Справа № 682/542/17
Провадження № 1-кс/682/90/2017
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 лютого 2017 року року слідчий суддя Славутського міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого СВ Славутського ВП ГУНП у Хмельницькій області ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Славутського міськрайонного суду клопотання слідчого про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000134 від 26 лютого 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
в с т а н о в и в:
27.02.2017 слідчий ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням погодженим з прокурором ОСОБА_6 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000134 від 26 лютого 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме: на автомобіль марки «ВАЗ - 21099», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 та на підставі довіреності перебуває у розпорядженні ОСОБА_8 .
В обґрунтування заявленого клопотання слідчий вказує, що 26.02.2017 близько 02 год. 30 хв., на автодорозі сполученням с. Берездів- с. Малий Правутин , Славутського району Хмельницької області(с. Берездів + 2100м.) водій ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «ВАЗ 21099» д.н.з. НОМЕР_1 ,. рухаючись у напрямку с. Берездів допустив зіткнення з мотоциклом «MUSSNANG MT150-6» (без номерних знаків) під керуванням ОСОБА_9 , який знаходився на правій смузі руху стояв, або рухався в попутному напрямку. В наслідок ДТП водій мотоцикла ОСОБА_9 отримав тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили його смерть на місці події.
26.02.2017 в ході огляду автомобіля марки «ВАЗ-21099», д.н.з. НОМЕР_1 , було встановлено, що в результаті ДТП даний автомобіль отримав пошкодження локалізовані в передній правій частині, у вигляді деформації передньої правої частини кузова, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час досудового розслідування кримінального провадження, являється об`єктом дослідження при проведення судових експертиз.26.02.2017 року вказаний автомобіль, вилучено в якості речового доказу та поміщено на зберігання до Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області.
У зв`язку із наведеним просить накласти арешт на автомобіль марки «ВАЗ-21099», д.н.з. НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого Рівненським МРЕВ від 09.06.2004, належить ОСОБА_7 , жителю АДРЕСА_1 , та відповідно до доручення від 20.09.2013 перебуває у користуванні та розпорядженні ОСОБА_8 , позбавивши власника права користування та розпорядження вказаним автомобілем.
В судовому засіданні прокурор та слідчий просять клопотання задовольнити. Вказують на те, що даний автомобіль, згідно постанови про визнання речовим доказом, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000134 від 26.02.2017 на якому містяться сліди злочину.
ОСОБА_8 , який є фактичним власником автомобіля, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду даного клопотання у судове засідання не прибув.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Клопотання про арешт майна відповідає вимогам ст.171 КПК України.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використанні як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Згідно із ч. 1 ст. 167 КПУ України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Відповідно до п. 1 та 3 ч. 2 ст. 167 КПУ України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди або є предметом кримінального правопорушення.
З доданої до клопотання про арешт майна постанови про визнання речовим доказом та визначення місця зберігання речового доказу видно, що автомобіль марки «ВАЗ-21099», д.н.з. НОМЕР_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000134 від 26.02.2017 та передано на відповідальне зберігання особі відповідальній за зберігання речових доказів на території Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно п. 1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.
Частиною 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадках передбачених п. 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
В судовому засіданні встановлено, що метою застосування арешту майна є необхідність збереження речових доказів.
Враховуючи наведене вище, оцінюючи встановлені в судовому засіданні обставини, ймовірність можливого приховування, пошкодження, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження майна, що визнано речовим доказом, завдання арешту майна, як виду заходу забезпечення кримінального провадження, вважаю що подане клопотання обґрунтоване та підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 7, 98, 167,170,173 КПК України, слідчий суддя,
у х в а л и в:
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на автомобіль марки «ВАЗ-21099», д.н.з. НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого Рівненським МРЕВ від 09.06.2004, належить ОСОБА_7 , жителю АДРЕСА_1 , та відповідно до доручення від 20.09.2013 перебуває у користуванні та розпорядженні ОСОБА_8 , позбавивши власника та користувача права користування та розпорядження вказаним автомобілем.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1