Дата документу Справа № 1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-сс/778/273/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 334/1277/17 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 березня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, дистанційно, в режимі відеоконференції з Запорізьким слідчим ізолятором УДПтС України в Запорізькій області (№10), в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28 лютого 2017 року задоволено клопотання слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_9 , погоджене із прокурором Запорізької місцевої прокуратури №3 молодшим радником юстиції ОСОБА_10 , у кримінальному провадженні №0000926 від 27 лютого 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного ОСОБА_7 .

Застосовано до ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном шістдесят днів у слідчому ізоляторі УДПтСУ м. Запоріжжя.

Визначено розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 30 880 гривень.

Згідно зі змістом судового рішення, 28 лютого 2017 року слідчий СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області капітан поліції ОСОБА_9 звернувся до суду із клопотанням, погодженим із прокурором Запорізької місцевої прокуратури №3 молодшим радником юстиції ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000926 від 27 лютого 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України. В обґрунтування вказаного клопотання, слідчий зазначив, що 26 лютого 2017 року слідчим Дніпровського ВП ГУНП України в Запорізькій області за погодженням з прокурором Запорізької місцевої прокуратури №3, ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років. Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду. В обґрунтування зазначених ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є те, що ОСОБА_7 ніде не працює, не має постійного місця мешкання і джерела доходу, та вчинив тяжке кримінальне правопорушення проти власності, розуміючи наслідки його вчинення, що свідчить про стійку антисоціальну поведінку ОСОБА_7 , та схильність останнього до вчинення кримінальних правопорушень, а також наявність мотивів переховуватись від органів досудового розслідування/суду, з метою уникнення покарання. Крім того, усвідомлюючи реальність та невідворотність покарання у вигляді позбавлення волі за вчинене ним кримінальне правопорушення ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення покарання. Застосування відносно ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, вважав неможливим оскільки, інший запобіжний захід не забезпечить цілей кримінального провадження.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя зазначив, що з урахуванням наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкості покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у кримінальному провадженні, віку і стану здоров`я підозрюваного, відсутності міцних соціальних зв`язків підозрюваного, відсутності постійного місця роботи, майнового стану підозрюваного, слідчий суддя вважав доцільним обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які заходи не зможуть забезпечити належну поведінку підозрюваного.

Згідно із ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, таким чином, з урахуванням положень ч. 2 ст. 182 КПК України, слідчий суддя вважав за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 30 880 грн.

В апеляційній скарзі апелянт вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою, такою, що не відповідає повноті судового розгляду, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення, тому підлягає скасуванню. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом не взято до уваги те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, у розшуку не перебував, під час його затримання на місці вчинення кримінального правопорушення опору не чинив та втекти не намагався, повністю розуміючи про тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та можливе в подальшому призначене покарання; ОСОБА_7 працює за договором на заводі та має постійне джерело доходу, проживає за адресою АДРЕСА_1 разом з батьками та сином, хоч і позбавлений права користування вказаною квартирою. Дані обставини щодо працевлаштування та місця мешкання ОСОБА_7 , слідчим та прокурором не були перевірені, та судом безпідставно було зроблено неналежні висновки, щодо відсутності постійного джерела доходу та місця проживання та відповідно наявності ризиків вчинити інше кримінальне правопорушення та переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Під час розгляду клопотання усі вказані ризики ним були спростовані, однак суд це не взяв до уваги. Обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, взагалі не було викладено в клопотанні слідчого, та не вказано слідчим та прокурором під час розгляду клопотання. Вважає, що застосувавши до ОСОБА_7 будь-який інший більш м`який запобіжний захід, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, повністю запобігає всім ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, обравши ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду залежно від стадії кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд залежно від стадії кримінального провадження про зміну свого місця проживання; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду залежно від стадії кримінального провадження.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; захисника та підозрюваного, які просили задовольнити апеляційну скаргу; прокурора, який просив відмовити у задоволенні скарги; перевіривши матеріали провадження; вислухавши доводи сторін, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга захисника адвоката ОСОБА_8 задоволенню не підлягає, у зв`язку з наступним.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною 5 ст. 176 КПК України.

В оскаржуваній ухвалі слідчим суддею при вирішенні питання про задоволення клопотання слідчого щодо взяття під варту ОСОБА_7 , відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України враховано наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також, оцінено сукупність обставин, а саме: наявність обґрунтованої підозри та вагомість наявних доказів у вчиненні ним кримінального правопорушення, віку і стану здоров`я, відсутності міцних соціальних зв`язків підозрюваного, відсутності постійного місця роботи, майнового стану, наявність мотивів переховуватись від органів досудового розслідування або суду, можливість продовжити злочинну діяльність, впливати на свідків, тяжкість покарання, яке хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, на думку колегії суддів, таке обвинувачення, враховуючи його репутацію, у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Таким чином, задовольняючи клопотання слідчого, суд, з дотриманням вимог ст.ст. 177, 178 КПК України на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінив всі обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, що враховуються при обранні запобіжного заходу, належним чином мотивував своє рішення, вказавши в ухвалі про наявність ризиків, зазначених в клопотанні, мотивувавши при цьому також і неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів.

Доводи апеляції захисника про те, що ОСОБА_7 постійно мешкає з сином та батьком за адресою АДРЕСА_1 безпідставні, оскільки захисник з цього приводу ніяких доказів не надав.

Надані зобов`язання від ОСОБА_11 (сина підозрюваного) та ОСОБА_12 (знайомого підозрюваного) про взяття на поруки та поручительство за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, при відсутності будь-яких даних про можливість зробити висновок, що дані особи заслуговують на довіру, колегією суддів до уваги не приймаються.

Суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначився, що причетність підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувальних заходів.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, суд у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_7 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Рішення слідчого судді не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Керуючись 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28 лютого 2017 року залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28 лютого 2017 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4