Провадження № 11-сс/792/10/17
Справа № 676/5437/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ухвала слідчого судді Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 січня 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому апеляційні скарги прокурора, адвоката ОСОБА_11 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 січня 2017 року про обрання ОСОБА_8 забіжного заходу у виді домашнього арешту в кримінальному провадженні №0000056 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України,-

в с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 03 січня 2017 року частково задоволено клопотання слідчого СВ Кам`янець-Подільського РВП Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Щербівці Новоушицького району Хмельницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, неодруженого, з вищою освітою, працюючого головним інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Хмельницькій області, інваліда 2-ї групи загального захворювання, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України.

Цією ж ухвалою щодо ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту, який полягає в забороні йому цілодобово залишати житло квартиру АДРЕСА_2 , строком до 02 лютого 2017 року включно з покладенням на нього наступних процесуальних обов`язків:

1) прибувати до слідчого чи суду за першою вимогою;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи;

4) утриматись від спілкування з свідком ОСОБА_12 та співробітниками Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Хмельницькій області;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

6) носити електронний засіб контролю.

Як вбачається з матеріалів клопотання, органами досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у тому, що 10 листопада 2016 року пред`явив ОСОБА_12 вимогу про передачу йому неправомірної вигоди в сумі 1000 доларів США, погрожуючи тим, що в разі не передачі неправомірної вигоди обмежить законне право ОСОБА_12 отримати акт перевірки, який необхідний для перевірки достовірності поданих даних, незважаючи на те, що ОСОБА_12 має право на безоплатне отримання такої послуги. 11 листопада 2016 року близько 09 годин в АДРЕСА_3 , в приміщенні кабінету Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Хмельницькій області ОСОБА_8 , перебуваючи на посаді головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Хмельницькій області, являючись посадовою особою, умисно, з корисливих мотивів, використовуючи свої службові повноваження та пов`язані із цими службовими повноваженнями можливості, з метою одержання неправомірної вигоди для себе, за перевірку декларації про початок виконання будівельних робіт отримав від ОСОБА_12 неправомірну вигоду в сумі 1000 доларів США.

11 листопада 2016 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України.

Відмовляючи в застосуванні щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя виходив з того, що прокурором доведено обґрунтованість підозри, однак заявлені ризики, з врахуванням потреб досудового розслідування, не виправдовують ступінь втручання у права та свободи підозрюваного. Не спростовано прокурором, на переконання слідчого судді, можливість застосування щодо останнього більш м`яких запобіжних заходів і не доведено, що їх застосування не може забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків. Також слідчим суддею враховано похилий вік ОСОБА_8 , наявність у нього 2-ї групи інвалідності, необхідність постійного лікування, наявність міцних соціальних зв`язків (підтримання зв`язків з дітьми та наявність постійного місця проживання), а також те, що він раніше не судимий.

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою, прокурор, який здійснює повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Вважає, що обраний запобіжний захід не виключає можливості продовження підозрюваним злочинної діяльності, впливу на свідків і колег по роботі, знищення речей та документів, що мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. На його думку, слідчий суддя безпідставно врахував інвалідність та стан здоров`я підозрюваного, так як це останні роки не перешкоджало йому виконувати обов`язки за посадою. Звертає увагу на те, що поза увагою слідчого судді залишилися доводи прокурора про неодноразову зміну ОСОБА_8 місця лікування у різних областях України та його відмови від отримання повісток, що може свідчити про можливість ухилення останнього від кримінальної відповідальності, зважаючи на передбачену законом міру покарання за злочин, що йому інкримінується.

В своїй апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_11 просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді і постановити нову, якою у задоволенні клопотання слідчого відмовити. Вважає, що слідчий суддя дійшов неправильного висновку про обґрунтованість підозри та не звернув уваги на доводи захисту про провокацію злочину і відсутність достатніх доказів на підтвердження кваліфікуючої ознаки «вимагання неправомірної вигоди». На його думку, ухвала є незаконною й з огляду на порушення слідчим суддею строків розгляду клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу, а також ненадання адвокатам підозрюваного копії даного клопотання та матеріалів, якими воно обґрунтовано. Вважає, що обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту є надмірним, оскільки останній має необхідність постійно покидати помешкання для проходження лікування.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення прокурора, слідчого на підтримку вимог апеляційної скарги прокурора та заперечення проти задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_11 , міркування підозрюваного ОСОБА_8 , його захисників, які підтримали доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_11 та вказували на безпідставність доводів апеляційної скарги прокурора, перевіривши судове рішення в межах апеляційних скарг, обговоривши їх доводи, колегія суддів вважає апеляційні скарги прокурора та адвоката ОСОБА_11 такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Безпідставними, на думку колегії суддів, є доводи захисту про необґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

З огляду на те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у

ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слід враховувати позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у Рішенні від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якого «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182).

З такого визначення слідує, що на стадії судового контролю слідчий суддя оцінює докази на предмет їх вагомості, що підтверджується і вимогами ст. 178 КПК України, згідно якої слідчий суддя, суд, крім інших обставин, зобов`язаний оцінити саме вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

З огляду на викладене колегія суддів не входить в обговорення тверджень адвоката про провокацію злочину, так як відповідно до практики Європейського суду з прав людини (Рішення «Банніков проти Російської Федерації», «Веселов та інші проти Російської Федерації) висновки про наявність провокації злочину без перевірки обставин та надання їм оцінки є необґрунтованим, оскільки застосування особливих методів слідства, зокрема агентурних, саме по собі не може порушувати право особи на справедливий суд. Тому критерії визначення наявності провокації, а також оцінка доказів винуватості у вчиненому мають бути предметом судового розгляду, а не судового контролю.

Натомість зібрані органами досудового розслідування докази, зокрема заява ОСОБА_12 до Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури від 10.11.2016 року (а.с. 6), протокол допиту свідка ОСОБА_12 (а.с.7-8), протокол допиту свідка ОСОБА_13 (а.с. 20-21), протокол обшуку службового кабінету Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Хмельницькій області (а.с. 9-11), дають об`єктивні підстави вважати підозру обґрунтованою.

За таких обставин слідчий суддя правильно оцінив вагомість зібраних органами досудового розслідування доказів на підтвердження підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Однак, зважаючи на вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (правова позиція Європейського суду з прав людини викладена у Рішеннях «Єлов проти України», «Харченко проти України») навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою, а клопотання про обрання запобіжного заходу не може обґрунтовуватися лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Щодо доводів прокурора про наявність підстав для тримання ОСОБА_8 під вартою з огляду на наявність підозри щодо нього у вчиненні кримінального правопорушення, санкція статті якого передбачає мінімальну межу покарання у виді позбавлення волі строком 5 років та заборону застосовування ст.ст. 69, 75 КК України, то це ще не дає підстави вважати про бажання підозрюваного уникнути відповідальності. Тяжкість злочину, на яку послався прокурор, хоча і є необхідною умовою для законності тримання особи під вартою, але наявність цієї умови, без доведеності неможливості застосування альтеративних запобіжних заходів, є недостатнім обґрунтуванням необхідності втручання у право особи на свободу.

Колегія суддів вважає також непереконливими доводи прокурора про неодноразову зміну ОСОБА_8 місць лікування у різних областях України, оскільки це було зумовлено необхідністю проходження лікування і не підтверджує наміру підозрюваного переховуватися від слідства та суду.

Разом з тим твердження прокурора про неодноразові відмови ОСОБА_8 від отримання повісток підтверджуються матеріалами кримінального провадження (а.с. 40, 41, 53) і можуть говорити про ризик перешкоджання кримінальному провадженню, однак колегія суддів вважає, що достатньою гарантією явки останнього буде менш суворий запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Також колегія суддів бере до уваги, що з часу повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, а саме з листопада місяця 2016 року, в матеріалах кримінального провадження відсутні і будь-які офіційні дані про те, що ОСОБА_8 незаконно впливає чи може вплинути на свідків обвинувачення, інших осіб, в тому числі колег по роботі, знищив чи має намір знищити речі та документи, що мають значення для справи, або ж має намір вчинити нове кримінальне правопорушення. Щодо доводів прокурора про досвід роботи ОСОБА_8 на керівних посадах в Управлінні Державної архітектурно-будівельної інспекції у Хмельницькій області, що дає йому можливість незаконного впливу, то вони є лише нічим не підтвердженими припущення і не можуть братись до уваги.

Крім того, для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, слідчий суддя поклав на нього додаткові обов`язки, що є цілком прийнятним та стимулюватиме підозрюваного від протиправних дій.

На думку колегії суддів, слідчий суддя, дотримуючись вимог ст. 178 КПК України, правильно врахував вік та стан здоров`я ОСОБА_8 , який є особою похилого віку, має 2-гу групу інвалідності, потребує постійного лікування, має міцні соціальні зв`язки за місцем свого постійного проживання. Вказані обставини дали підстави слідчому судді застосувати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід, що не пов`язаний з ізоляцією його від суспільства.

Колегія суддів вважає недоречними доводи прокурора про неправильність врахування слідчим суддею інвалідності і стану здоров`я ОСОБА_8 . Врахування стану здоров`я при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою має важливе значення для забезпечення гарантування права особи не тільки на свободу, а й права на життя, що підтверджується і європейською судовою практикою (Рішення Європейського суду з прав людини «Барило проти України», «Салахов та Ісламов проти України»). З огляду на це та ст. 178 КПК України слідчий суддя цілком вірно врахував інвалідність та стан здоров`я підозрюваного, що підтверджується відповідною медичною документацією.

Щодо доводів адвоката про неможливість обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту через необхідність у постійному лікування поза межами його помешкання, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки заключення ЦЛКК Кам`янець-Подільської міської поліклініки №1 від 30.12.2016 року №01/664 підтверджує лише факт необхідності постійного лікування, без застережень щодо неможливості такого в домашніх умовах (а.с.70).

На думку колегії суддів, безпідставними є і доводи адвоката про незаконність ухвали слідчого судді через порушення строків розгляду клопотання слідчого. Так, ст. 186 КПК України передбачає, що клопотання про застосування запобіжного заходу розглядається слідчим суддею невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження до суду, якщо підозрюваний перебуває на свободі. Статтею 187 КПК України визначено, що слідчий суддя здійснює судовий виклик підозрюваного, який перебуває на свободі, а статтею 193 КПК України передбачено обов`язкову участь підозрюваного у розгляді клопотання, винятком є лише його перебування у міжнародному розшуку.

На виконання цих законодавчих вимог слідчий суддя одразу після отримання клопотання 12.11.2016 року цього ж дня призначив його до розгляду, але врахувавши неявку підозрюваного і висновок лікаря про протипоказання ОСОБА_8 брати участь в судовому розгляді 12 і 13 листопада через його критичний стан здоров`я (а.а. 31, 32), відклав судовий розгляд на 14 листопада 2016 року, однак через хворобу підозрюваного, що підтверджується медичним висновком (а.с.45), зупинив провадження до видужання підозрюваного. Такі дії слідчого судді були зумовлені забезпеченням підозрюваному права на справедливий суд та не суперечать положенням ст. 28 КПК України щодо розумності строків розгляду справ. Крім того, кримінальний процесуальний закон не передбачає такої підстави для відмови у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу як неможливість його розгляду протягом сімдесяти двох годин.

Не заслуговують на увагу і доводи адвоката про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону через завчасне не ознайомлення адвоката підозрюваного з клопотанням слідчого та доданими до нього матеріалами. Відповідно до ч.2 ст. 184 КПК України копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, надається підозрюваному, обвинуваченому не пізніше ніж за три години до початку розгляду. З цього слідує, що КПК України не передбачає обов`язку слідчого, прокурора про надання цих матеріалів адвокату за правилами ст. 184 КПК України. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 отримав копію клопотання і матеріалів до нього 12 листопада 2016 року.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді була постановлена без істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, є законною, обґрунтованою та вмотивованою.

На підставі викладеного та керуючись ст.407, ст.418, ст.422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Ухвалу слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 січня 2017 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційні скарги адвоката ОСОБА_11 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 та прокурора без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:/підписи/

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Хмельницької області ОСОБА_2