортним засобом «Skoda SuperB», д.н.з. НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_22 , вартістю 282 656,02 грн. Однак, дії ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_27 та ОСОБА_26 , спрямовані на вчинення даного злочину, були припинені з причин, що не залежали від їх волі.

Продовжуючи вчиняти дії, згідно заздалегідь розробленого плану, направленого на умисне вбивство людей з метою повторного незаконного заволодіння транспортними засобами, ОСОБА_24 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_26 , ОСОБА_25 та ОСОБА_27 , 18 серпня 2014 року у кафе ТЦ «Арена Сіті» на Бесарабській площі у м. Києві зустрівся із ОСОБА_21 , який у мережі Інтернет знайшов оголошення останнього про пошук водіїв із власними автомобілями.

Під час цієї зустрічі ОСОБА_24 , з метою приховання своїх дійсних анкетних даних, представився ОСОБА_21 іменем ОСОБА_32 , яке ОСОБА_21 почав використовувати при зверненні до нього.

Крім того, ОСОБА_21 , на вимогу ОСОБА_24 , надав йому копії паспорта громадянина України, ідентифікаційного номеру та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, начебто для офіційного оформлення на роботі.

У період часу з першої зустрічі 18.08.2014 року до 10.09.2014 року ОСОБА_24 спланував вчинення вбивства ОСОБА_21 з метою заволодіння автомобілем «Mercedes-Benz E 300 D», д.н.з. НОМЕР_6 та повідомив ОСОБА_26 , ОСОБА_25 та ОСОБА_27 про те, що знайшов потрібний транспортний засіб, яким можна заволодіти, вбивши його володільця. ОСОБА_26 , ОСОБА_25 та ОСОБА_27 погодились приймати участь у вчиненні даного злочину, таким чином вступили у попередню змову з ОСОБА_24 .

10 вересня 2014 року ОСОБА_24 визначив, що вбивство ОСОБА_21 вони вчинять у Черкаській області. Також, ОСОБА_24 розподілив ролі між іншими співучасниками, а саме: він, ОСОБА_27 , ОСОБА_26 та ОСОБА_25 поїдуть разом з ОСОБА_21 на автомобілі «Mercedes-Benz E 300 D», д.н.з. НОМЕР_6 , у ліс, неподалік м. Городище Черкаської області, де ОСОБА_25 з використанням раніше придбаного без передбаченого законом дозволу нарізного, самозарядного пістолету калібру 9х18мм, виготовленого саморобним способом шляхом внесення змін в макет масогабаритний (ММГ) пістолету конструкції Макарова (ПМ), калібру 9х18мм, та трьох пістолетних патронів калібру 9х18мм, вчинить умисне вбивство ОСОБА_21 . Інші співучасники у цей час повинні будуть знаходитися поряд та спостерігати за оточуючою обстановкою.

Таким чином, ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , ОСОБА_25 та ОСОБА_27 вступили у попередню змову на вчинення умисного вбивства ОСОБА_21 з метою повторного незаконного заволодіння автомобілем «Mercedes-Benz E 300 D», д.н.з. НОМЕР_6 .

10 вересня 2014 року ОСОБА_33 , діючи із заздалегідь розробленим ОСОБА_24 планом, зателефонував ОСОБА_21 та повідомив, що йому необхідно відвезти ОСОБА_24 до Черкаської області. На що ОСОБА_21 , будучи введеним в оману ОСОБА_24 та довіряючи останньому, погодився. Цього ж дня у вечірній час доби ОСОБА_24 , ОСОБА_33 , ОСОБА_25 та ОСОБА_27 на автомобілі «Mercedes-Benz E 300 D», д.н.з. НОМЕР_6 , під керуванням ОСОБА_21 , приїхали до м. Городище Черкаської області. Після чого, за пропозицією ОСОБА_24 , нібито для спостереження за працівниками заводу, що начебто належить останньому, обвинувачені разом із ОСОБА_21 приїхали до лісу неподалік м. Городище Черкаської області.

Прибувши у вказане місце, ОСОБА_24 ОСОБА_26 , ОСОБА_25 , ОСОБА_27 , за попередньою змовою, розпочали вчиняти дії, безпосередньо спрямовані на умисно вбивство ОСОБА_21 з метою повторного незаконного заволодіння транспортним засобом «Mercedes-Benz E 300 D», д.н.з. НОМЕР_6 .

При цьому, ОСОБА_26 , ОСОБА_24 та ОСОБА_27 спостерігали за оточуючою обстановкою, щоб попередити ОСОБА_34 в разі появи сторонніх осіб. У свою чергу, ОСОБА_25 привів у готовність (дослав патрон у патронник), раніше придбаний без передбаченого законом дозволу нарізний, самозарядний пістолет калібру 9х18мм, який виготовлений саморобним способом, шляхом внесення змін в макет масогабаритний (ММГ) пістолету конструкції Макарова (ПМ), калібру 9х18мм, який разом із трьома пістолетними патронами калібру 9х18 мм до цього взяв із собою, та спрямувавши ствол в напрямку ОСОБА_21 , натиснув на спусковий гачок, однак механізм пістолету не спрацював і відбулась осічка. Тобто ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 та ОСОБА_25 виконали всі необхідні дії для вчинення умисного вбивства ОСОБА_21 , однак даний злочин не був доведений до кінця з причини, що не залежали від їх волі.

Після чого, ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , ОСОБА_25 та ОСОБА_27 вирішили вчинити умисне вбивство ОСОБА_21 з метою повторного незаконного заволодіння транспортним засобом в інший день та спосіб. При цьому, ОСОБА_24 розробив новий план злочину, зокрема, спланував, що вони вчинять умисне вбивство ОСОБА_21 шляхом отруєння останнього, а саме дадуть потерпілому випити суміш спиртних напоїв з медичними препаратами. Вказаний план ОСОБА_24 було доведено до відома ОСОБА_26 , ОСОБА_25 та ОСОБА_27 , на що останні дали свою згоду, таким чином вступили у попередню змову.

12 вересня 2014 року у денний час доби ОСОБА_24 , з метою виконання злочинного плану, надав вказівку ОСОБА_25 знайти в мережі Інтернет інформацію про наслідки дії на організм людини суміші алкогольного напою (горілки) та снодійного засобу. Виконуючи доручення, ОСОБА_25 знайшов у мережі Інтернет інформацію, що вживання людиною суміші алкогольних напоїв із снодійними засобами може призвести до її смерті. Зазначену інформацію він довів до відома ОСОБА_27 та ОСОБА_24 , який, у свою чергу, повідомив про це ОСОБА_26 .

З метою виконання злочинного плану, ОСОБА_24 визначив, що умисне вбивство ОСОБА_21 вони вчинять у вечірній час 12 вересня 2014 року на березі річки Дніпро у с. Чапаївка Золотоніського району Черкаської області, що довів до відома ОСОБА_26 , ОСОБА_25 та ОСОБА_27 . Також, ОСОБА_24 повідомив ОСОБА_21 , що останній має відвезти їх 12 вересня 2014 року о 19-ій годині до річки Дніпро.

Продовжуючи реалізовувати злочинний план, ОСОБА_24 12 вересня 2014 року близько 17 годин в аптеці, розташованій за адресою: м. Черкаси, вул. Ільїна, 340, придбав одну упаковку медичного препарату доксиламін, у кількості 30 таблеток, випущеного під торговою маркою «Донорміл», який є снодійним, седативним, протиалергійним засобом. Після цього, ОСОБА_24 та ОСОБА_26 у невстановленому досудовим розслідуванням місці розчинили 25 таблеток медичного препарату «Доксиламін» у горілці «Неміров» та у пиві «Старе Місто», достовірно знаючи із мережі Інтернет, що зазначений препарат при вживанні його у суміші із алкогольним напоєм може привести до смерті особи, яка її вживає.

12 вересня 2014 року у період часу з 19-ій до 20-ої години, діючи згідно з розробленим раніше планом, ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_25 , а також потерпілий ОСОБА_21 на автомобілі «Mercedes-Benz E 300 D», д.н.з. НОМЕР_6 , приїхали на берег річки Дніпро урочища «Білі піски», що на відстані приблизно 4 км від бази відпочинку «Фотоприлад» у селі Чапаївка Золотоніського району Черкаської області. Після цього, продовжуючи реалізовувати свій умисел, направлений на умисне вбивство з метою заволодіння транспортним засобом, 12 вересня 2014 року в період часу з 20-ої до 22-ої години ОСОБА_24 налив у стакан заздалегідь заготовлену суміш горілки із медичним препаратом «Доксиламін», надав ОСОБА_21 та наполягав, щоб останній її випив. ОСОБА_21 , довіряючи ОСОБА_24 , випив надану йому рідину.

Після чого, ОСОБА_24 одразу ж повторно налив у стакан зазначену рідину і наполегливо просив, щоб ОСОБА_21 ще раз її випив, проте, останній відмовився пити. У цей час ОСОБА_26 , ОСОБА_27 та ОСОБА_25 перебували поруч і спостерігали за оточуючою обстановкою з метою попередження ОСОБА_24 у разі появи сторонніх осіб.

Того ж дня, близько 22 години співробітники міліції затримали на місці вчинення даного злочину ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , ОСОБА_25 та ОСОБА_27 , у зв`язку з чим, незважаючи на те, що останні, виконали всі необхідні дії для умисного вбивства ОСОБА_21 , вчинення даного злочину не було доведено до кінця з причини, що не залежали від їх волі, оскільки потерпілому була надана медична допомога.

За вищевикладених обставин, ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_27 та ОСОБА_26 вчинили готування до повторного незаконного заволодіння автомобілем «Mercedes-Benz E 300 D», д.н.з. НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_35 , вартістю 86 033,87 грн., законним користувачем якого є ОСОБА_21 , а саме: вступили у попередню змову, підшукали місце вчинення злочину, пристосували засоби для вчинення злочину, визначили спосіб його вчинення та умисно створили умови для вчинення злочину. Однак, дії ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_27 та ОСОБА_26 , спрямовані на вчинення даного злочину, були припинені з причин, що не залежали від їх волі.

Будучи допитаним у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_24 заперечив свою причетність до вбивства ОСОБА_28 та заволодіння належним останньому автомобілем, та вказав про відсутність подій інших злочинів, що йому інкриміновані.

Показав суду, що знає обвинувачених з дитинства, підтримує з ними дружні стосунки.

Станом на липень 2014 року у ОСОБА_24 було декілька об`єктів будівництва, для роботи на яких він запросив ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_25 з м. Городище. Після приїзду до Києва вони проживали на вулиці Хрещатик, де він орендував для них квартиру.

На той час особистим водієм ОСОБА_24 був ОСОБА_36 , який возив його на автомобілі «Toyota Land Cruiser Prado». Але для роботи на об`єктах не вистачало одного водія, а тому ОСОБА_36 , на прохання обвинуваченого, розмістив у мережі Інтернет оголошення про пошук водія із власним автомобілем. ОСОБА_24 висунув певні вимоги до автомобіля майбутнього водія, він повинен бути іноземного виробництва, S-класу, і не мав перебувати у кредитних зобов`язаннях. В оголошеннях були вказані його номери телефонів.

Співбесіди із водіями проводив ОСОБА_24 , в ході яких зазвичай повідомляв, що він займається будівництвом, є помічником депутата.

Він пам`ятає водія автомобіля «Toyota Camry» ОСОБА_28 , під час зустрічі вони вирішили всі питання, і наступного дня водій приступив до роботи.

ОСОБА_27 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 . ОСОБА_24 представив ОСОБА_28 як водія, послугами якого можна користуватися з його ( ОСОБА_24 ) дозволу.

У перший день роботи, 14.08.2014 року, ОСОБА_24 запросив ОСОБА_28 разом з іншими обвинуваченими відсвяткувати на березі річки Дніпро в Оболонському районі день народження його друзів, які також були присутні. Для чого вони придбали продукти харчування у магазині «Метро». Приїхали до яхт-клубу на Оболоні, де ОСОБА_28 залишив свій автомобіль, а всі разом із речами та продуктами харчування проїхали на місце святкування на автомобілі ОСОБА_30 , який після цього поїхав додому.

Всі відпочивали до темна, потім дівчата, які були разом із ними, вирішили їхати, для них викликали таксі, їх проводжали ОСОБА_24 , ОСОБА_26 та ОСОБА_25 . На березі залишилися ОСОБА_28 та ОСОБА_27 .

Після того, як посадили дівчат у таксі, вони втрьох вирішили поїхати до клубу «Шутерс», звідки ОСОБА_25 , отримавши телефонний дзвінок, уїхав. Після клубу ОСОБА_24 поїхав до сауни, з якої вийшов зранку і повернувся додому, де спали ОСОБА_27 і ОСОБА_26 . За словами ОСОБА_27 , водій залишився на березі.

Того дня пізніше ОСОБА_24 телефонував ОСОБА_28 , але його телефон знаходився поза зони досяжності. Автомобіль потерпілого він останній раз бачив на стоянці біля яхт-клубу.

Про смерть ОСОБА_28 обвинувачений дізнався за декілька днів до арешту.

Свою причетність до вбивства потерпілого ОСОБА_24 заперечує, вказує про те, що залишив його живим на березі річки разом із ОСОБА_27 .

Щодо інших потерпілих вказує, що він також особисто зустрічався та спілкувався з ОСОБА_22 та ОСОБА_21 .. Умови всім претендентам повідомляв однакові заробітна плата 1 000 доларів США та оплачуване пальне. ОСОБА_22 у нього працював на початку вересня 2014 року, возив на автомобілі «Skoda SuperB» із Луганською чи Донецькою реєстрацією. За перший тиждень роботи ОСОБА_24 з ним розрахувався, за другий не встиг. ОСОБА_22 взяв для того, щоб той возив його дівчину, при цьому ОСОБА_24 також повідомив іншим обвинуваченим, що вони можуть користуватися послугами водія ОСОБА_22 на тих же умовах, що і послугами ОСОБА_28 .

Ввечері 09.09.2014 року його, ОСОБА_25 та ОСОБА_27 . ОСОБА_22 на своєму автомобілі привіз по справах на Жуків острів, де вони перебували близько двох годин, чекаючи на зустріч. Протягом цього часу ОСОБА_24 разом із водієм від`їжджали на вулицю Червоноармійську, де обвинувачений забрав гроші, частину з яких видав ОСОБА_22 на бензин, пообіцявши, що решта буде в понеділок вівторок, після чого повернулися на острів, де на них чекали ОСОБА_25 та ОСОБА_27 . Через деякий час перебування на зупинці при в`їзді на острів, ОСОБА_24 став погано себе почувати, ОСОБА_22 дав йому таблетки і вони повернулися додому на вулицю Хрещатик. У квартиру разом із ними піднявся і водій, який перебував у них близько 1,5 годин. Вони спілкувалися, ОСОБА_24 показав йому статтю про себе.

Наступного дня зранку ОСОБА_22 повідомив, що він має поїхати з міста по сімейних справах, у зв`язку із чим ОСОБА_24 зателефонував ОСОБА_21 водію автомобіля «Mercedes-Benz», який на той час працював на нього півтора місяці.

Всі обвинувачені на автомобілі «Mercedes-Benz» за кермом якого був ОСОБА_21 , поїхали до м. Черкаси, по дорозі заїхали до додому ОСОБА_24 у м. Городище, де він взяв їжу, після чого направилися до с. Ірдин, де деякий час перебували неподалік заводу, що належав ОСОБА_24 . Після чого повернулися до м. Городище, де заночували у своїх будинках, а для ОСОБА_21 зняли номер у мотелі.

Наступного дня 12.09.2014 року ввечері вони всі разом на автомобілі ОСОБА_21 поверталися до м. Києва. По дорозі заїхали до магазину, придбали продукти харчування та на виїзді з м. Черкаси, з`їхали з дороги відпочити та поїсти, для чого розклали на капоті придбані продукти. Але майже одразу їх затримали.

Обвинувачений ОСОБА_27 показав суду, що на початку серпня 2014 року його товариш ОСОБА_24 запропонував йому, ОСОБА_26 , ОСОБА_25 працювати на будівництвах у м. Києві. Вони погодилися та приїхали до Києва, де у зв`язку із скрутним матеріальним становищем ОСОБА_24 поселив їх в наметах на березі річки в Оболонському районі.

Проте, до роботи вони так і не приступили, оскільки, за словами ОСОБА_24 , не було об`єктів.

У середині серпня ОСОБА_24 запропонував вчинити злочин, а саме забрати автомобіль у власника, перед цим підпоївши його, та повідомив, що знайшов потрібну людину з автомобілем.

14.08.2014 року ОСОБА_27 побачив водія автомобіля «Toyota Camry» білого кольору, на вказаному автомобілі вони із ОСОБА_26 їздили по справах, після чого поїхали до магазину «Метро», де до них приєднався ОСОБА_24 , який приїхав на автомобілі «Toyota Land Cruiser Prado» із водієм ОСОБА_37 . В магазині вони придбали продукти харчування, стільці та інші речі для святкування на березі. Після чого на двох автомобілях приїхали на беріг, де на них чекав ОСОБА_25 . До місця відпочинку всі разом, у тому числі й новий водій, доїхали на автомобілі «Toyota Land Cruiser Prado», інший автомобіль «Toyota Camry» залишили на стоянці. Святкували до 10 години вечора, після чого проводили дівчат до пляжу Африка.

На березі ОСОБА_24 відправив ОСОБА_26 за дровами, а ОСОБА_27 і ОСОБА_25 сказав, що водій не п`є, тому його треба вбити. Не бажаючи заподіяння смерті людини, ОСОБА_27 та ОСОБА_25 домовилися, що вони не будуть його вбивати, а лише оглушать після чого кинуть в кущі та втечуть. Слідуючи своєму плану ОСОБА_27 взяв сокиру, підійшов до водія, який рибалив на березі, та наніс удар обухом сокири ззаду по голові. Від чого водій впав на спину, схопив руками рукоятку сокири та почав її тримати, тобто чинив опір. ОСОБА_26 , який в цей момент повернувся із дровами, побачив ситуацію, підбіг та розціпив руки водія від сокири, тобто звільнив її рукоятку. ОСОБА_25 взяв ніж та наніс ним один удар в область серця потерпілого. До них підбіг ОСОБА_24 , накрив обличчя водія, який ще подавав ознаки життя, чохлом від стільця, та тримав деякий час, тобто душив останнього, поки той не помер.

Після чого ОСОБА_24 сказав, що треба закопати тіло. ОСОБА_27 пішов до намету переодягатися, коли вийшов, то побачив, що тіло вже горить. На його запитання, ОСОБА_24 пояснив, що обгоріле тіло не знайдуть. Дочекавшись, коли потухло багаття, всі зібрали речі та пішли до автомобіля «Toyota Camry». ОСОБА_24 сів за кермо, ОСОБА_26 поруч нього на переднє пасажирське сидіння та поїхали до квартири.

Наступного дня ввечері ОСОБА_27 та ОСОБА_38 повернулися додому до м. Городище. Коли вони на прохання ОСОБА_24 через день приїхали до м. Києва, автомобіля у тому місці, де вони його бачили останній раз, вже не було. ОСОБА_27 отримав від ОСОБА_24 за автомобіль потерпілого ОСОБА_28 400 доларів США, незважаючи на попередню домовленість розділити гроші, виручені за автомобіль, на чотири рівні частки. Скільки ОСОБА_24 заплатив за автомобіль іншим обвинуваченим ОСОБА_27 невідомо.

На початку вересня 2014 року вони вчотирьох на автомобілі «Toyota Land Cruiser Prado», виконуючи вказівку ОСОБА_24 , поїхали на Жуків острів, де викопали яму для того, щоб, за словами останнього, налякати адвоката. Лопату, яку привіз із собою ОСОБА_24 в автомобілі, залишили в кущах біля ями.

Ввечері того ж дня ОСОБА_24 сказав ОСОБА_27 та ОСОБА_25 їхати з ним, перед тим наказав останньому взяти пістолет.

На вулиці їх чекав автомобіль «Skoda SuperB» із водієм, якого вони бачили перший раз. ОСОБА_24 не повідомляв їм маршрут. Згодом вони зрозуміли, що приїхали на те місце, де до цього викопали яму. З`їхавши з шосе, вони не доїхали до розвилки доріг, що веде до ями, й зупинили автомобіль на перехресті. Після чого вони втрьох вийшли з автомобіля, водій залишився у салоні, і ОСОБА_24 повідомив ОСОБА_27 та ОСОБА_39 , що вони мають вбити водія. Залишивши їх біля автомобіля, ОСОБА_24 пішов у невідомому напрямку. Поспілкувавшись між собою, ОСОБА_27 та ОСОБА_25 вирішили, що їм це не потрібно, тобто добровільно відмовилися вбивати. Коли ОСОБА_24 повернувся до них, вони йому пояснили, що відбулася осічка, хоча насправді ОСОБА_25 пістолет навіть не виймав.

Згодом вони повернулися до квартири на вулиці Хрещатик, водій близько години перебував у них вдома разом із ними, після чого поїхав.

Наступного дня до м. Черкаси їх віз водій ОСОБА_21 на автомобілі «Mercedes-Benz». Спочатку вони приїхали до м. Городище, взяли у бабусі ОСОБА_24 їжу та поїхали в Ірдин, де перебували до 10 години вечора, після чого повернулися до м. Городище. Водія поселили в мотелі, самі ночували вдома.

В ранці наступного дня всі із ОСОБА_21 на його автомобілі поїхали до м. Черкаси, де провели весь день, а ввечері поїхали в баню, де відпочивали до 4 години ранку. Після бані ОСОБА_21 проводили до квартири, яку для нього зняли, ОСОБА_24 поїхав до ОСОБА_26 , який з ними в бані не був, а ОСОБА_27 з ОСОБА_25 повернулися до м. Городище.

Того ж дня, коли ОСОБА_27 прокинувся, до нього прийшов ОСОБА_25 та передав вказівку ОСОБА_24 , взяти їжу та їхати в м. Черкаси. По приїзду до м. Черкаси разом на автомобілі ОСОБА_21 , вони забрали ОСОБА_24 із ОСОБА_26 , та поїхали відпочивати на річку

При виїзді з Черкас, вони з`їхали з дороги, встали на березі річки та почали їсти. ОСОБА_27 разом із водієм пили горілку, спілкувалися, після чого їх затримали.

Обвинувачений ОСОБА_25 показав, що приїхав до Києва на запрошення ОСОБА_24 , спочатку працював на об`єкті, що знаходиться на вулиці Заньковецької. Потім, коли у них з ОСОБА_24 закінчилися гроші, вони жили на березі річки у наметах.

Одного дня у серпні 2014 року ОСОБА_24 повідомив їм, що знайшов автомобіль, яким можна заволодіти, підпоївши водія.

Наступного дня ОСОБА_25 побачив нового водія, який привіз ОСОБА_26 та ОСОБА_27 на машині «Toyota Camry» білого кольору. ОСОБА_24 разом із дівчинами приїхали на автомобілі «Toyota Land Cruiser Prado». Легкову машину залишили на стоянці біля яхт-клубу, а до місця відпочинку всі приїхали на джипі, водій якого майже одразу поїхав.

Близько 22 години дівчат провели та посадили в таксі. ОСОБА_24 ,

відправивши ОСОБА_26 за дровами, повідомив ОСОБА_27 та ОСОБА_25 , що з водієм потрібно «щось робити, можливо оглушити його, оскільки він не п`є або не п`яніє». Вони із ОСОБА_27 спочатку відмовилися, але оскільки ОСОБА_25 до цього чув телефонну розмову ОСОБА_40 , в ході якої в останнього, як він зрозумів, вимагали гроші та погрожували, обвинувачений вирішив, що проблеми будуть не тільки в ОСОБА_24 , але і в інших, а тому погодився виконати вказівку останнього. Після чого, в останній момент ОСОБА_24 несподівано змінив план та сказав, що водія необхідно вбити. За його наказом, нанести удар по голові сокирою мав ОСОБА_27 , а ОСОБА_25 підстраховував.

ОСОБА_25 , переговоривши із ОСОБА_27 , вирішили не вбивати водія, а лише оглушити, зв`язати та залишити місце відпочинку.

ОСОБА_27 декілька разів намагався вдарити водія, але не міг наважитися, після чого пішов до ОСОБА_24 . Між ними відбулася розмова, зміст якої ОСОБА_25 не чув. Повернувшись на беріг, де водій рибалив, ОСОБА_27 підійшов до нього та вдарив ззаду по голові сокирою. Водій впав на землю та схопив руками сокиру. У цей момент з`явився ОСОБА_26 , розняв руки потерпілого та забрав у нього сокиру. ОСОБА_25 злякавшись, що водій почне кричати, підібрав з землі ніж та, тримаючи його у правій руці, наніс удар останньому в область серця. Але у зв`язку зі станом сп`яніння, у якому він перебував, та душевним хвилюванням, удар в область серця відбувся не лезом ножа, а рукою, при цьому лезо пройшло повз тіла потерпілого, тобто жодного ушкодження даним ударом потерпілому не було завдано. Одразу до них підбіг ОСОБА_24 та накрив обличчя ОСОБА_28 чохлом від стільця, оскільки той ще був живий Після чого тіло водія поклали до углублення в землі й засипали зверху сміттям. ОСОБА_27 та ОСОБА_25 пішли до наметів, зібрали речі та всі разом поїхали на машині вбитого додому.

Наступного дня обвинувачені посварилися, ОСОБА_27 та ОСОБА_25 поїхали до м. Городища, їм зателефонував ОСОБА_24 та сказав, що винен гроші, а тому вони, якщо хочуть, можуть за ними приїхати. Повернувшись до Києва, ОСОБА_25 отримав від ОСОБА_24 400 доларів США, які він вважав заробітною платою за роботу на вулиці Заньковецькій. Автомобіль «Toyota Camry» він більше не бачив, його долею не цікавився.

У вересні 2014 року ОСОБА_25 , ОСОБА_27 , ОСОБА_26 зателефонував ОСОБА_24 та назвав місце зустрічі. В обумовленому місці він їх забрав на автомобілі «Toyota Land Cruiser Prado», яким керував ОСОБА_41 .

Вони поїхали на Жуків острів, де викопали яму, за словами ОСОБА_24 , для того, щоб налякати адвоката, який йому винен гроші. Лопату ОСОБА_24 привіз із собою в автомобілі. Яму копали вчотирьох по черзі, лопату залишили там же, в кущах біля ями. Після чого повернулися в квартиру, у якій вони на той час жили, на вулиці Хрещатик.

Ввечері того ж дня вони зустрілися з ОСОБА_24 , який був на машині «Skoda SuperB» із луганськими номерами під керуванням нового водія. Він, ОСОБА_27 та ОСОБА_24 на цьому автомобілі поїхали на місце, де була викопана яма, під приводом того, що начебто ОСОБА_24 мали там повернути борг. Зупинившись неподалік від ями, на перехресті доріг, вони вийшли з машини, і ОСОБА_24 їм сказав, що треба щось зробити із водієм та забрати автомобіль. ОСОБА_25 разом із ОСОБА_27 вирішили, що вони вбивати не будуть, а тому повідомили ОСОБА_24 , що відбулася осічка. Той почав нервувати, вимагав, щоб вони його вбили, але все ж таки було прийнято рішення повернутися до м. Києва. ОСОБА_26 з ними на Жуковому острові не було, місце його перебування на той час ОСОБА_25 невідомо.

Наступного дня обвинувачені на автомобілі «Mercedes-Benz» нового водія ОСОБА_21 поїхали до м. Черкаси. По дорозі заїхали в м. Городище до бабусі ОСОБА_24 , взяли їжу та направилися в Ірдин, де зупинилися навпроти заводу. Вони звернули увагу, що їх переслідує незнайомий автомобіль, а тому вирішили пересвідчитися в цьому. Підозрілий автомобіль декілька разів проїхав повз них, з чого вони зробили висновок, що їх дійсно переслідують.

Повернувшись до ОСОБА_42 вони поселили водія в мотелі, а самі заночували вдома.

Наступного дня всі разом поїхали до м. Черкаси, де ввечері знайшли житло для водія. Після 12 години ночі вони вчотирьох із водієм, без ОСОБА_26 , поїхали в баню. Після бані водія проводили до зйомної квартири, ОСОБА_24 залишився спати у ОСОБА_26 , у якого є власна квартира у м. Черкаси, а ОСОБА_27 разом з ОСОБА_25 вранці повернулися до Городища.

Вдень, коли він прокинувся, до нього зателефонував ОСОБА_24 сказав зайти за ОСОБА_27 , взяти у нього їжу та їхати в Черкаси. Виконавши вказівку ОСОБА_24 , близько 19 години вони з ОСОБА_27 були на місці. Зустрівшись разом поїхали у бік Чапаївки, де ОСОБА_43 запропонував відпочити на березі річки. Вони розклали їжу, почали їсти, ОСОБА_38 відійшов у бік, розмовляючи по телефону, і в цей час їх затримали правоохоронці.

Обвинувачений ОСОБА_26 показав суду, що приїхав до м. Києва разом із ОСОБА_27 , ОСОБА_25 на запрошення ОСОБА_24 , з яким він раніше співпрацював на будівництвах.

У зв`язку із відсутністю грошей, вони всі спочатку жили у наметах на березі річки. ОСОБА_26 був обізнаний про фінансові проблеми ОСОБА_24 , оскільки у його присутності останньому телефонували та погрожували.

У серпні 2014 року ОСОБА_24 запропонував їм заробити, викравши автомобіль без заподіяння водієві шкоди. ОСОБА_26 відмовився, але коли вони всі разом відпочивали на березі, у тому числі й водій автомобіля «Toyota Camry», інші обвинувачені перебували у стані алкогольного сп`яніння, він, повернувшись з дровами, побачив як ОСОБА_27 стоїть над потерпілим, а той тримає в руках сокиру. Поруч з ними стояв ОСОБА_25 , який начебто оціпенів. Побоюючись того, що потерпілий забере у ОСОБА_27 сокиру та нанесе нею удар у відповідь, ОСОБА_26 підбіг до них та вирвав її з рук ОСОБА_28 . У цей час ОСОБА_25 наніс удар ножем в область серця, але слідів крові ОСОБА_26 не побачив. Після чого перебуваючи у стресовому стані, він побіг до води, де знаходився деякий час, а тому не знає як тіло опинилося в ямі та хто його підпалював. Він допоміг зібрати речі і вони поїхали додому. Подальшою долею автомобіля він не цікавився, будь-які гроші за нього не отримував.

На Жуків острів ОСОБА_26 приїжджав разом з іншими, на прохання ОСОБА_24 , копати яму для адвоката, який захищаючи брата останнього, взяв гроші і перестав виходити на зв`язок. За допомогою цієї ями ОСОБА_24 хотів налякати адвоката, щоб той повернув гроші.

Ввечері на Жуків острів він не їздив. ОСОБА_22 та його автомобіль ОСОБА_26 не пам`ятає.

Наступного дня з`явився водій ОСОБА_21 , якого він бачив й раніше, вони всі разом поїхали до м. Черкаси на автомобілі останнього марки «Mercedes-Benz».

По дорозі обвинувачені звернули увагу, що за ними слідкують.

12.09.2014 року ввечері їх затримали на березі річки, коли вони відпочивали. Під час відпочинку спиртні напої пили лише ОСОБА_21 та ОСОБА_27 .

Після затримання до ОСОБА_26 було застосоване фізичне насильство з боку правоохоронців, які вимагали дати визнавальні показання.

Відповідаючи на запитання обвинувачений повідомив, що погоджувався лише на заволодіння автомобілем ОСОБА_28 без спричинення будь-якої шкоди водію. Про наміри заволодіти автомобілями ОСОБА_22 та ОСОБА_21 йому не було відомо.

Проте, незважаючи на позиції обвинувачених, за результатами судового слідства, в ході якого були досліджені всі докази, кожний з них оцінений з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає вину обвинувачених у вчинені інкримінованих їм злочинів встановленою.

Так, по епізоду протиправного заподіяння смерті ОСОБА_28 та заволодіння належним йому автомобілем, вина ОСОБА_24 , ОСОБА_44 , ОСОБА_25 , ОСОБА_27 підтверджується наступними доказами:
- показаннями потерпілої ОСОБА_20 , яка повідомила, що на початку серпня 2014 року до м. Києва з села повернувся її батько ОСОБА_28 та почав шукати роботу за допомогою мережі інтернет. Він планував працювати водієм на власному автомобілі марки «Toyota Camry». Наступного дня після розміщення резюме у мережі Інтернет батьку зателефонував потенційний роботодавець та запропонував роботу.

Між ними відбулася зустріч, після якої ОСОБА_28 описав доньці роботодавця як молодого чоловіка віком 25 30 років на ім`я ОСОБА_45 , працює помічником депутата, одягнутий у костюм, через що має представницький вигляд.

Під час співбесіди ОСОБА_45 оглянув належний ОСОБА_28 автомобіль, який йому сподобався. Висловив бажання їздити на автомобілі «Toyota Camry», сказав, що на автомобілі «Toyota Land Cruiser Prado» чорного кольору, на якому він приїхав, у подальшому буде їздити охорона. Узгодивши умови роботи, а саме можливість відряджень та розмір заробітної плати у сумі 1 000 доларів США на місяць, вони розійшлися, попередньо домовившись про вихід ОСОБА_28 на роботу 14.08.2014 року.

ОСОБА_28 звернув увагу на номерні знаки автомобіля «Toyota Land Cruiser Prado», на якому приїхав ОСОБА_45 , НОМЕР_7 . Потерпіла, на прохання батька, намагалася знайти будь-яку інформацію, пов`язану із особою, яка користується автомобілем і його роботодавцем.

13.08.2014 року до ОСОБА_28 зателефонував роботодавець та повідомив, що на роботу необхідно вийти о 09 годині 14.08.2014 року, крім того перерахував на його банківську картку суму 1 000 гривень на паливо та для купівлі приладдя для риболовлі, пояснивши, що ввечері вони збираються на рибалку.

Наступного дня о 08 годині 30 хвилин ОСОБА_28 поїхав за ОСОБА_46 на вулицю Мате Залки у м. Києві. Після чого протягом дня потерпіла спілкувалася із батьком, з його слів, все було нормально. Крім того, він повідомив, що останні літери номерного знаку автомобіля «Toyota Land Cruiser Prado» не «ВР», а «СВ».

Останній раз вона спілкувалася з батьком того дня близько 21 години. Він сказав, що знаходиться разом із компанією на березі річки Дніпро навпроти риболовного місця «Зелена гатка», неподалік від яхт-клубу на масиві Оболонь.

Наступного дня, близько 09 години, коли потерпіла прокинулася, батька ще дома не було. Його мобільні телефони були вимкнені. Потерпіла у мережі інтернет знайшла інформацію про власника автомобіля «Toyota Land Cruiser Prado» державний номерний знак НОМЕР_8 ОСОБА_30 , як особу, яка шукає роботу водієм.

Провівши день в очікуванні батька, наступного дня 16.08.2014 року ОСОБА_20 разом із чоловіком поїхали на місце, де 14.08 ввечері відпочивав із компанією її батько, проте жодних слідів його або автомобіля не знайшли. Того ж дня потерпіла звернулася до міліції із заявою. У середині вересня 2014 року їй повідомили, що батька вбили.

У подальшому ОСОБА_20 передали на відповідальне зберігання автомобіль її батька «Toyota Camry» державний номерний знак НОМЕР_3 , що зареєстрований на ОСОБА_47 , у зв`язку із чим вона користуватися цим майном не може.

Відповідаючи на запитання учасників процесу, потерпіла ОСОБА_20 повідомила, що зі слів її батька, роботодавця звали ОСОБА_48 ;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, 16 серпня 2014 року ОСОБА_49 звернулася до Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві з заявою про те, що 14 серпня 2014 року приблизно о 8-ій годині 30 хвилин її батько ОСОБА_28 поїхав на власному автомобілі «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_3 , та не повернувся (а.с.1 т. 4).

- протоколом огляду місця події від 13.09.2014 року, з якого убачається, що 13 вересня 2014 року було оглянуто берег річки Дніпро, що розташований приблизно на відстані 1 км від бази відпочинку «Антей» та 3 км від Московського мосту м. Києва. В ході огляду земельної ділянки на відстані 10 м від води, було знято шар піску й на глибині близько 1м виявлено тіло чоловіка з ознаками термічних змін. При огляді трупа, на голові чоловіка виявлено в області чола з права дірчастий дефект та фрагменти целофану. Після чого, за допомогою водолаза було здійснено обстеження дна річки Дніпро, під час якого виявлено сокиру з ручкою жовто-чорного кольору та ніж з дерев`яною ручкою. В ході огляду місця події було вилучено: залишки мобільного телефону, віднайденого поряд з трупом; сокиру з ручкою жовто-чорного кольору; ніж з дерев`яною ручкою; зразки ґрунту (а.с. 59-69 т. 4);

- показаннями свідка ОСОБА_50 , який працює водолазом. Свідок повідомив, що був залучений співробітниками міліції до слідчої дії, в ході якої підозрюваний показав напрямок та місце у річці, куди після вбивства були викинути знаряддя, вказавши при цьому, що саме потрібно шукати.

За словами ОСОБА_50 , перед цим підозрюваний показав місце, де був закопаний труп. Коли свідок побачив обгорілий чоловічий труп, він почав занурення. У зв`язку із тим, що підозрюваний чітко окреслив місце пошуку, процес зайняв не більше 10 хвилин. На відстані близько 15 метрів від берега, на глибині 5 метрів, на дні лежали сокира та ніж, відстань між ними була близько 1 метру. Свідок стверджує, що після того як він дістав ці речі та поклав їх на берег, підозрюваний підтвердив, що саме їх вони викинули. Після чого були складені відповідні документи. За словами свідка, підозрюваний повідомив, що вбив знайденою зброєю людини саме він, а викинув у річку інший.

Знайдена зброя була чистою, і дана обставина не є дивною, враховуючи, що вона не тривалий час перебувала у воді, крім того, мають значення певні фактори, якими є кислотність води та піщана структура дна;

- показаннями свідка ОСОБА_51 , який у судовому засіданні упізнав обвинуваченого ОСОБА_25 , повідомивши, що приймав участь як понятий під час слідчої дії, в ході якої був знайдений труп. ОСОБА_51 вказує, що того дня його запросили бути понятим, після чого відвезли в машині на беріг річки неподалік від Оболонської Набережної. Знаходячись на місці, ОСОБА_25 у присутності свідка та іншого понятого, показав місце, де був закопаний труп, при цьому він вільно розповідав, пояснював обставини вбивства без будь-якого примусу чи тиску. Саме у тому місці, на яке вказав підозрюваний, знайшли труп людини та мобільний телефон.

У зв`язку із тим, що з моменту події до допиту у суді пройшов проміжок часу, ОСОБА_51 не чітко пам`ятає всі деталі, що були повідомлені на березі річки ОСОБА_25 , проте він згадує його слова про те, що вони разом із друзями приїхали на вказане місце, де вбили чоловіка. Предмет, яким він був вбитий, того ж дня вилучив з річки водолаз. Під час всієї слідчої дії проводилася фото- та відеозйомка. По закінченню, були складені документи, які свідок підписав, попередньо їх прочитавши;

- постановою від 09.02.2015 року (том 4 а.с. 120 121), якою визнані речовими доказами предмети вилучені в ході огляду місця події від 13.09.2014 року, а саме сокира мала туристичного типу, ніж кустарного виробництва, зразки ґрунту з області голови та ніг трупу, залишки мобільного телефону «Нокіа». У судовому засіданні стороні захисту були надані вилучені в ході огляду місця події сокира та ніж. Обвинувачені ОСОБА_24 та ОСОБА_26 повідомили, що вони їх раніше не бачили. Обвинувачені ОСОБА_27 та ОСОБА_25 спочатку зайняли аналогічну позицію, а згодом змінили свою думку та упізнали у сокирі, наданій прокурором, ту, якою був вбитий ОСОБА_28 , пояснивши, що вона були придбана на початку серпня для побутових потреб. Ніж, наданий прокурором, за словами ОСОБА_34 , не є тим, яким він наносив удар потерпілому;

- протоколом огляду місця події від 16.08.2014 року (том 4 а.с. 41 43), в ході якого за місцем проживання ОСОБА_28 були вилучені дві зубні щітки та станок для гоління, що належали останньому:

- висновком судового експерта № 820 мб від 29.12.2014 року (том 4 а.с. 52 54), відповідно до якого при проведені молекулярно-генетичної експертизи наданих двох зубних щіток та станку для гоління, що були вилучені за місцем проживання ОСОБА_28 , встановлено, що на зубних щітках виявлені генетичні ознаки клітин з ядрами, що не збігаються між собою та належать двом невстановленим особам чоловічої статті;

- протоколом отримання біологічних зразків трупа, виявленого під час огляду місця події 13.09.2014 року (том 4 а.с. 134);

- висновком судового експерта № 897 мб від 10.02.2015 року, відповідно до якого при проведенні молекулярно-генетичної експертизи м`язових волокон з частиною ребра трупу з урахуванням висновку експерта НДЕКЦ № 820 мб, встановлено, що генетичні ознаки клітин з ядрами на зубній щітці, вилученої за місцем проживання ОСОБА_28 , збігаються із генетичними ознаками зразку фрагмента кістки із залишками м`язової тканини трупу (том 4 а.с. 141 143);

- постановою від 18.02.2015 року (том 4 а.с. 148 149), якою біологічні зразки трупу ОСОБА_28 визнані речовими доказами;

- постановою від 13.02.2015 року (том 4 а.с. 152 153), якою вилучені в ході огляду місця події 13.09.2014 року обгорілі залишки одягу, пакет з полімерного матеріалу білого кольору з фрагментами клейкої стрічки, а також дві зубні щітки та станок для гоління, вилучені за місцем проживання ОСОБА_28 , визнані речовими доказами;

- висновком судово-медичного експерта № 2677 від 10.11.2014 року (том 4 а.с. 77 81). В ході проведення судово-медичного дослідження трупа ОСОБА_28 були виявлені наступні ушкодження :

п.А перелом склепіння черепу у вигляді дірчастого перелому лобної кістки справа, який має трикутну форму, та терасоподібного перелому тим`яної кістки справа, з ушкодженням твердої мозкової оболонки в ділянці дірчастого перелому ;

П. Б. опіки полум`ям шкіри шиї, передньої поверхні грудної клітини, низу животу та статевих органів без клітинної реакції.

Переломи склепіння черепу з ушкодженням твердої мозкової оболонки утворилися від дії масивного кутоподібного предмета, яким могла бути частина обуха сокири; ушкодження у вигляді опіків утворилися внаслідок дії полум`я. Смерть ОСОБА_28 настала від перелому склепіння черепу, яке могло привести к ушкодженню речовини мозку, на що вказують два переломи, ушкодження твердої мозкової оболонки. Ушкодження спричинені ОСОБА_28 мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критеріями небезпеки для життя, якими є відкрита черепно-мозкова травма з переломами кісток склепіння черепу, ушкодженнями твердої мозкової оболонки та вірогідно речовини головного мозку;

- копією акту передачі автомобіля від 14.11.2008 року, відповідно до якого ОСОБА_28 придбав автомобіль «Toyota Camry» білого кольору номер кузова НОМЕР_9 (том 4 а.с. 6);

- відеозаписами, що містяться на СДР-диску (том 4 а.с. 39), відповідно до яких на даному носії зафіксована інформація про те, що 14.08.2014 року у період часу з 14 години 11 хвилин до 14 години 42 хвилин у магазині «Метро», що розташований на проспекті Московському 26-Б у м. Києві знаходилися ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_36 , де придбавали продукти харчування (м`ясо для шашликів, шампури та інше). Відеозаписи були безпосередньо переглянуті в ході судового засідання. Після перегляду обвинувачені ОСОБА_24 , ОСОБА_27 , ОСОБА_26 не заперечили, що на них зображені вони;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 03.10.2014 року (том 10 а.с. 93 97), під час якого застосована відеозйомка, відеозапис безпосередньо був переглянутий у судовому засіданні. Підозрюваний ОСОБА_25 з участю захисника у присутності понятих розповів про обставини вбивства ОСОБА_28 14.08.2014 року з метою заволодіння його автомобілем. Зокрема повідомив, що організацією займався ОСОБА_24 , який сам знайшов водія, спланував його вбивство, придбав сокиру. Водію автомобіля «Toyota Camry» ОСОБА_24 повідомив, що планується святкування його (Юсупова) дня народження на березі річки. ОСОБА_25 залишався на березі, де були встановлені палатки. Ввечері до нього приєдналися ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , водій автомобіля «Toyota Camry». За планом ОСОБА_24 , ОСОБА_27 мав вдарити водія сокирою по голові, а ОСОБА_25 мав підстрахувати та вразі чого добити потерпілого ножем.

Діючи згідно домовленості, пізно ввечері, ОСОБА_27 підійшов до водія ззаду та наніс йому удар сокирою по голові, від чого той впав, але залишився у свідомості. ОСОБА_25 наніс йому удар ножем у грудну клітину праворуч. У цей час до них підбігли ОСОБА_26 та ОСОБА_24 , останній присівши почав його душити, накривши обличчя потерпілого чохлом від стільця. Після чого вони переконавшись, що потерпілий помер, кинули його в яму, зверху закидали сміттям та спалили тіло;

- протоколом слідчого експерименту від 16 вересня 2014 року, відеозапис якого було досліджено в судовому засіданні. Відповідно до якого, ОСОБА_27 , за участю захисника, розповів та показав на місці, як саме відбувалися події. При цьому зазначив, що він разом з ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та ОСОБА_26 відпочивали на березі річки Дніпро, що поблизу вул. Прирічної м. Києва. Надвечір ОСОБА_24 сказав їм, що треба вбити ОСОБА_28 , щоб заволодіти його автомобілем. При цьому, ОСОБА_24 наказав йому взяти для вбивства сокиру, а ОСОБА_25 ніж. У свою чергу, ОСОБА_24 та ОСОБА_26 мали спостерігати за обстановкою.

Потім, вони з ОСОБА_25 пішли до місця, де напівприсядки сидів ОСОБА_28 і ловив рибу, де ОСОБА_27 завдав один удар обухом сокири по голові потерпілого, а ОСОБА_25 один удар ножем в область грудей.

Одразу ж до них підбіг ОСОБА_24 , зафіксував колінами голову ОСОБА_28 та накрив його обличчя чохлом від столу. Після цього, на березі річки Дніпро було викопано яму, до якої покладено тіло потерпілого і речі, а потім підпалено їх. Коли речі та тіло загиблого згоріли, вони закопали яму, а також викинули сокиру до річки. Потім вони пішли до ресторанного комплексу, де знаходився автомобіль ОСОБА_28 , сівши до якого, поїхали з місця події (т. 14 а.с. 1-7) .

- висновком медико-криміналістичної експертизи № 42-МК від 29.01.2015 року (том 4 а.с. 109 117), для проведення якої були надані сокира та ніж, що були вилучені під час огляду місця події від 13.09.2014 року, та матеріали слідчих експериментів за участю підозрюваного ОСОБА_25 від 03.10.2014 року та ОСОБА_27 16.09.2014 року. Відповідно до підсумків в ході експертного дослідження встановлено, що судово-медичних даних про дію клинка наданого ножа не мається. Наявні два переломи склепіння черепа, що розташовані порізно, виникли від дії тупого кутоподібного предмета, яким міг бути обух сокири. Напрямок дії обуха зверху вниз. Конкретизувати взаємне розташування потерпілого та нападника не є можливим. Утворення переломів на склепінні черепа ОСОБА_28 за обставин вказаних ОСОБА_25 та ОСОБА_27 при проведені слідчих експериментів не виключається;

- показаннями свідка ОСОБА_30 , який повідомив, що познайомився із ОСОБА_24 у 2013 році через мережу Інтернет, де було розміщено його (свідка) оголошення про пошук роботи водієм із власним автомобілем «Toyota Land Cruiser Prado». Почав працювати на ОСОБА_24 , виконував його доручення. За домовленістю, його заробітна плата становила 8 000 гривень, крім того, роботодавець мав оплачувати пальне. У 2014 році познайомився і з іншими обвинуваченими. Літом 2014 року він привозив ОСОБА_24 на берег річки Дніпро в Оболонському районі, на березі були палатки, де жили всі обвинувачені.

Черговий раз у серпні він привіз на беріг річки ОСОБА_24 , розвантажив продукти харчування, після чого поїхав додому.

У судовому засіданні ОСОБА_36 пояснив, що у зв`язку зі сплином часу не пам`ятає чітко та послідовно події, що стосуються даної справи, вказує, що в ході досудового слідства він прийняв участь у слідчих діях під час яких дав повну та вичерпну інформацію, а тому просить врахувати інформацію повідомлену ним саме тоді;

- протоколом слідчого експерименту від 24.01.2015 року (том 5 а.с. 34 - 41), в ході якого свідок ОСОБА_36 з участю захисника, у присутності понятих, розповів про перебіг подій, що мали місце 14.08.2014 року та на початку вересня 2014 року та відтворив їх на місці. Повідомив, що станом на той період він працював водієм у ОСОБА_24 , керував автомобілем «Toyota Land Cruiser Prado».

14.08.2014 року зранку він виконував доручення ОСОБА_24 , підвозив ОСОБА_52 та ОСОБА_53 . Після чого він привіз ОСОБА_24 до ТЦ «Метро» на проспекті Московському у м. Києві, де вони зустрілися із ОСОБА_54 і ОСОБА_55 , які були із дівчиною на ім`я ОСОБА_56 . У магазині вони придбали продукти харчування, горілку, шампури, м`ясо, стільці, столи та інші речі. Придбані товари склали до його автомобіля, до нього сів ОСОБА_24 , а ОСОБА_57 , ОСОБА_58 та дівчина поїхали в іншому автомобілі. Через деякий час вони з ОСОБА_24 приїхали на вулицю Прирічну, до них згодом приєдналися ОСОБА_57 та ОСОБА_58 , які під`їхали на автомобілі «Toyota Camry» білого кольору. ОСОБА_24 повідомив, що новий водій хоче приєднатися до них для святкування дня народження. Залишивши вказаний автомобіль біля яхт-клубу, всі пересіли до машини «Toyota Land Cruiser Prado» та проїхали на беріг річки, де їх чекав ОСОБА_59 біля палаток. Через незначний час ОСОБА_36 поїхав до дому, попередньо виклавши всі продукти та речі, що були придбані у магазині «Метро» ОСОБА_24 .

В ході даної слідчої дії свідок показав місце, де був залишений автомобіль «Toyota Camry» неподалік яхт-клубу, а також беріг річки, куди він привіз ОСОБА_24 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , двох дівчат та водія, де їх чекав ОСОБА_59 .

- протоколами пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками (том 5 а.с. 55 57, 59 61, 63 65, 67 69), з яких убачається, що свідок ОСОБА_36 упізнав ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_25 . Пояснивши, що саме цих людей він залишав 14.08.2014 року на березі річки Дніпро, неподалік вулиці Прирічної у м. Києві, та возив у вересні 2014 року на ОСОБА_60 острів;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками (том 5 а.с. 71 73), в ході якого ОСОБА_36 упізнав водія автомобіля «Toyota Camry» білого кольору, якого він залишив з іншими на березі річки Дніпро у м. Києві 14.08.2014 року. Упізнаною особою є ОСОБА_28 ;

- показаннями свідка ОСОБА_47 , який повідомив суду, що у другій половині серпні 2014 року підвозив незнайомця, який в ході розмови розповів, що продає свій автомобіль марки «Toyota Camry» 2008 року випуску за 10 000 доларів США. Свідка пропозиція зацікавила, а тому вони домовилися наступного дня подивиться автомобіль. Чоловік, який назвав себе ОСОБА_45 , сказав взяти із собою копію паспорта та ідентифікаційного коду. Оскільки у ОСОБА_47 не вистачало грошей, він розповів про автомобіль знайомому ОСОБА_61 , який погодився дати необхідну суму.

Наступного дня, приїхавши на станцію метро «Печерська», ОСОБА_62 автомобіль не побачив, передав копії документів ОСОБА_63 , який заспокоїв його, сказавши, що свідок зможе оглянути автомобіль біля ДАІ. Переоформлення автомобіля запланували наступного дня, однак ОСОБА_45 не виходив на зв`язок, у зв`язку із чим ОСОБА_62 прийшов до висновку, що останній передумав.

Ввечері 16 серпня 2014 року ОСОБА_45 зателефонував та сказав привозити гроші у район станції метро «Печерська». ОСОБА_62 попередив про це свого товариша ОСОБА_64 , та поїхав на вулицю Чигоріна у м. Києві, де біля будинку № 14 побачив ОСОБА_65 , який був на автомобілі «Toyota Land Cruiser Prado», неподалік від них стояв автомобіль «Toyota Camry» білого кольору державний номерний знак НОМЕР_10 . Свідок переконався у тому, що автомобіль у нормальному стані, отримав від ОСОБА_65 ключі від нього та технічний паспорт, згідно з яким власником автомобіля був вже вказаний він. Після чого ОСОБА_62 зателефонував ОСОБА_61 , і той привіз обумовлену суму грошей, яку свідок передав ОСОБА_63 .

Через декілька днів ОСОБА_62 , намагаючись продати придбаний автомобіль, дізнався, що до нього застосоване обмеження Деснянським РУ ГУ МВС України у м. Києві. ОСОБА_45 , якому він про це повідомив, пообіцяв вирішити всі проблеми із міліцією, підтвердивши, що автомобіль належав йому.

Не дочекавшись допомоги від ОСОБА_65 свідок разом з ОСОБА_66 поїхали до ДАІ, де в них забрали техпаспорт.

У Деснянському РУ ГУ МВС України у м. Києві ОСОБА_67 були надані знімки, серед яких він упізнав продавця автомобіля ОСОБА_65 , йому стало відомо, що це ОСОБА_24 . Після чого з ним проводили інші слідчі дії, а автомобіль забрали. ОСОБА_45 на зв`язок із ним вже не виходив.

Відповідаючи на запитання, свідок вказує, що ОСОБА_45 представлявся помічником депутата, завжди був одягнутий у діловий костюм темного кольору, світлу сорочку, носив на лацкані значок у виді герба.

Під час зустрічі на вулиці Чигоріна ОСОБА_62 запам`ятав водія автомобіля «Toyota Land Cruiser Prado» на ім`я ОСОБА_68 .

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками (том 5 а.с. 141 142), з якого убачається, що 11.09.2014 року ОСОБА_62 упізнав на знімку ОСОБА_24 як особу, яка 16.08.2014 року продала йому автомобіль «Toyota Camry» білого кольору державний номерний знак НОМЕР_3 ;

- Показаннями свідка ОСОБА_64 , який повідомив суду, що приблизно у серпні 2014 року його товариш ОСОБА_62 розповів про те, що можна придбати хороший автомобіль марки «Toyota Camry» по вигідній ціні, щоб потім перепродати. У товариша грошей не вистачало, а тому ОСОБА_69 погодився дати необхідну суму, за умови, якщо цей автомобіль буде поставлений на облік. ОСОБА_62 дав свідку номер телефону продавця, поспілкувавшись з яким, вони узгодили всі питання.

Згодом ОСОБА_62 по телефону повідомив ОСОБА_61 , що автомобіль у хорошому стані, оформлений вже на нього. А тому за домовленістю, свідок приїхав у Печерський район, на вулицю поблизу магазину «Будинок меблів», його чекали ОСОБА_62 та продавець на ім`я ОСОБА_70 . ОСОБА_69 подивився автомобіль марки «Toyota Camry» білого кольору, пересвідчився, що за документами власником дійсно є ОСОБА_62 , після чого передав гроші у сумі 10 000 доларів США за автомобіль.

Під час спілкування ОСОБА_70 запропонував свідку придбати ще декілька автомобілів, пояснивши, що у нього є можливість купувати автомобілі у Луганській та Донецькій областях за вигідною ціною, оскільки їх власники побоюються, що їх можуть забрати. Конкретно йшла мова про автомобілі марки «Toyota Land Cruiser», «Mercedes» та інші, які свідок не пам`ятає. ОСОБА_64 пропозиція зацікавила, а тому він дав завдаток у розмірі 1 000 або 2 000 доларів США за автомобіль «Toyota Land Cruiser».

Через декілька днів ОСОБА_69 разом із ОСОБА_71 почали вчиняти дії, направлені на продаж придбаного автомобіля, але їм відмовили у знятті з обліку. Вони повідомили про ці проблеми ОСОБА_63 , але останній їх заспокоїв, сказавши, що за автомобілем рахується багато штрафів, та пообіцяв закрити всі питання особисто.

У подальшому ОСОБА_47 викликали до міліції, а ОСОБА_45 перестав виходити на зв`язок .

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.01.2015 року ( том 5 а.с. 158 160), з якого убачається, що свідок ОСОБА_69 упізнав по знімку ОСОБА_24 , пояснивши, що саме він продав ОСОБА_67 автомобіль «Toyota Camry» державний номерний знак НОМЕР_3 ;

- протоколом огляду місця події від 26.08.2014 року (том 5 а.с. 162 165) із фототаблицею. Згідно з яким у присутності понятих за участю ОСОБА_47 був оглянутий автомобіль «Toyota Camry» білого кольору державний номерний знак НОМЕР_3 . За результатами слідчої дії вказаний автомобіль разом із ключами та брелоком сигналізації вилучені, постановою від 26.08.2014 року (том 5 а.с. 173) визнані речовими доказами та передані на відповідальне зберігання ОСОБА_72 (том 5 а.с. 175);

- висновком експерта № 17 від 22.01.2015 року (том 5 а.с. 181 185), з якого убачається, що вартість ідентичного непошкодженого автомобіля «Toyota Camry» 2008 року виготовлення, станом на 14.08.2014 року становила 236 921 гривню 55 копійок;

- дослідженим у судовому засіданні свідоцтвом про реєстрацію вказаного автомобіля на ім`я ОСОБА_28 із відміткою про зняття з обліку (том 5 а.с 226);

- свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_11 , з якого убачається, що 16.08.2014 року було проведено реєстрацію права власності на автомобіль «Toyota Camry» 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_73 (том 5 а.с. 199), яке визнано речовим доказом (том 5 а.с. 200 201);

- довідкою рахунком серії НОМЕР_12 (том 5 а.с. 223), з якої убачається, що автомобіль «Toyota Camry» був придбаний ОСОБА_71 16.08.2014 року.

Вина ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , ОСОБА_25 , ОСОБА_27 у незакінченому замаху на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_22 з корисливою метою та готування до повторного незаконного заволодіння його автомобілем, підтверджується наступними доказами :
- показаннями потерпілого ОСОБА_22 , який повідомив суду, що літом 2014 року він, у зв`язку із бойовими діями у м. Луганську, вимушений був переїхати до м. Києва, де шукав роботу, розмістивши у мережі Інтернет оголошення про пошук роботи на посаду водія із власним автомобілем бізнес класу марки «Skoda SuperB».

18.08.2014 року до нього зателефонував чоловік, який представився ОСОБА_74 , задавав питання з приводу роботи, сказав взяти із собою на зустріч копії документів на автомобіль, прав та паспорту, для перевірки чи не перебуває автомобіль у кредиті.

21.08.2014 року ОСОБА_22 зателефонував ОСОБА_32 , повідомив, що з ним на бульварі Лесі Українки має зустрітися ОСОБА_45 . Того ж дня потерпілий в обумовленому місці зустрівся з останнім, надав йому копії документів, той подивився його автомобіль марки «Skoda SuperB» державний номерний знак НОМЕР_5 та пообіцяв зв`язатися після перевірки документів службою безпеки. При проведенні співбесіди ОСОБА_45 в основному задавав питання щодо автомобіля, досвідом роботи водія у потерпілого не цікавився.

Через тиждень він у телефонному режимі повідомив ОСОБА_22 , що із документами все нормально.

01.09.2014 року потерпілий почав працювати на ОСОБА_65 , виконуючи його вказівки.

У такому режимі ОСОБА_22 працював близько тижня. Весь цей час він виконував різні доручення ОСОБА_65 , їздив по місту. За вказаний період у потерпілого почала виникати підозра та сумніви щодо серйозності останнього.

05.09.2014 року ОСОБА_22 попросив обвинуваченого розрахуватися за тиждень роботи. Але ОСОБА_24 йому відмовив, пояснюючи відсутністю грошей, при цьому обіцяв передати гроші після якоїсь зустрічі, яка з невідомих потерпілому причин не відбувалася. Така поведінка обвинуваченого продовжувалася до 09.09.2014.

Того дня ОСОБА_22 отримав повідомлення від ОСОБА_24 , зі змісту якого убачалося, що останній визнає свою вину, зазначає, що ввечері із ним розрахуються, і він, відповідно, віддасть потерпілому борг, після чого вони всі разом, у тому числі і водій, поїдуть до сауни.

09.09.2014 року ввечері ОСОБА_22 забрав ОСОБА_24 , ОСОБА_27 , ОСОБА_25 з будинку АДРЕСА_4 та повіз їх на ОСОБА_60 острів в бані. По приїзду на місце ОСОБА_22 на розв`язці доріг, у місці, що було вказано ОСОБА_24 , зупинив автомобіль та включив аварійну сигналізацію, однак ОСОБА_45 сказав її вимкнути. Після чого на одному місці вони перебували більше 2 годин. Весь цей час ОСОБА_24 розмовляв по телефону. У напрямку бань стояв легковий автомобіль, дана обставина насторожила ОСОБА_65 . Після чергової телефонної розмови ОСОБА_24 сказав ОСОБА_22 , що їм необхідно проїхати на вулицю Червоноармійську, начебто за документами. ОСОБА_27 та ОСОБА_25 залишилися на місці. Приїхавши на вулицю Червоноармійську, ОСОБА_24 був відсутній 10 хвилин, повернувшись в автомобіль жодних документів при собі не мав. Після чого вони знову поїхали на ОСОБА_60 острів, де їх чекали ОСОБА_27 та ОСОБА_25 . Один з них пішов у кущі, з яких вийшов незнайомий чоловік, що насторожило ОСОБА_65 та інших. Після чого ОСОБА_24 повідомив, що йому погано, і вони повернулися додому на АДРЕСА_4 . Під час перебування в квартирі, ОСОБА_24 показав потерпілому статтю про себе, де було написано, що він депутат, при цьому ОСОБА_22 звернув увагу на його прізвище.

Йому запропонували залишитися із ними до ранку, а наступного дня поїхати до м. Черкаси, де ОСОБА_63 повинні були віддати гроші, проте потерпілий відмовився, оскільки перестав довіряти ОСОБА_24 .

По приїзду додому ОСОБА_22 у мережі Інтернет знайшов переважно негативну інформацію про обвинуваченого, у зв`язку із чим прийняв остаточне рішення про припинення співпраці.

З ранку до нього зателефонував ОСОБА_24 та сказав виїжджати до м. Черкаси, але потерпілий відмовився.

Останній раз вони спілкувалися по телефону у четвер з приводу зарахування на картку ОСОБА_22 грошей.

До потерпілого через три дні після того, як він відмовився їхати до м. Черкаси, прийшли правоохоронці, які запитували про його автомобіль, з`ясовували чи був він на Жуковом острові, розповіли, що для нього була викопана могила.

Оцінюючи ситуацію ввечері на Жуковому острові, з урахуванням інформації, повідомленої правоохоронцями, ОСОБА_22 приходить до висновку, що його не вбили у зв`язку із тим, що повз них постійно їздили автомобілі, крім того їм заважав автомобіль, що стояв неподалік від них із ввімкненими аварійними сигналами. Дана обставина викликала занепокоєння ОСОБА_24 та інших.

На думку потерпілого, який до цього мав досвід роботи особистого водія для керівника, поведінка ОСОБА_24 йому здавалася підозрілою та не відповідала тому статусу, який останній начебто займав. В ОСОБА_22 виникли погані передчуття, про що він, перед поїздкою на Жуків острів, повідомив своїх рідних.

- протоком пред`явлення особи для впізнання за фотознімком (том 4 а.с. 164 166), з якого убачається, що ОСОБА_22 13.09.2014 року у присутності понятих упізнав серед фотознімків чотирьох осіб, особу зображену на фотознімку № 1, вказавши, що це ОСОБА_24 , на якого він працював водієм близько одного тижня. На фотознімку № 1 зображений ОСОБА_24 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімком (том 4 а.с. 167 169), згідно якого 13.09.2014 року ОСОБА_22 вказав на фотознімок № 3, пояснивши, що на ньому зображена людина, яку він з ОСОБА_24 возив на Жуків острів. На фотознімку № 3 зображений ОСОБА_27 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.09.2014 року (том 4 а.с. 170 172), в ході якого ОСОБА_22 вказав на фотознімок № 1, повідомивши, що на ньому зображена людина, яку він з ОСОБА_24 возив на Жуків острів. На знімку №1 зображений ОСОБА_25 ;

- копією технічного паспорту серії НОМЕР_13 , з якої убачається, що ОСОБА_22 є власником автомобіля марки «Skoda SuperB» номерний знак НОМЕР_5 2011 року випуску;

- висновком товарознавчої експертизи № 15 від 03.02.2015 року (том 4 а.с. 179 186), відповідно до якого вартість автомобіля марки «Skoda SuperB», державний номерний знак НОМЕР_5 2011 року випуску, станом на 09.09.2014 року становить 282 656 гривень 02 копійки;

- протоколом слідчого експерименту від 16.09.2014 року, в ході якого підозрюваний ОСОБА_27 за участю захисника, розповів та показав на місці, як саме він разом з ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та ОСОБА_26 намагалися вбити ОСОБА_22 , щоб заволодіти його автомобілем.

Зокрема, ОСОБА_27 показав на напрямок дороги, неподалік Столичного шосе та АДРЕСА_5 , по якій у вересні 2014 року він разом з ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та ОСОБА_26 їздили копати яму. При цьому, у місці, куди вказав ОСОБА_27 , в ході даної слідчої дії було знайдено лопату.

Окрім того, саме цією дорогою він, ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та водій ОСОБА_22 на автомобілі останнього пізно ввечері цього ж дня приїхали до раніше визначеного місця. До цього, ОСОБА_24 наказав ОСОБА_25 , з метою вбивства водія, взяти пістолет, в магазині якого було три патрони. Потім, коли ОСОБА_24 відійшов у бік, за його планом ОСОБА_25 повинен був провести постріл в ОСОБА_22 . Однак, у зв`язку із тим, що а ні ОСОБА_27 , а ні ОСОБА_25 не хотіли вбивати водія, вони повідомили ОСОБА_24 , коли він повернувся, що сталася осічка і пістолет не вистрілив (а.с. 1-7 т. 14);

- протоколом огляду місця події від 16.09.2014 року (том 4 а.с. 188 190), в ході якого у присутності понятих та підозрюваного ОСОБА_27 у лісопарковій зоні на Жуковому острові під час слідчого експерименту була виявлена яма розміром 180 см на 60 см, глибиною 150 см. З лівого боку від ями знаходиться куча землі, що була вилучена з ями. Ліворуч від ями на відстані 4 метрів у кущах виявлена лопата із держаком. Як повідомив ОСОБА_27 , вказаною лопатою він разом з ОСОБА_24 , ОСОБА_75 , ОСОБА_25 викопали яму. За результатами слідчої дії виявлена лопата була вилучена. До протоколу додається фототаблиця (том 4 а.с. 191 192), на якій зображені дорога, що веде до ями, сама яма та кущі, де була знайдена лопата;

- у судовому засіданні, за клопотанням сторони захисту, була досліджена вилучена в ході огляду місця події лопата, оглянувши яку, обвинувачені повідомили, що раніше її не бачили, проте у подальшому ОСОБА_27 і ОСОБА_25 вказали, що за допомогою саме цієї лопати вони вчотирьох копали яму на Жуковому острові.

- протоколом слідчого експерименту від 24.01.2015 року (том 5 а.с. 34 - 41), в ході якого свідок ОСОБА_36 розповів, що у період з 08 по 10 вересня 2014 року, коли він продовжував працювати у ОСОБА_24 , останній йому повідомив, що хоче замовити баню на Жуковому острові, перед цим вони вдвох на автомобілі ОСОБА_30 поїхали на вулицю Тулузи, де ОСОБА_24 придбав штикову лопату та держак до неї, після чого забравши по дорозі ОСОБА_76 , ОСОБА_53 та ОСОБА_52 , вони приїхали на ОСОБА_60 острів. Там декілька разів, на вимогу ОСОБА_24 , зупинялися, вони ходили придивлялися до чогось. Потім обрали місце, дістали з багажника лопату та пішли у чотирьох. ОСОБА_36 поїхав до озера, щоб помити автомобіль. Протягом години він займався миттям, після чого до нього повернулися хлопці, однак лопати при них не було. На запитання свідка щодо лопати, ОСОБА_24 повідомив, що вона їм більше не потрібна. Ввечері того ж дня, виконуючи вказівку ОСОБА_24 , ОСОБА_36 привіз на Жуків острів Івана, де зупинивши автомобіль на другорядній дорозі вони біля трьох годин когось чекали. Потім свідок побачив, що з ОСОБА_77 острова виїхав автомобіль марки «Skoda SuperB», за яким вони прослідували, оскільки, за словами ОСОБА_53 , у вказаній машині їхав ОСОБА_24 . Після цього вони повернулися на вулицю Городецького. В ході слідчого експерименту свідок показав напрямок, у якому пішли ОСОБА_24 разом із трьома хлопцями, взявши лопату, а також місце, де вони з ОСОБА_55 чекали близько трьох годин;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 03.10.2014 року (том 10 а.с. 93 97) за участю підозрюваного ОСОБА_25 та його захисника. В ході слідчої дії підозрюваний розповів та відтворив на місці обставини готування до вбивства ОСОБА_22 . Показав де саме ним разом із ОСОБА_24 , ОСОБА_27 , ОСОБА_26 була викопана яма на Жуковом острові, у якій мав бути схований труп водія автомобіля «Шкода Супер Б». За планом ОСОБА_24 , водія мав вбити ОСОБА_25 , якому він раніше дав пістолет системи Макарова із трьома набоями. Однак ОСОБА_25 вирішив не вбивати людину, повідомивши ОСОБА_24 , що пістолет не спрацював.

Під час слідчого експерименту проводилася відеозйомка. За результатами перегляду відеозапису у судовому засіданні встановлено, що зміст протоколу відповідає обставинам повідомленим підозрюваним ОСОБА_25 .

Вина ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_25 по епізоду закінченого замаху на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_21 з корисливою метою та готування до повторного заволодіння автомобілем підтверджується наступними доказами:
- показаннями потерпілого ОСОБА_21 , який показав суду, що влітку 2014 року шукав роботу водієм на власному автомобілі марки «Mercedes-Benz». Звернувшись до мережі Інтернет, потерпілий побачив оголошення про пошук особистого водія із власним автомобілем для керівника. В оголошенні були зазначені вимоги до автомобіля, це мала бути іномарка чорного кольору. Одразу зателефонував до чоловіка на ім`я ОСОБА_32 , з яким домовився про зустріч. Під час зустрічі в кафе на Бесарабській площі вони домовилися про умови роботи, ОСОБА_32 запропонував заробітну плату у розмірі 1 000 доларів США, повідомив, що займається політичною діяльністю, будівельними проектами.

Погодившись на такі умови, ОСОБА_21 підвіз ОСОБА_76 додому.

Наступного дня потерпілому зателефонував роботодавець та повідомив, що для працевлаштування необхідні документи зокрема копія прав, технічного паспорту на автомобіль, 2 фотокартки. Зібравши всі документи, ОСОБА_21 ввечері того ж дня відвіз їх до кафе на Бесарабській площі, де проходила перша зустрів. Там, крім ОСОБА_76 , був його помічник на ім`я ОСОБА_57 .

Протягом наступних двох тижнів ОСОБА_32 потерпілому не телефонував. Потім з ним зв`язався помічник ОСОБА_57 , який повідомив, що ОСОБА_32 перебуває у лікарні, проте все одно ОСОБА_21 прийнятий на роботу. Крім того, ОСОБА_57 викликав потерпілого на роботу наступного дня.

Приїхавши за домовленістю до будинку АДРЕСА_4 , ОСОБА_21 побачив ОСОБА_76 з товаришем, які вийшли до нього, після чого вони, за наказом ОСОБА_76 , поїхали на вулицю Городецького, де до них приєдналися ще двоє хлопців, яких у подальшому йому представили як охоронців.

Потерпілому сказали їхати до м. Городище у Черкаську область, де знаходиться завод ОСОБА_76 . Спочатку заїхали до бабусі останнього, потім в ОСОБА_76 була зустріч із незнайомцями в автомобілі «Деу Ланос». Після чого вони поїхали до лісу, де зупинилися навпроти заводу, за яким мали спостерігати, та деякий час перебували на одному місці. ОСОБА_57 відходив від них, ходив вздовж дороги, потім відвів ОСОБА_76 , щось йому сказав, і повідомив всім, що необхідно повертатися до м. Городище. Коли поверталися до міста, ОСОБА_32 та його товариши відчули, що за ними хтось спостерігає. У ОСОБА_78 ОСОБА_21 поселили до готелю, де він жив один. Наступного ранку він забрав ОСОБА_76 з іншими та відвіз їх до м. Черкаси, де весь день вони перебували по справах, а потерпілий їх чекав. Ввечері для потерпілого знайшли житло у приватному будинку.

Пізніше ОСОБА_32 наказав потерпілому привезти до сауни двох хлопців, яких він знав як охоронців. У сауну після них приїхав ОСОБА_32 з продуктами харчування та спиртними напоями у кульках.

У бані вони відпочивали всі, у тому числі і ОСОБА_21 , крім ОСОБА_53 . Під час відпочинку, всі, за винятком ОСОБА_76 , вживали спиртні напої. ОСОБА_21 звернув увагу на те, що йому наливали з окремої пляшки, яка була відкрита. Після бані потерпілий розвіз хлопців та повернувся до будинку, де його поселили.

Наступного дня після обіду йому зателефонував ОСОБА_32 та повідомив, що вони ввечері їдуть на річку. О 7 годині вечора ОСОБА_21 забрав їх, вони поїхали на беріг річки, де на відстані 3 метрів від води розклали на покривалі їжу, та налили йому чарку, знову з окремої пляшки, з якої нікому іншому не наливали. Одразу ж за першою чаркою, йому налили другу, проте потерпілий відмовився, але ОСОБА_32 наполягав. Через незначний проміжок часу з`явилися співробітники міліції, які почали затримувати всіх, у цей момент ОСОБА_21 стало погано, йому викликали швидку, а в подальшому відвезли до Золотоніської лікарні, де йому надали медичну допомогу, зробили укол та дали якісь препарат, після чого повернули на місце події, оскільки від госпіталізації він відмовився. У лікарні була видана довідка, яку забрали співробітники міліції. Оскільки у момент затримання потерпілому стало погано, його знудило, почав втрачати свідомість, він чітко не пам`ятає обставини.

У судовому засіданні потерпілий вказав на ОСОБА_24 зазначивши, що знає його як роботодавця ОСОБА_76 , а ОСОБА_26 як його помічника ОСОБА_53 . Імен інших обвинувачених він не знає, оскільки вони у його присутності один до одного по іменах не зверталися, проте зазначає, що саме цих осіб він возив у м. Черкаси, ОСОБА_79 , та перебував із ними на березі річки перед моментом їх затримання.

Повідомляючи про обставини, що передували затриманню, потерпілий вказує, що спиртні напої з пляшки наливав ОСОБА_32 , особисто ОСОБА_21 пив зі стакана зробленого з обрізаної пляшки.

Відповідаючи на запитання ОСОБА_21 повідомив, що у нього згодом почали виникати сумніви щодо серйозності ОСОБА_76 та його роботи. Оскільки потерпілий мав досвід роботи водієм керівника, він уявляв характер такої роботи, проте робота із ОСОБА_74 не мала нічого спільного із його попередніми місцями роботи;

- довідкою від 12.09.2014 року про те, що ОСОБА_21 у вказаний день близько 23 години звертався до Золоніської ЦРЛ з приводу астеноневротичного синдрому (том 6 а.с. 2);

- показаннями свідка ОСОБА_80 , який повідомив, що працює касиром в аптеці, що розташована у АДРЕСА_6 . Під час його роботи, в аптеку прийшов чоловік віком близько 25 30 років, ростом 175 180 см, худорлявої тіло будови та спитав препарат для покращення сну. Свідок запропонував декілька варіантів, але чоловік вибрав дорожчий з них «Донорміл», що коштував 120 - 150 гривень, розрахувавшись купюрою номіналом 200 гривень. Одразу ж після його уходу до аптеки зайшли співробітники міліції, які задавали питання з приводу цього чоловіка, з`ясовували який препарат він купляв, при цьому самі правильно сказали його назву. Після чого йому показали фотокартку, у якій він упізнав покупця. Проте, не був упевнений, оскільки зазвичай не звертає увагу на обличчя, дивиться лише у комп`ютер. ОСОБА_81 не може пригадати, коли відбулася дана подія;

- протоколом огляду місця події від 12.09.2014 року (том 6 а.с. 53 55). Об`єктом, що оглядається є беріг річки Дніпро урочище «Білі піски», що знаходиться на відстані 4 км від бази відпочинку «Фотоприлад» у селі Чапаєвка Золотоніського району Черкаської області. На відстані 3 метрів від берега річки на землі знаходиться рушник білого кольору, на якому є продукти харчування, обрізана частина пляшки з полімерного матеріалу зеленого кольору, на дні мається рідина світло-коричневого кольору на поверхні рідини є плівка білого кольору, пляшка з-під пива «Stare misto» ємністю 1 літр, заповнена до половини прозорою рідиною, скляна пляшка з-під горілки «Цельсій» ємкістю 0,2 літра, пляшка з під пива «Stare misto» ємкістю 1 літр заповнена доверху мутної рідиною, скляна пляшка з під горілки «Nemiroff», ємкістю 0,37 літра заповнена до половини мутною рідиною, частина горличка від пляшки з полімерного матеріалу зеленого кольору. Неподалік від оглянутого місця знаходиться ОСОБА_24 , біля якого були виявлені : запальничка, коробка із написом «Донорміл 30 таблеток», пачка сигарет та мобільний телефон марки «Самсунг». Поруч із ним знаходиться ОСОБА_27 , біля якого був виявлений паспорт громадянина України на його ім`я, сигарети, мобільний телефон та зарядний пристрій. Далі розташований ОСОБА_25 , біля якого виявлений мобільний телефон марки «Леново» та сигарети, та ОСОБА_26 , поруч із яким знаходилися два мобільний телефони марки «Нокіа».

Неподалік від місця на піщаному ґрунті розташований автомобіль марки «Mercedes-Benz» сірого кольору державний номерний знак НОМЕР_6 , у багажнику якого знаходилися сумки чорного кольору, темно зеленого кольору із синіми вставками, темно-синього кольору, полімерний пакет червоного білого кольору.

Рідина світло коричневого кольору, що знаходилася у частині пляшки полімерного матеріалу зеленого кольору, перелита у полімерну пляшку із назвою «Pepsi». Прозора рідина, що знаходилася в обрізаній полімерній пляшці, перелита у пляшку із назвою «Бон Аква».

Виявлені в ході огляду зазначені вище речі та предмети були вилучені, поміщені до пакетів та опечатані.

У додатку до протоколу, яким є фототаблиця (том 6 а.с. 56 71) зафіксовані оглянуті та вилучені предмети;

- показаннями свідка ОСОБА_82 , який повідомив суду, що в осені 2014 року близько 20 21 години він разом із ОСОБА_83 на автомобілі поверталися у Чапаєвку Черкаської області. Їх на трасі зупинили співробітники міліції та запросили бути понятими під час огляду місця події. Погодившись, вони пройшли на відстань метрів 100 від траси, на беріг річки Дніпро, де побачили чотирьох затриманих хлопців, скатертину на землі, на якій були продукти харчування, відкорковані скляні та пластикові пляшки, стакани, зроблені з пластикових пляшок. В одного з затриманих хлопців, на прізвище ОСОБА_24 , з кишені була вилучена упаковка таблеток, назву яких свідок не пам`ятає, але вказує, що першої літерою у їх назві була « ОСОБА_84 ». ОСОБА_24 , на запитання співробітників міліції, повідомив, що ці таблетки належать йому, він їх приймає. Крім того, у хлопців були вилучені мобільні телефони та документи. На незначній відстані від них знаходився автомобіль «Mercedes-Benz» світлого кольору, у багажнику якого були сумки та пакети. Все, що було вилучено в ході огляду місця події опечатувалося та підписувалося понятими.

У судовому засіданні свідок пояснив, що оскільки під час слідчої дії було темно, він не може упізнати осіб, які були затримані на березі річки.

- показаннями свідка ОСОБА_85 , який підтвердив показання ОСОБА_82 про обставини проведення огляду та вилучення з кишені одного з хлопців коробочки з ліками. Крім того, свідок повідомив, що коли їх запросили, потерпілого вже не було, оскільки його забрала карета швидкої допомоги;

- протоколом огляду від 03.10.2014 року (том 6 а.с. 77 79), в ході якого 03.10.2014 року у приміщенні Деснянського РУ ГУ МВС України у м. Києві був оглянутий вміст пакету № 0170951, у середині якого знаходяться речі ОСОБА_24 , вилучені в ході огляду місця події від 12.09.2014 року. Крім іншого у пакеті знаходиться пластикова ємкість циліндричної форми білого кольору із написом «Донорміл 30 таблеток», у середині якої є п`ять таблеток білого кольору. Після огляду вказана пластикова ємкість поміщена до окремого пакету та відповідним чином опечатана;

- висновком експерта від 31.01.2015 року № 11/д (том 6 а.с. 134 137), відповідно до якого в ході дактилоскопічної експертизи, для проведення якої експерту були надані дактилокарти ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , ОСОБА_25 , ОСОБА_27 , ОСОБА_21 та слід папілярного узору, що був виявлений за результатами дактилоскопічної експертизи № 217/д від 17.11.2014 року, на поверхні частини полімерної пляшки зеленого кольору під час огляду місця події 12.09.2014 року, встановлено, що вказаний слід залишений вказівним пальцем правої руки ОСОБА_27 ;

- висновком експерта № 2171х від 16.09.2014 року (том 6 а.с. 166 170), відповідно до якого при проведенні судово-хімічної експертизи речовин та продуктів харчування, вилучених 12.09.2014 року на березі річки Дніпро в урочищі «Білі піски», встановлено, що у наданій на дослідження рідині світло-коричневого кольору масою 57 г., що знаходиться в пластиковій пляшці з написом на етикетці «Pepsi» та в нашаруваннях на внутрішній поверхні фрагмента нижньої частини пластикової пляшки зеленого кольору виявлено ефавиренз, а в рідині світло-коричневого кольору з осадом білого кольору загальною масою 976 г., що знаходиться у пластиковій пляшці з написом на етикетці «STARE MISTO», виявлений доксиламін, який до наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів, сильнодіючих та отруйних лікарських засобів не відноситься;

- висновком судово-хімічного експерта № 2170х від 13.09.2014 року (том 6 а.с. 175 177), яким встановлено, що у наданій на дослідження непрозорій рідині світло-коричневого кольору масою 145 г., що міститься у скляній пляшці з-під горілки «Nemiroff Українська медова з перцем», вилучена за вищевикладених обставин, виявлено фармпрепарат доксиламін, який є снодійним, седативним, противоалергійним засобом.

- висновком судово-хімічного експерта № 2423х від 15.10.2014 року (том 6 а.с. 184 186), відповідно до якого убачається, що у наданих на дослідження п`яти таблетках прямокутної форми білого кольору, що містяться у пластиковій ємності циліндричної форми із написом «Донорміл 30 таблеток», виявлено доксиламін;

- постановою від 22.01.2015 року (том 6 а.с. 187 189), якою визнані речовими доказами : пляшка з-під горілки «Nemiroff Українська медова з перцем», пластикова ємність циліндричної форми із написом «Донорміл 30 таблеток», пластикова пляшка із написом на етикетці «Pepsi» із вмістом, фрагмент нижньої частини пластикової пляшки із залишками рідини, дві пластикові пляшки із написом на етикетці «STARE MISTO» із вмістом; верхня частина обрізаної полімерної пляшки;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.01.2015 року (том 6 а.с. 23 24), з якого слідує, що ОСОБА_21 у присутності понятих упізнав та показав серед чотирьох фотознімків знімок № 4, на якому був зображений ОСОБА_32 , до якого він влаштувався водієм. У подальшому перебуваючи у Черкаській області на березі річки Дніпро, разом з іншими трьома хлопцями, саме ОСОБА_32 наполегливо пригощав його спиртним, від якого ОСОБА_21 став погано себе почувати. До протоколу додається фототаблиця та довідка, в якій вказано, що на знімку № 4 зображений ОСОБА_24 ;

- протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.01.2015 року (том 6 а.с. 27 28, 31 32, 35 36), що містять інформацію про впізнання ОСОБА_21 по фотознімках осіб, яких він разом з роботодавцем на ім`я ОСОБА_32 , возив на берег річки Дніпро у Черкаській області. Даними особами є ОСОБА_27 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 ;

- копією технічного паспорту на автомобіль марки «Мercedes-Benz» E 300 D, державний номерний знак НОМЕР_6 , 1995 року виготовлення, яким, відповідно до примітки, мав право керувати ОСОБА_21 (том 6 а.с. 3 4);

- висновком автотоварознавчої експертизи № 16 від 20.01.2015 року (том 6 а.с. 44 48), з якого убачається, що вартість непошкодженого транспортного засобу «Мercedes-Benz» E 300 D станом на 12.09.2014 року становила 86 033 гривні 87 копійок;

Вина ОСОБА_24 та ОСОБА_25 у незаконному поводженні з вогнепальною зброєю та боєприпасами підтверджується наступними доказами:
- протоколом огляду місця події від 13.09.2014 року (том 10 а.с. 137 - 139). В ході огляду житла ОСОБА_25 , за його письмовою згодою, у будинку АДРЕСА_2 , вилучений предмет схожий на пістолет, на якому позначений рік випуску 1963, номерні знаки на ньому відсутні. Разом із вказаним предметом є магазин із трьома предметами, ззовні схожими на бойові набої. На магазині є кустарний номер 3478. Біля магазину знаходиться предмет у вигляді циліндру, довжиною близько 20 см, схожий на глушник до пістолету;

- висновком експерта № 746 від 15.09.2014 року (том 10 а.с. 148 153). В ході проведення балістичної експертизи встановлено, що надані на дослідження предмети, вилучені за місцем проживання ОСОБА_25 є короткоствольною вогнепальною зброєю нарізним, самозарядним пістолетом калібру 9х18 мм, який виготовлений саморобний способом шляхом внесення змін в макет масогабаритний (ММГ) пістолету конструкції Макарова калібру 9х18 мм. Пістолет придатний для проведення пострілів. Три предмет, схожі на патрони, є боєприпасами до військової нарізної вогнепальної зброї пістолетними патронами калібру 9х18 мм, придатні для стрільби з пістолету, наданого на дослідження.

У дослідницькій частини вказаного висновку зазначено, що предмет циліндричної форми має отвір, призначений для кріплення на дульну частину ствола пістолету з допомогою різьбового з`єднання. При експериментальній стрільбі з пістолету, наданого на дослідження, із використанням описаного приладу, спостерігалося незначне зниження звуку пострілу;

- постановою від 12.01.2015 року (том 10 а.с. 154 158) пістолет конструкції Макарова калібру 9х18 мм визнаний речовим доказом, який в ході судового розгляду був безпосередньо досліджений судом, пред`явлений для огляду стороні захисту. Обвинувачені ОСОБА_24 та ОСОБА_26 повідомили, що раніше пістолет на бачили, проте ОСОБА_25 та ОСОБА_27 не одразу, але упізнали досліджувану зброю, пояснивши, що саме цей пістолет ОСОБА_24 придбав за невідомих їм обставин та передав ОСОБА_25 , для того щоб той вбив водія автомобіля «Skoda SuperB».

Крім наведених вище доказів, вина обвинувачених у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень підтверджується фактичними даними, отриманими органом досудового розслідування під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій, на підставі відповідних рішень слідчих суддів. Результати даних дій були оформлені протоколами із додатками у вигляді носіїв інформації.

Стороною захисту вказано на недопустимість доказів, отриманих у результаті втручання у приватне спілкування підозрюваних під час їх перебування в ІТТ ГУМВС України у м. Києві шляхом аудіоконтролю, з підстав незаконності проведення таких дій.

Однак, колегія не може погодитися із такою позицією з огляду на наступне. Правовою підставою для втручання у приватне спілкування особи є відповідне рішення слідчого судді, яке ухвалюється за результатами розгляду клопотання прокурора або слідчого із погодженням із прокурором. В ході розгляду такого клопотання слідчий суддя, крім іншого, оцінює обставини, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні злочину, обґрунтування неможливості отримання відомостей про злочин в інший спосіб, обґрунтування можливості отримання під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії доказів, які самостійно або в сукупності з іншими доказами можуть мати суттєве значення для з`ясування обставин злочину або встановлення осіб, які його вчинили.

Відповідно до положень ст. 252 КПК України за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій складається протокол, до якого, у разі необхідності, долучаються додатки. У контексті ст. 256 Кодексу такі протоколи та додатки до них використовуються у процесі доказування поряд з іншими доказами, отриманими у результаті слідчих (розшукових) дій.

Аналізуючи викладене вище, суд не може погодитися із посиланням захисту про недопустимість вказаних доказів у зв`язку із ненаданням стороною обвинувачення постанов прокурора про проведення слідчих (розшукових) дій, оскільки такі дії, у даному кримінальному провадженні, проводилися лише на підставі рішень слідчих суддів, які були надані суду в ході судового розгляду кримінальної справи.

У судовому засіданні стороною захисту не було повідомлено внаслідок якого порушення вимог кримінального процесуального закону при отриманні доказів, суд може визнати процес їх здобуття таким, що підриває довіру до їх достовірності.

А відтак суд визнає допустимими та належними доказами протоколи, складені за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій із додатками у вигляді протоколів огляду оптичних дисків та враховує отримані фактичні дані. Так колегія вважає, що вчинення обвинуваченими інкримінованих їм злочинів також доводиться :

- протоколом, складеним за результатами проведення оперативно-розшукового заходу (том 14 а.с. 130 132), на підставі рішення слідчого судді Апеляційного суду м. Києва від 10.09.2014 року (том 14 а.с. 224 225), яким надано дозвіл на зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, що передаються каналом зв`язку мобільним оператором ТОВ «Астеліт» під № НОМЕР_14 , що належить ОСОБА_26 у період з 10.09.2014 року, терміном на 60 діб. В ході проведення вказаних заходів отримана інформація про готування до заволодіння автомобілем «Mercedes-Benz». Зокрема зафіксована розмова, в ході якої обговорюються варіанти заволодіння вказаним автомобілем всупереч волі власника, якого пропонується затримати на декілька днів у будь-який спосіб. Крім того, особа, яка використовує вказаний номер повідомляє, що у них є ще автомобіль «Skoda» з м. Луганська. Також абоненти обговорюють наслідки змішування снодійного із горілкою, пошук інформації з цього приводу у мережі Інтернет. Один абонент вказує іншому звернутися до ветеринарної аптеки з приводу придбання препарату для отруєння собаки. Наступна розмова містить інформацію про те, що за наслідками пошуку у мережі Інтернет було з`ясовано, що змішування снодійного із горілкою призводить до летальних наслідків. Крім того, зі змісту розмови убачається, що у ніч з 11.09 на 12.09.2014 року водію у банному комплексі «БонБас» у горілку було додана невідома речовина, у недостатній, на думку співрозмовників, концентрації, частина якої утворила білий осад. У зв`язку із чим було вирішено зробити заплановане наступного вечора під приводом рибалки ;

- протоколом огляду оптичного диску, що має позначення «Деснянське РУ інв. № 228т від 10.09.2014» від 18.02.2015 року (том 14 а.с. 134 139), у якому викладена стенограма розмов, зафіксованих в ході негласної слідчої (розшукової) дії відносно ОСОБА_26 , зміст яких відповідає дослідженому протоколу за наслідками таких дій;

- протоколом за результатами проведення оперативно-розшукового заходу від 08.12.2014 року (том 14 а.с. 140 141) на підставі рішення слідчого судді Апеляційного суду м. Києва від 16.09.2014 року (том 14 а.с. 230), яким надано дозвіл на втручання у приватне спілкування підозрюваного ОСОБА_24 шляхом аудіоконтролю у приміщенні ІТТ ГУ МВС України у м. Києві терміном на 10 діб, починаючи з 16.09.2014 року.

Протокол містить інформацію про розповідь ОСОБА_24 як він зробив нові документи на машину. Крім того останній вказує скільки грошей за неї отримав, будує стратегію захисту від обвинувачення, планує визнавати вину в угоні автомобіля, за що у перспективі отримати умовний строк.

Крім того, ОСОБА_24 розповідає співрозмовнику, що провів бесіду зі співучасниками, та розробив версію, за якою вбивство було вчинено на ґрунті конфлікту, тобто без корисливого умислу, за даною версією його роль була зведена лише до продажу автомобіля вбитого.

20.09.2014 року в ході розмови, ОСОБА_24 розповів яким чином було вчинено вбивство потерпілого, якого він називає дідом. Зокрема, розповідає, що ОСОБА_58 вдарив діда два рази сокирою по голові, після чого ОСОБА_86 ножем наніс останньому один удар. Після чого вони всі вчотирьох помістили тіло до викопаної ями, зверху поклали речі та протягом 2 годин палили. Потім заволоділи автомобілем потерпілого. Пояснює, що вони сховали труп таким чином, що його б не змогли знайти, якщо б співучасник не показав місце.

22.09.2014 року ОСОБА_24 розповідає про ситуацію, у наслідок якої у нього виникла ідея заволодіння автомобілями осіб, які шукають роботу водіями.

Того ж дня ОСОБА_24 вказує про те, що їх затримали у той час, коли вони вчиняли дії, направлені на заволодіння наступним автомобілем. Зазначає, що можна довести його вину лише у зберіганні зброї, яку він придбав для самозахисту, та заволодінні чужим майном. Крім того, ОСОБА_24 висловлює впевненість у тому, що уникне покарання за вбивство, оскільки співучасники взяли вину на себе.

- протоколом огляду оптичного диску, що має позначення «інв.№ 232т від 17.09.2014 Деснянське РУ» від 13.02.2015 року (том 14 а.с. 142 146), у якому викладена стенограма розмов, зафіксованих в ході негласної слідчої (розшукової) дії відносно ОСОБА_24 , зміст яких відповідає дослідженому протоколу за наслідками таких дій;

- протоколом за результатами проведення оперативно-розшукового заходу від 08.12.2014 року (том 14 а.с. 147 148) на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду м. Києва від 16.09.2014 року (том 14 а.с. 228), якою надано дозвіл на втручання у приватне спілкування підозрюваного ОСОБА_26 шляхом аудіоконтролю у приміщені ІТТ ГУМВС України у м. Києві терміном на 10 діб, починаючи з 16.09.2014 року.

У протоколі викладені розмови ОСОБА_26 з 17.09 по 22.09.2014 року, що містять інформацію про вчинення ними вбивства водія автомобіля «Toyota Camry», замах на вбивство водія на Жуковому острові, замах на вбивство водія у Черкаській області;

- протоколом огляду оптичного диску із позначенням «інв.№ 232 від 17.09.2014 Деснянське РУ», у якому викладена стенограма розмов ОСОБА_26 отриманих на підставі вказаного рішення суду.

ОСОБА_26 розповідає, що ОСОБА_58 довго не міг наважитися вбити сокирою людину, проте все ж таки наніс удар по голові. Труп вони кинули в яму, зверху засипали речами і підпалили. Крім того, розповів про те, що вони приїхали до Ірдена на автомобілі «Mercedes-Benz» із водієм, якого спочатку планували застрелити з пістолету, а після того як він не спрацював, напоїли горілкою, у якій розчинили якусь речовину.

Також повідомив обставини замаху на вбивство водія автомобіля «Skoda», якого ОСОБА_25 мав застрелити з пістолета, який дав йому для цього ОСОБА_24 , за що пообіцяв заплатити 2 000. Вбивства не відбулося у зв`язку із тим, що у ОСОБА_26 , який приїхав на ОСОБА_60 острів в іншому автомобілі, окремо від інших, виникла підозра, що за ними спостерігають правоохоронці, про що він повідомив по телефону співучасникам. Незважаючи на це, ОСОБА_24 наполягав на вбивстві.

Коли він повернувся до квартири, у якій вони всі на той час проживали, і побачив водія, йому стало відомо від ОСОБА_24 , що той планував вбити водія у квартирі.

Крім того, ОСОБА_26 розповів, що ідея вбивати власників автомобілів була запропонована ОСОБА_24 у кінці липня початку серпня 2014 року.

Також в ході розмови ОСОБА_26 розповідає про пістолет із глушником, 1968 року виготовлення. За словами ОСОБА_26 , пістолет залишився в одного зі співучасників у хаті в м. Городищі, обмотаний у коробці;

- протоколом за результатами проведення оперативно-розшукового заходу від 08.12.2014 року (том 14 а.с. 163 164) на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду м. Києва від 16.09.2014 року (том 14 а.с. 226), якою надано дозвіл на втручання у приватне спілкування підозрюваного ОСОБА_25 в умовах ІТТ ГУМВС України у м. Києві терміном на 10 діб з 16.09.2014 року. Згідно даного протоколу в ході оперативно-розшукового заходу була отримана інформація про вчинення ОСОБА_25 , ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 вбивства ОСОБА_28 та про незаконне поводження зі зброєю та бойовими припасами;

- протоколом огляду оптичного диску з написом «інв.№ 231 від 17.09.2014 Деснянське РУ», у якому міститься стенограма розмов ОСОБА_25 отриманих на підставі ухвали слідчого судді.

У протоколі зазначено, що ОСОБА_25 було повідомлено обставини вбивства водія автомобіля «Toyota Camry» на березі річки, де, за версією ОСОБА_24 , мали святкувати його день народження. Після того як ОСОБА_27 наніс удар сокирою по голові потерпілого, останній впав але ще був живий, до них підбіг ОСОБА_26 та наніс удар ногою по руках, ОСОБА_24 чохлом від столика накрив обличчя, і тримав поки той не перестав подавати ознак життя. Викопали яму, куди поклали тіло, та спалили його разом із сміттям. Після чого забрали автомобіль і через декілька днів ОСОБА_24 його продав.

ОСОБА_25 розповідає про пістолет, що він з нього стріляв, постріли влучні, практично в ціль. Після того як стріляли залишилося три патрони. З глушником не зручно, дуже важкий, та закриває мушку. При цьому з ним звук лише ледь тихіший, ніж без нього.

Розповідає, що запакований пістолет забрали у нього вдома.

- протоколом від 08.12.2014 року за результатами проведення оперативно-розшукового заходу (том 14 а.с. 170 171) на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду м. Києва від 16.09.2014 року (том 14 а.с. 227), яким надано дозвіл на втручання у приватне спілкування підозрюваного ОСОБА_27 у приміщенні ІТТ ГУ МВС України у м. Києві терміном на 10 днів, починаючи з 16.09.2014 року. В ході даної дії була отримана інформація про вчинення обвинуваченими вбивства ОСОБА_28 та замахів на вбивство ОСОБА_21 та ОСОБА_22 ;

- протоколом огляду оптичного носія інформації диску із позначенням «інв.№ 234-т від 17.09.2014 Деснянське РУ», у якому викладені стенограми розмов ОСОБА_27 в умовах ІТТ ГУ МВС України у м. Києві. ОСОБА_27 повідомив, що з метою заволодіння автомобілем «Toyota Camry» вони вбили її власника, за що особисто він отримав 400 доларів. Нові документи на машину були зроблені за один день на нового власника, при цьому номер залишився попереднім.

Щодо своєї участі у вбивстві ОСОБА_28 . ОСОБА_27 стверджує, що лише оглушив його легким ударом обуха сокири по голові, а вбив останнього - інший співучасник ножем в область серця. Розповідає, що після удару сокирою до них підбіг товариш, який почав допомагати ОСОБА_27 відводив руки потерпілого від сокири, яку він схопив.

Також ОСОБА_27 повідомляє, що їх затримали під час третього епізоду, коли для водія вже зробили суміш горілки із препаратом.

Крім того, обвинувачений розповідає про пістолет, називає його модель ПМ, описує глушник, повідомляє, що їздили пристрілювати його на стрільбище. У подальшому даний пістолет був схований вдома в м. Городище, про нього розповіли працівникам міліції самі обвинувачені, до того правоохоронцям про пістолет не було відомо.

Після дослідження результатів негласних слідчих (розшукових) дій обвинувачені ОСОБА_24 та ОСОБА_26 вказали, що підтверджують факт розмов, зафіксованих на носії інформації, під час яких вони розповідали співкамерникам версію начебто вчинення ними злочину, що була повідомлена їм до цього співробітниками міліції. Але їх слова були вирвані з контексту бесіди.

Проте, така версія захисту спростовується самою стенограмою розмов, які дають чітку картину вчинених злочинів з боку осіб, які були безпосередньо на цьому місці та приймали у них участь. Під час розмов обвинувачені описують деталі вбивства ОСОБА_28 , що не могли бути відомі особі, яка не була присутня на місці вчинення вбивства. Окремо колегія звертає увагу на те, що всі обвинувачені розповіли про свою емоційну реакцію на таку психотравматичну подію як вбивство людини. Так у ОСОБА_26 ситуація викликала відчуття провини, про що він повідомив своєму співрозмовнику. За словами ОСОБА_24 , він, побачивши, як ОСОБА_25 наніс удар ножем людині, подумки порівняв такі дії із вбивством свійської тварини, що його розвеселило.

Надання розповіді емоційного забарвлення, повідомлення деталей події, які не можуть бути відомі комусь іншому, хто не був присутній на місці злочину, спростовують позицію ОСОБА_24 та ОСОБА_26 про механічне відтворення ними в приміщенні ІТТ версії правоохоронців.

Захисниками вказано про відсутність складу інкримінованого злочину по епізоду із потерпілим ОСОБА_22 . За словами ОСОБА_25 та ОСОБА_27 вони відмовилися виконувати наказ ОСОБА_24 про вбивство водія, навіть не розпочавши вчиняти дії, спрямовані на заподіяння смерті.

Дійсно, відповідно до положення ст. 17 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка добровільно відмовилася від доведення злочину до кінця. Така відмова характеризується основними ознаками, якими є: добровільність, остаточність та своєчасність. Добровільність означає, що особа, яка подала вчинювати злочин і усвідомлює можливість доведення його до кінця, відмовляється від цього за власною ініціативою. При цьому відмова повинна бути не результатом нездоланих у конкретній ситуації перешкод, а наслідком вільного волевиявлення суб`єкта. Відмова визнається вимушеною, у разі коли вона зумовлена неможливістю завершити злочин з причин, що не залежать від волі винного. Небезпека затримання внаслідок конкретних несприятливих для особи обставин, які виникають у процесі здійснення попередньої злочинної діяльності і перешкоджають її закінченню, свідчить про те, що відмова є вимушеною.

З урахуванням позиції законодавця, аналізуючи докази, якими є : слідчі експерименти за участю ОСОБА_27 та ОСОБА_25 , інформації отриманої у результаті негласних слідчих (розшукових) дій, колегія не убачає у відмові від вбивства ОСОБА_22 ознаки добровільності, з огляду на наступне.

Так, ОСОБА_25 під час слідчого експерименту, вказуючи про добровільну відмову від вбивства, розкриває її зміст, пояснюючи, що вбити водія непомітно, з урахуванням кількості автомобілів, було не реально.

ОСОБА_26 під час розповіді співрозмовнику в ІТТ ГУМВС України у м. Києві пояснює, що вбити водія автомобіля «Skoda» завадило два фактори, а саме велика кількість автомобілів та можлива присутність співробітників міліції, про що він повідомив співучасників по телефону. За його словами, саме завдяки цьому, вони не довели дії по вбивству до кінця.

Судом надано оцінку позиції захисту щодо кваліфікації дій ОСОБА_27 та ОСОБА_25 по епізоду із ОСОБА_28 за ст. 121 КК України, яка обґрунтована тим, що від нанесеного удару сокирою по голові потерпілий не помер, а лише втратив рівновагу, а тому причиною смерті могло стати удушення потерпілого, на що вказує поліетиленовий зашморг, що був знайдений на шиї ОСОБА_28 в ході огляду місця події 13.09.2014 року.

Слід звернути увагу на висновок судово-медичного експерта № 2677, яким було встановлено, що смерть ОСОБА_28 настала від перелому склепіння черепу, яке могло привести к ушкодженню речовини мозку. У дослідницькій частині висновку експертом зазначено, що у підшкірній клітковині шиї трупа крововиливів не має, хрящі гортані та під`язикова кістка цілі, що спростовує твердження захисника про вірогідність причини настання смерті внаслідок удушення зашморгом.

Згідно з ч. 2 ст. 24 КК України умисел є прямим, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання. При відмежуванні вбивства від заподіяння тяжкого тілесного ушкодження визначальним є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій. Судова практика для з`ясування змісту і спрямованості умислу особи орієнтує суди на те, що при дослідженні доказів необхідно виходити із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, поведінку винного і потерпілого, що передувало події (п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 року №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи»).

Оцінюючи сукупність встановлених в ході судового розгляду фактичних обставин : спосіб, а саме завдання ОСОБА_27 двох ударів в область голови із значною силою, про що свідчать наслідки у вигляді перелому склепіння черепа, знаряддя злочину, яким є сокира, тобто предмет, який об`єктивно може спричинити смерть, поведінку винного до нанесення удару по голові ОСОБА_28 та одразу ж після цього, колегія приходить до висновку, що ОСОБА_27 усвідомлював суспільно небезпечний характер своєї дії, що посягала на життя потерпілого, передбачав її суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті і бажав їх настання.

Таким чином вважати, що обвинувачений ОСОБА_27 завдаючи із значною силою два удари сокирою по голові потерпілого не мав умислу на вбивство ОСОБА_28 , про що зазначає захист, немає підстав.

Також аналіз досліджених в ході судового розгляду доказів доводить неспроможність версії захисту про вживання ОСОБА_27 того ж спиртного напою, що і ОСОБА_21 , що начебто свідчить про відсутність події закінченого замаху на вбивство останнього з метою заволодіння автомобілем. Потерпілий ОСОБА_21 в ході допиту у суді акцентував увагу на тому, що під час кожного спільного із обвинуваченими вживання алкогольних напоїв, що мало місце у бані та на березі річки, йому наливали з окремих пляшок, в яких була непрозора (мутна) рідина. При цьому пляшки були вже відкорковані. Рідина, що знаходилася у цих пляшках, була призначена саме для ОСОБА_21 , оскільки інші обвинувачені з неї не пили. Показання потерпілого підтверджуються й висновками судово-хімічного експерта №№ 2170х та 2171х, з яких убачається, що лише в одній пляшці горілки із назвою «Nemiroff Українська медова із перцем» знайдений фармпрепарат доксиламін, у той час як в іншій пляшці горілки «Цельсій» він знайдений не був. Аналогічна ситуація із пляшками пива «Stare misto» - лише в одній із двох вилучених пляшок виявлений доксіламін. При цьому варто, зауважити, що за словами самих же обвинувачених, які у даному випадку не суперечать показанням ОСОБА_21 , спиртні напої того дня перед затриманням вживали лише ОСОБА_21 та ОСОБА_27 .

Таким чином, суд вважає встановленою ту обставину, що 12.09.2014 року на березі річки у Черкаській області ОСОБА_21 вживав суміш алкогольного напою та фармпрепарату доксиламін, що знаходилась у пляшках під назвою «Nemiroff Українська медова із перцем» та «Stare misto», а ОСОБА_27 напій з пляшки із назвою «Цельсій».

Судом були перевірені версії обвинувачених щодо інкримінованих їм злочинів, з урахуванням досліджених доказів, у зв`язку із чим колегія критично ставиться до показань ОСОБА_24 про те, що він запропонував іншим обвинуваченим переїхати до м. Києва для роботи на об`єктах будівництва, яка полягала у здійснення контролю над робітниками в ході виконання робіт.

Показання ОСОБА_24 у цій частині не знайшли свого підтвердження в ході допиту обвинуваченого ОСОБА_27 , який повідомив, що після переїзду до м. Києва вони проживали у наметовому містечку на березі річки, у зв`язку із фінансовими проблемами. За час проживання в м. Києві вони не працювали, звідки ОСОБА_24 брав гроші на їх утримання та чим він займався, обвинуваченому не відомо.

ОСОБА_26 також підтвердив, що після переїзду до м. Києва він не працював, при цьому вказав суду, що ОСОБА_24 начебто мав деякі будівельні об`єкти, однак повідомити про них більш детальну інформацію не зміг.

ОСОБА_25 показав, що нетривалий час після переїзду з м. Городище, він виконував ремонтні роботи у будинку на вулиці Заньковецькій у м. Києві, про здійснення ним функцій контролю над роботою інших працівників не повідомив.

У зв`язку із цим показання ОСОБА_24 про необхідність додаткових автомобілів із водіями для роботи на різних об`єктах, викликає сумнів у суду. Також не залишається поза увагою колегії, що, за словами останнього, для поїздок на ці об`єкти ОСОБА_24 шукав автомобілі іноземного виробництва, бізнес класу, при цьому він та інші обвинувачені через брак коштів проживали на березі річки.

У судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_87 та ОСОБА_88 , які у літом 2014 року шукали роботу водіями із власними автомобілями та зустрічалися з цього приводу з ОСОБА_24 .

Так, свідок ОСОБА_87 показав, що у вказаний період часу він шукав роботу водія із власним автомобілем марки «Mitsubishi Grandis», який придбав у кредит. У мережі Інтернет він знайшов оголошення про роботу, яка його зацікавила. Зателефонувавши за вказаним номером він спілкувався із чоловіком, вони призначили зустріч, на яку ОСОБА_87 приніс, на вимогу останнього, копії документів на автомобіль та паспортні дані. Зустріч тривала близько 5 хвилин, чоловік роздивився його машину та забрав документи, начебто для проведення перевірки службою безпеки. Через тиждень свідку зателефонували та повідомили, що він не підходить для роботи водієм, оскільки його автомобіль у кредиті. У подальшому свідку вказані копії були повернуті працівниками міліції.

Свідок ОСОБА_88 повідомив, що за ідентичних обставин, він познайомився із чоловіком на ім`я ОСОБА_45 у серпні 2014 року. У власності свідка знаходився автомобіль «Toyota Camry». Під час зустрічі, на вулиці Басейній, ОСОБА_45 повідомив, що він працює помічником депутата і йому потрібен другий водій з автомобілем, оскільки на автомобілі марки «Toyota Land Cruiser Prado», на якому він приїхав, будуть їздити охоронці. Майбутній роботодавець пообіцяв заробітну плату у розмірі 1 200 доларів США, при цьому свідок надав копії свідоцтва про реєстрацію свого транспортного засобу, свідоцтва про право на керування транспортними засобами, медичної довідки, страхового полісу, трудової книжки та інших, яких він не пам`ятає. У свою чергу ОСОБА_88 погодився працювати лише за умови укладення відповідного договору, що влаштувало ОСОБА_65 .

Пізніше того ж або наступного дня, ОСОБА_45 зателефонував свідку та запропонував йому виходити на роботу. Проте, ОСОБА_88 відмовився від пропозиції оскільки йому здалася підозрілою особа роботодавця та його поведінка.

Найбільше всього свідка насторожила та обставини, що під час першої бесіди ОСОБА_45 якнайменш 5 разів спитав чи не перебуває автомобіль у кредиті, що було підозрілим, оскільки на думку свідка, дана обставина не має обходити керівника. До того ж незважаючи на позицію ОСОБА_88 , яку він озвучив, не приступати до роботи без укладення договору, ОСОБА_45 декілька разів пропонував йому почати працювати без будь-якого оформлення.

Крім того, по відношенню до майбутнього водія останній поводив себе дивно, пропонував дружні стосунки, спільні походи до бані. Також, свідок звернув увагу на орфографічні помилки, що містилися у смс-повідомленнях ОСОБА_65 . У зв`язку із чим проаналізувавши всі сумніви, спираючись на внутрішнє відчуття ОСОБА_88 відмовився працювати на нього.

У судовому засіданні вказані свідки упізнали в обвинуваченому ОСОБА_24 . ОСОБА_65 , який пропонував їм роботу водіями.

Показання свідків ОСОБА_89 та ОСОБА_90 підтверджуються протоколом огляду місця події від 13.09.2014 року (том 7 а.с. 2 6), в ході якого в автомобілі марки «Mercedes-Benz» державний номерний знак НОМЕР_6 виявлені дві сумки, один пакет та валіза чорного кольору, у середині якої, крім іншого знаходилися копії технічного паспорту на автомобіль «Mitsubishi Grandis», копія паспорту на ім`я ОСОБА_89 , копія посвідчення водія на його ж ім`я, та копії аналогічних документів на ім`я ОСОБА_90 та його автомобіля марки «Toyota Camry».

Таким чином, враховуючи інформацію, отриману в ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та інші докази, досліджені в ході судового слідства, суд вважає встановленим той факт, що у період часу у кінці липня на початку серпня 2014 року обвинувачений ОСОБА_24 запланував вчинення вбивств водіїв з метою заволодіння належними їм автомобілями, що запропонував вчинити обвинуваченим ОСОБА_27 , ОСОБА_26 та ОСОБА_25 . Останні, погодившись на пропозицію ОСОБА_24 , переїхали до м. Києва, де почали проживати у наметовому містечку на березі річки.

ОСОБА_24 зайнявся пошуком водіїв із власними автомобілями, провівши у серпні 2014 року зустрічі, що носили характер співбесід, начебто для працевлаштування, із водіями ОСОБА_91 , ОСОБА_92 , ОСОБА_28 , ОСОБА_22 , ОСОБА_21 . При цьому за результатами яких дав згоду, тобто повідомив про прийняття на роботу у вказаний період часу, всім означеним особам, крім тієї, автомобіль якої був у кредитному зобов`язанні.

Після чого ОСОБА_24 спланував вчинення вбивства ОСОБА_28 , визначив його місце, час, спосіб та розподілив ролі між співучасниками. Далі, вчинивши, згідно попередньо розробленого плану, вбивство потерпілого, та заволодівши його автомобілем, ОСОБА_24 знайшов можливість незаконної перереєстрації права власності на автомобіль вбитої особи, підшукав ОСОБА_47 , який погодився придбати автомобіль ОСОБА_28 , та 16.08.2014 року продав йому його.

Через незначний проміжок часу після вбивства ОСОБА_28 , ОСОБА_24 запланував вбити ОСОБА_22 з метою заволодіння належним йому автомобілем марки «Skoda SuperB». Для чого попередньо отримав в останнього копії особистих документів та документів на автомобіль, визначив місце, час, спосіб вчинення злочину, заздалегідь придбав знаряддя злочину, яким є нарізний, самозарядний пістолет калібру 9х18мм, передав його ОСОБА_25 , якого визначив виконавцем. Також ОСОБА_24 в процесі підготовки до вбивства ОСОБА_22 придбав лопату для викопування ями для подальшого приховання тіла потерпілого. Показання ОСОБА_24 про придбання лопати з метою ландшафтного дизайну прибудинкової території будинку, який він орендував на території Жукового острову, були спростовані показаннями інших обвинувачених, які повідомили, що лопатою вони викопували яму для залякування адвоката, крім того, за їх словами, на той час вони всі жили разом у орендованій квартирі на вулиці Хрещатик у м. Києві.

Таким чином, здійснивши всі дії по підготовці до вбивства ОСОБА_22 , разом із ним на його автомобілі ОСОБА_24 , ОСОБА_27 та ОСОБА_25 приїхали на Жуків острів, де зупинилися неподалік від попередньо викопаної ями. У цей час ОСОБА_26 виконував покладену на нього функцію спостереження за оточуючою обстановкою, знаходячись на в`їзді до Жукового острову, в автомобілі ОСОБА_30 , про що останній повідомив суду. Перебуваючи на Жуковому острові, ОСОБА_25 та ОСОБА_27 отримали від ОСОБА_24 вказівку вбити ОСОБА_22 . Однак у зв`язку із побоюваннями бути викритими, через значну кількість автомобілів та повідомлення ОСОБА_26 про можливе спостереження за ними правоохоронців, вони відмовилися від вчинення запланованого злочину у вказаний день.

Отримана в ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій інформація, свідчить про те, що обвинувачені не відмовилися у подальшому від наміру заволодіти автомобілем ОСОБА_22 , про що свідчить та обставина, що вже після подій на Жуковому острові ОСОБА_26 у телефонній розмові зазначає співрозмовнику про «наявність» у них різних автомобілів, у тому числі й автомобіля «Skoda» із Луганською реєстрацією.

Наступного дня 10.09.2014 року, після невдалої спроби заволодіти автомобілем ОСОБА_22 , ОСОБА_24 розробив план заволодіння автомобілем ОСОБА_21 , копії документів на автомобіль якого обвинувачений отримав у серпні 2014 року.

Судом встановлено, що обвинуваченим ОСОБА_27 та ОСОБА_25 не було відомо про існування вказаного водія до 10.09.2014 року. Дана обставина підтверджується й показаннями ОСОБА_21 , який повідомив, що після співбесіди з ОСОБА_24 та знайомства із його помічником ОСОБА_26 , останній вийшов з ним на зв`язок напередодні поїздки до м. Черкаси, а до цього часу з моменту першої зустрічі ОСОБА_21 не працював у ОСОБА_24 , оскільки вважав, що останній знаходиться у лікарні.

Таким чином, ОСОБА_24 попередньо знайшовши ОСОБА_21 , який є законним володільцем автомобіля «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_6 , отримавши від нього копії документів, необхідних для подальшої перереєстрації права власності, визначив місце, спосіб вчинення вбивства потерпілого, яке мало відбутися у Черкаській області у лісі неподалік м. Городище, розподілив ролі між співучасниками, відповідно до розподілу ОСОБА_25 повинен був застрелити ОСОБА_21 раніше наданим йому пістолетом, а всі інші мали спостерігати за обстановкою навколо.

Однак, вчинивши всі необхідні заплановані дії, обвинуваченим не вдалося можливим довести до кінця умисел, направлений на вбивство потерпілого з метою заволодіння належним йому автомобілем, у зв`язку із осічкою. Саме про такий перебіг подій свідчить інформація, отримана у результаті проведення негласних слідчих (розшукових) дій.

Після чого ОСОБА_24 спланував вчинення вбивства ОСОБА_21 в інший спосіб, з метою реалізації якого ОСОБА_25 , виконуючи доручення ОСОБА_24 , знайшов у мережі Інтернет інформацію про наслідки вживання снодійного препарату разом із спиртними напоями. На переконання обвинувачених, таке спільне вживання горілки із фармпрепаратом гарантовано призводило до летальних наслідків, на чому вони акцентували увагу під час розмови, що була досліджена судом.

ОСОБА_24 , продовжуючи готуватися до вчинення вбивства ОСОБА_21 придбав в аптеці у м. Городище снодійний препарат «Донорміл», діючою речовиною у якому є доксиламін. Та обставина, що касир аптеки ОСОБА_81 не зміг повідомити період часу, коли він продав незнайомцю 25 30 років вказаний препарат, на думку суду, пояснюється тривалим проміжком часу між подією та допитом цього свідка у суді.

Після придбання ліків ОСОБА_24 та ОСОБА_26 , за невстановлених обставин, розчинили в алкогольному напої 25 таблеток препарату «Донорміл». При цьому суд виходить з того, що упакування містило 30 таблеток, лише 5 з яких залишися та були вилучені того ж дня в ході огляду місця події. Вживання будь-ким 12.09.2014 року снодійного обвинувачені та потерпілий ОСОБА_21 заперечували.

Про намір вбити потерпілого саме шляхом його отруєння ОСОБА_93 було доведено до всіх співучасників, про що свідчить та обставина, що ОСОБА_27 , який безпосередньо не займався пошуком інформації та приготуванням суміші препарату із алкоголем, був обізнаний ще до поїздки на беріг річки, де відбулося затримання.

У подальшому, перебуваючи в урочищі «Білі піски» на березі річки Дніпро, обвинувачені продовжили вчиняти дії, спрямовані на вбивство ОСОБА_21 з корисливих мотивів. За словами потерпілого, які не спростовані жодним дослідженим доказом, та не поставлені під сумнів самими обвинуваченими, йому наливали мутну рідину з пляшки, з якої ніхто із присутніх не пив. ОСОБА_24 наполягав на тому, щоб водій, який, за його ж ( ОСОБА_24 ) словами, мав везти їх того вечора до м. Києва, вжив значну кількість спиртних напоїв.

Пояснюючи суду таку наполегливість у примушуванні вживання ОСОБА_21 спиртних напоїв, ОСОБА_24 пояснив, що він не схвалює керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, але того дня їх супроводжував ще інший автомобіль, який, у разі виникнення непередбачуваної ситуації, міг відвезти їх до м. Києва.

Проте, наявність додаткового автомобіля на час їх поїздки до міст Черкас та Городище була спростована як потерпілим ОСОБА_21 так й іншими обвинуваченим.

Досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності свідчать про те, що 12.09.2014 року у вечірній час, обвинувачені вчинили всі дії, які вважали необхідними для вбивства ОСОБА_21 з метою заволодіння його автомобілем, проте, з причин, що не залежали від їх волі, умисел не був доведений до кінця, у зв`язку із втручанням правоохоронців та вчасним наданням потерпілому медичної допомоги.

Незважаючи на позицію захисту щодо недоведеності настання наслідків у вигляді смерті у разі вживання суміші спиртних напоїв із фармпрепаратом доксиламін, суд виходить з направленості умислу обвинувачених, які вважали обраний ними засіб таким, що гарантовано призводить до летальних наслідків для особи, яка вживала таку суміш.

Оцінюючи показання обвинувачених, суд вважає їх непослідовними, суперечливими один одному та іншім доказам по справі.

Кожен обвинувачений, крім ОСОБА_24 , визнав частково вину у вчиненні вбивства ОСОБА_28 . При цьому обвинувачені намагалися максимально зменшити свою участь у цьому злочині.

Так, ОСОБА_26 пояснював такі наслідки небажаним та неочікуваним збігом обставин, у яких він опинився в ролі вимушеного спостерігача. ОСОБА_27 та ОСОБА_25 , перекладаючи всю відповідальність за вбивство на ОСОБА_24 , повідомляли про свою домовленість оглушити ОСОБА_28 та залишити його в кущах, що не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду.

Заперечення обвинувачених ОСОБА_27 та ОСОБА_25 наявності події злочину, яким є закінчених замах на вбивство ОСОБА_21 , та начебто добровільна відмова від вбивства ОСОБА_22 , на переконання суду, є захисною версією, спрямованою на ухилення від відповідальності за вчиненні протиправні дії. При цьому суд враховує позицію цих обвинувачених, які протягом судового слідства спочатку не визнавали вину. ОСОБА_25 вказував про психологічний тиск на нього з боку співробітників міліції, які погрожували його родині у разі заперечення ним вчинення злочину, у наслідок чого він був вимушений взяти на себе вину за злочини, які не вчиняв, але згодом добровільно, без примусу, повідомив суду обставини вбивства ОСОБА_28 та замаху на вбивство ОСОБА_22 . Така зміна у позиції, за словами обвинуваченого, пов`язана із переосмисленням ним своїх дій та їх наслідків. Аналогічним чином змінив свої показання і ОСОБА_27 .

Згідно із дослідженими висновками амбулаторних комісійних комплексних судових психолого-психіатричних експертиз №№1008, 1009, 1015, 1014 всі обвинувачені у період злочинів, в яких вони підозрюються, та у час проведення дослідження яким-небудь психічним захворюванням, у тому числі тимчасовим розладом психічної діяльності не страждали. Обвинувачені за своїм психічним станом на момент злочинів, в яких вони підозрюються, та на момент проведення експертизи могли усвідомлювати свої дії та керувати ними. Обвинувачені не страждають якою-небудь психічною хворобою, внаслідок цього не потребують застосування відносно них примусових заходів медичного характеру (т. 14 а.с. 77 78, 91 92, 105 106, 123 124). Вказані висновки є належно мотивованими, науково обґрунтованими, складеними комісією кваліфікованих експертів, які мають достатній досвід та стаж роботи, на підставі ретельно дослідження матеріалів кримінального провадження, відповіді та висновки експертів повні та вичерпні, не допускають подвійного тлумачення та суперечностей, а тому суд бере їх в основу свого висновку, що ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_25 були осудними, тобто здатними на момент вчинення злочинів усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Дані, що були одержані судом під час дослідження висновку судової психолого-психіатричної експертизи відносно ОСОБА_26 , переконливо вказують на те, що він повідомляє не про всі відомі йому обставини вчинення злочинів, посилаючись на свою пам`ять, намагаючись у таких спосіб пом`якшити відповідальність за вчинення злочинів.

В ході судового слідства ОСОБА_24 давав показання, що суперечили його попереднім словам, та були об`єктивно неспроможними, з урахуванням досліджених судом доказів, якими є, у тому числі, і показання інших обвинувачених. Така поведінку обвинуваченого викликана небажанням нести відповідальність за вчинення особливо тяжких злочинів, та відповідає описаним у висновку судово-психіатричного експерта, рисам характеру ОСОБА_24 , якому притаманні хитрість та виверткість.

У судовому засіданні досліджені всі зібрані під час досудового та судового слідства докази, які мали значення для правильного вирішення справи, всім їм дана оцінка.

За наслідками повного всебічного судового розгляду суд вважає доведеною вину ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_25 у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_28 , тобто в умисному протиправному заподіянню смерті, вчинене з корисливих мотивів, групою осіб, та кваліфікує їх дії за пунктами 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Дії вчинені ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_25 , що виразилися у незаконному заволодінні автомобілем ОСОБА_28 , вчинені за попередньою змовою групою осіб, поєднані із насильством, небезпечним для життя потерпілого, що завдали великої матеріальної шкоди, суд кваліфікує за ч. 3 ст. 289 КК України.

Умисні дії ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_25 , що виразилися у незакінченому замаху на умисне вбивство ОСОБА_22 , тобто умисне протиправне заподіяння смерті, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, суд кваліфікує за ч. 3 ст. 15, пунктами 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Дії ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_25 , які виразилися у готуванні до повторного незаконного заволодіння автомобілями ОСОБА_22 та ОСОБА_21 , вчинені групою осіб, поєднані із насильством, небезпечним для життя потерпілих, суд кваліфікує за ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 289 КК України.

Умисні дії ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_25 , що виразилися у закінченому замаху на умисне вбивство ОСОБА_21 , тобто умисне протиправне заподіяння смерті, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, суд кваліфікує за ч. 2 ст. 15, пунктами 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Умисні дії ОСОБА_24 , що полягають у носінні, придбані та передачі вогнепальної зброї та бойових припасів, без передбаченого законом дозволу та умисні дії ОСОБА_25 щодо носіння, зберігання та придбання вогнепальної зброї та бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 263 КК України.

При цьому суд не може погодитися із позицією обвинувачення, що полягає у кваліфікації дій обвинувачених за вчинення вбивства ОСОБА_28 та замахів на вбивства ОСОБА_22 та ОСОБА_21 за пунктом 9 ч. 2 ст. 115 КК України. На думку суду, дана кваліфікація є зайвою та такою, що не знайшла свого підтвердження в ході судового слідства, оскільки метою вчинення обвинуваченими вбивства ОСОБА_28 та замахів на вбивства інших потерпілих було бажання заволодіти належними останнім автомобілями, що охоплюється пунктами 6 та 12 вказаної частини ст. 115 КК України.

Крім того, орган судового розслідування при кваліфікації дій обвинувачених по епізоду закінченого замаху на вбивство ОСОБА_21 за ч. 2 ст. 15, п. 6, 9 , 12 ч. 2 ст. 115 КК України, зазначив, що обвинувачені вчинили не всі дії, які вважали необхідними для доведення умислу до кінця з причин, що не залежали від їх волі.

Проте, в ході судового розгляду було встановлено, що ОСОБА_24 , ОСОБА_27 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 12.09.2014 року вчинили всі дії, які вважали необхідними для вбивства ОСОБА_21 з метою заволодіння його автомобілем, однак у силу обставин, що не залежали від їх волі, злочинний умисел не був доведений до кінця, у зв`язку із чим суд кваліфікував їх дії за ч. 2 ст. 15, пунктами 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, саме як закінчений замах.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_24 покарання, колегія суддів, згідно із вимогами ст.ст. 50, 65, 68 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, більшість яких відноситься до категорії особливо тяжких, ступень здійснення злочинних намірів та причини, за яких вбивство ОСОБА_22 та ОСОБА_21 не було доведено до кінця. Також суд бере до уваги молодий вік обвинуваченого, наявність на його утриманні малолітньої дитини 16.05.2013 року, що слідує з вироку Городищенського районного суду, відсутність негативних характеристик за місцем реєстрації, здійснення останнім підприємницької діяльності як фізична особа підприємець.

Обставин, що можуть пом`якшити покарання ОСОБА_24 , в ході судового слідства не встановлено.

Обставиною, що обтяжує його покарання є рецидив злочину, враховуючи, що на час вчинення злочинів, ОСОБА_24 мав непогашену судимість за злісне ухилення від сплати аліментів.

Оскільки санкцією ч. 2 ст. 115 КК України не передбачені альтернативні види покарань, крім позбавлення волі, суд призначає обвинуваченому саме такий вид покарання.

Призначаючи покарання ОСОБА_24 суд, крім тяжкості вчинених ним злочинів, враховує його роль, що полягала в організації, плануванні та безпосередньому вчиненні кримінальних правопорушень, його ставлення до своїх дій та їх наслідків, відсутність будь-яких притаманних людині проявів співчуття, жалю до потерпілих осіб. Суд зважає на особливо цинічне ставлення ОСОБА_24 до життя людини, нехтування ним такою найвищою цінністю, яке ним було проявлено як під час вчинених злочинів, так і в судовому засіданні.

Окремо колегія суддів бере до уваги ту обставину, що після вбивства ОСОБА_28 , обвинуваченому ОСОБА_24 , який усвідомлював протиправність своїх діянь, було відомо про те, що правоохоронцями вчиняються дії по розшуку потерпілого та його вбивць, що зазначили всі обвинувачені, свідок ОСОБА_36 та повідомив потерпілий ОСОБА_22 . Незважаючи на це, ОСОБА_24 продовжував планувати вбивства з корисливих мотивів та вчиняти дії, направлені на їх втілення. І лише завдяки втручанню правоохоронних органів дії ОСОБА_24 були припинені.

Вищевикладене свідчить про особливу соціальну небезпечність особи обвинуваченого, у зв`язку із чим покарання на визначений строк не досягне своєї мети, направленої на виправлення та недопущення вчинення ним злочинів у майбутньому. Саме тому суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_24 такий винятковий вид покарання як довічне позбавлення волі.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_27 встановлено, що він є особою раніше не судимою, не одружений. На обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місце проживання негативні характеристики відсутні. Інформація про працевлаштування ОСОБА_27 суду не надана.

При призначенні йому покарання суд враховує ступень тяжкості вчинених останнім кримінальних правопорушення, які, відповідно до положень ст. 12 КК України, відносяться до особливо тяжких кримінальних правопорушень, особу винного, відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Враховуючи, що щире каяття ґрунтується на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки і характеризується щирим осудом цієї поведінки, визнанням своєї провини, висловленням жалю з приводу вчиненого, бажанням виправити ситуацію, що склалася, а також готовністю підлягати кримінальній відповідальності, суд приходить до висновку про відсутність даної обставини, яка б могла пом`якшити покарання ОСОБА_27 , про яку було зазначено захистом.

З урахуванням викладеного, враховуючи роль обвинуваченого у вчинені злочинів, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання на певний строк, який є максимальним, передбаченим санкцією ч. 2 ст. 115 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку колегії є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_27 та недопущення вчинення ним протиправних дій у майбутньому.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_25 встановлено, що він є особою раніше не судимою, не одружений. На обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місце проживання негативні характеристики відсутні. Інформація про працевлаштування ОСОБА_25 суду не надана.

При призначенні йому покарання суд враховує ступень тяжкості вчинених останнім кримінальних правопорушення, більшість з яких, відповідно до положень ст. 12 КК України, відносяться до особливо тяжких кримінальних правопорушень, особу винного, відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання на певний строк, який є максимальним у межах санкції ч. 2 ст. 115 КК України, оскільки таке покарання, на думку колегії є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_25 та недопущення вчинення ним протиправних дій у майбутньому.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_26 встановлено, що він є особою раніше не судимою, не одружений. На обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місце проживання негативні характеристики відсутні. Інформація про працевлаштування ОСОБА_26 суду не надана.

При призначенні йому покарання суд враховує ступень тяжкості вчинених останнім кримінальних правопорушення, які, відповідно до положень ст. 12 КК України, відносяться до особливо тяжких кримінальних правопорушень, особу винного, відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання на певний строк, який є максимальним, передбаченим санкцією ч. 2 ст. 115 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку колегії є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_26 та недопущення вчинення ним протиправних дій у майбутньому.

Потерпілою ОСОБА_20 був заявлений цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 236 921 гривня 55 копійок та моральної шкоди у розмірі 1 200 000 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

З урахуванням доведеності вини ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_27 , ОСОБА_26 у вбивстві ОСОБА_28 з метою заволодіння належним йому автомобілем марки «Toyota Camry» та подальшим заволодінням вказаним транспортним засобом, вартість його на момент вчинення злочину становила 236 921 гривня 55 копійок, суд стягує з обвинувачених на користь потерпілого вартість викраденого ними автомобіля. Отже суд приймає рішення про задоволення позову ОСОБА_20 у частині стягнення на її користь завданої матеріальної шкоди у повному обсязі.

Згідно з положеннями ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала.

При вирішенні питання щодо обґрунтованості вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, з урахуванням положень п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, суд виходить з наступного.

Діями обвинувачених потерпілій ОСОБА_20 дійсно була спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, які вона відчувала та продовжує відчувати у зв`язку із втратою батька, внаслідок протиправних дій обвинувачених.

При визначенні суми грошового відшкодування за завдані моральні страждання суд враховуючи ч. 3 ст. 23 ЦК України, бере до уваги характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань потерпілої, які знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку із протиправними діями обвинувачених, ступень вини обвинувачених, принципи розумності та справедливості, а також майновий стан винних осіб. При цьому суд не може не взяти до уваги психотравмуючи наслідки ситуації для ОСОБА_20 , яка втратила єдину рідну людину лише внаслідок бажання обвинувачених заволодіти його автомобілем .

На підставі чого, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог потерпілої у відшкодуванні спричиненої їй моральної шкоди частково.

Враховуючи обраний судом вид покарання, суд приймаючи до уваги стан здоров`я обвинувачених, вважає необхідним до набрання вироком законної сили залишити без зміни раніше обраний щодо них запобіжний захід у вигляді взяття під варту, при цьому, виходячи з положень ч. 4 ст. 183 КПК України, колегія не убачає підстав для визначення розміру застави.

При ухваленні вироку суд відповідно до вимог ст. 100, 124 КПК України, вирішує питання про речові докази та стягує з обвинувачених судові витрати.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,

З А С У Д И В :
ОСОБА_24 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених пунктами 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 15, пунктами 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 15, пунктами 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання :

- за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавленні волі на строк 5 років;

- за ч. 3 ст. 15, пунктами 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 років із конфіскацією усього майна, що є його власністю;

- за ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 289 КК України у виді позбавленні волі на строк 6 років без конфіскації майна;

- за ч. 2 ст. 15, пунктами 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 років із конфіскацією усього майна, що є його власністю;

- за ч. 3 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 12 років із конфіскацією усього майна, що є його власністю,

- за пунктами 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України у виді довічного позбавлення волі із конфіскацією усього майна, що є його власністю.

На підставі ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_24 визначити шляхом поглинення менш суворих покарань довічним позбавленням волі із конфіскацією усього належного йому майна.

ОСОБА_26 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених пунктами 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 15, пунктами 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 15, пунктами 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України та призначити йому покарання :

- за ч. 3 ст. 15, пунктами 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 9 років із конфіскацією усього майна, що є його власністю;

- за ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 289 КК України у виді позбавленні волі на строк 5 років без конфіскації майна;

- за ч. 2 ст. 15, пунктами 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 9 років із конфіскацією усього майна, що є його власністю;

- за ч. 3 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 років із конфіскацією усього майна, що є його власністю,

- за пунктами 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 15 років із конфіскацією усього майна, що є його власністю.

На підставі ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_26 визначити шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим та призначити у вигляді позбавлення волі на строк 15 років із конфіскацією усього належного йому майна.

ОСОБА_27 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених пунктами 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 15, пунктами 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 15, пунктами 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України та призначити йому покарання :

- за ч. 3 ст. 15, пунктами 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 9 років із конфіскацією усього майна, що є його власністю;

- за ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 289 КК України у виді позбавленні волі на строк 5 років без конфіскації майна;

- за ч. 2 ст. 15, пунктами 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 9 років із конфіскацією усього майна, що є його власністю;

- за ч. 3 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 років із конфіскацією усього майна, що є його власністю,

- за пунктами 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 15 років із конфіскацією усього майна, що є його власністю.

На підставі ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_27 визначити шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим та призначити у вигляді позбавлення волі на строк 15 років із конфіскацією усього належного йому майна.

ОСОБА_25 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених пунктами 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 15, пунктами 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 15, пунктами 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання :

- за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавленні волі на строк 5 років;

- за ч. 3 ст. 15, пунктами 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 9 років із конфіскацією усього майна, що є його власністю;

- за ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 289 КК України у виді позбавленні волі на строк 5 років без конфіскації майна;

- за ч. 2 ст. 15, пунктами 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 9 років із конфіскацією усього майна, що є його власністю;

- за ч. 3 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 років із конфіскацією усього майна, що є його власністю,

- за пунктами 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 15 років із конфіскацією усього майна, що є його власністю.

На підставі ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_25 визначити шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим та призначити у вигляді позбавлення волі на строк 15 років із конфіскацією усього належного йому майна.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_24 , ОСОБА_27 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 у виді тримання під вартою - залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Строк відбуття покарання обвинуваченим рахувати з моменту їх затримання 12.09.2014 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк покарання ОСОБА_27 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 перебування в установах попереднього ув`язнення у період з 12.09.2014 року до дня набрання вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов ОСОБА_20 задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_24 , ОСОБА_27 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 на користь ОСОБА_20 236 921 гривню 55 копійок, в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, та 600 000 гривень рахунок відшкодування моральної шкоди.
Стягнути солідарно з ОСОБА_24 , ОСОБА_27 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 на користь держави судові витрати у розмірі 13 988 гривень 72 копійки.

Речові докази :

- лопату, вилучену у лісосмузі рекреаційної зони Жуків острів (том 10 а.с. 154 158), сокиру туристичну, ніж кухонний (том 4 а.с. 120 121) конфіскувати у дохід держави;

- пістолет калібру 9х18 мм та шумопоглинаючий пристрій до нього (том 10 а.с. 154 158)- передати до Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України;

- одяг ОСОБА_24 та ОСОБА_27 , що міститься у вилучених туристичної та матерчатої сумках (том 10 а.с. 154 158) повернути ОСОБА_24 та ОСОБА_27 (том 10 а.с. 154 158);

- автомобіль «Toyota Camry» державний номерний знак НОМЕР_3 разом із ключами від нього (том 5 а.с. 173), свідоцтво серії НОМЕР_11 про реєстрацію вказаного автомобіля (том 5 а.с. 199) повернути законному володільцю ОСОБА_67 ;

- вилучені в ході огляду місця події 12.09.2014 року залишки їжі, пляшки, пластикову ємність для ліків «Донорміл», фрагменти пластикових пляшок (том 6 а.с. 187 189) знищити;

- вилучені в ході огляду місця події 12.09.2014 року мобільні телефони, належні обвинуваченим (том 6 а.с. 223 224) звернути у дохід держави у рахунок конфіскації.

- зразки ґрунту з області голови та ніг трупу ОСОБА_28 , залишки мобільного телефону «Нокіа» (том 4 а.с. 120 121), біологічні зразки трупу ОСОБА_28 (том 4 а.с. 120 121), обгорілі залишки одягу, пакет з полімерного матеріалу (том 4 а.с. 152 153) знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається учасникам процесу.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3