Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/4931/16-к
Провадження № 1-кп/279/128/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.01.2017 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

та сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Коростені кримінальне провадження № 0000187 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Стремигород Коростенського району Житомирської області, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 19.08.2009 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за ст.186 ч.3, 75 КК України до 4 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 2 роки 6 місяців; 13.01.2010 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за ст.185 ч.2, 185 ч.3, 70 ч. 1 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі; 14.09.2016 року Коростенським міськрайонним судом за ст.185 ч.3, 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки; 16.09.2016 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за ст.185 ч.2, 185 ч.3, 70 ч.1, 75, 76 КК України на 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки. Вироком Апеляційного суду Житомирської області від 16.12.2016 року вирок від 16.09.2016 року скасовано та призначено покарання за ст.185 ч.2, 185 ч.3, 70 ч.1 КК України у виді 5 років позбавлення волі,

у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 на початку лютого 2016 року в період часу з 14 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин, шляхом взлому вхідних дверей, проник до дачного будинку , розташованого в с.Хотинівка, Коростенського району Житомирської області звідки таємно викрав майно ОСОБА_6 на загальну суму 430 гривень, а саме : пічну плиту, вартістю 250 гривень, два електричні подовжувачі, загальною вартістю 60 гривень, два врізних замка, загальною вартістю 120 гривень.

В середині березня 2016 року в період часу з 18 години 00 хвилин до 21 години 00 хвилин шляхом взлому вікна проник до будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав майно ОСОБА_7 на загальну суму 570 гривень, а саме: сокиру, вартістю 100 гривень, електроточило, вартістю 270 гривень, чайний сервіз, вартістю 200 гривень.

В середині травня 2016 року в нічний період часу шляхом відкриття дверей проник до приміщення літньої кухні, розташованої на подвір`ї домоволодіння АДРЕСА_3 звідки таємно викрав майно ОСОБА_8 на загальну суму 1570 гривень, а саме: алюмінієві каструлі, об`ємом 4 л, в кількості 7 шт. на загальну суму 560 гривень, алюмінієві каструлі об`ємом 12л в кількості 2 штук, загальною вартістю 430 гривень, алюмінієві миски, ємністю 12 л., в кількості 2 шт. загальною вартістю 480 гривень, 2 сковорідки , загальною вартістю 100 гривень.

25.09.2016 року близько 14 години шляхом розбиття шибки віконного скла та відчинення рами вікна проник до будинку АДРЕСА_4 звідки таємно викрав майно ОСОБА_9 на загальну суму 299 гривень, а саме: мобільний телефон марки «Nokia», вартістю 200 гривень та зарядний пристрій до вказаного телефону, вартістю 99 гривень.

Умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаними з проникненням у приміщення, вчиненими повторно, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ст.185 ч.3 КК України.

Судовий розгляд кримінального провадження проведено в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту.

При судовому розгляді обвинувачений ОСОБА_5 свою вину визнав повністю та показав, що викладені у обвинувальному акті обставини вчинення ним злочинів відповідають дійсності, вартість та перелік викраденого майна не оспорює.

Потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні 06.12.2016 року показала, що обвинувачений доводиться їй онуком. Неодноразово онук вчиняв крадіжки належного їй майна. В черговий раз викрав телефон з зарядним пристрієм, потрапивши до кімнати, яку вона замкнула ключем, шляхом розбиття шибки вікна.

Письмовими доказами вчинення ОСОБА_5 інкримінуємого злочину, які були досліджені безпосередньо судом в судовому засіданні є: витяг з ЄРДР зі змісту якого слідує, що відомості про вчинення злочинів було внесено на підставі заяв ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 27.03.2016 року, 05.02.2016 року , 16.05.2016 року та 05.10.2016 року з правовою кваліфікацією дій за ч.3 ст.185 КК України; протоколи прийняття заяв від потерпілих про вчинені кримінальні правопорушення від 05.02.2016 року, від 26.03.2016 року, від 15.05.2016 року, 4.10.2016 року, які зареєстровані в журналі заяв і повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення; протоколи огляду місця події від 05.02.2016 року, 26.03.2016 року, 15.05.2016 року, 04.10.2016 року, якими зафіксовано місце вчинення злочинів, з фототаблицями та схемами до них; протокол огляду місця події від 16.08.2016 року, яким зафіксовано видача Слухаєм за місцем проживання сокири та металевого кружка ; протоколи слідчих експериментів від 19.10.2016 року за участю ОСОБА_5 в яких відображено шлях проникнення до помешкань потерпілих, з фототаблицями до них; протоколи огляду зарядного пристрою до мобільного телефону від 06.10.2016 року та від 11.10.2016 року огляду сокири, металевого кружка від плити, алюмінієвої каструлі; постанова від 5.10.2016 року про визнання зарядного пристрою до телефону речовим доказом ; постанова від 11.10.2016 року про визнання речовим доказом сокири. металевого кружка з плити від груби та алюмінієвої каструлі; квитанція про прийняття вказаних речей на зберігання; довідки про вартість викраденого майна.

Отримані та досліджені судом вищевказані докази є допустимими та належними.

Як особа, обвинувачений ОСОБА_5 працездатного віку, не працюючий, за місцем проживання характеризується задовільно, на спеціалізованих обліках не перебуває, раніше неодноразово судимий.

Обставинами, що пом`якшують покарання є щире каяття та сприяння в розкритті злочинів.

Обставин, що обтяжують покарання не встановлено. Зазначена в обвинувальному акті, як обтяжуюча покарання обставина рецидив злочинів , враховуватись не може, оскільки повторність є кваліфікуючою ознакою.

Вчинений злочин, згідно ч.4 ст.12 КК України, відноситься до тяжких злочинів .

Обираючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, вид та вартість викраденого майна, а також наявність обставин, що пом"якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Враховуючи викладене, суд вважає, що виправлення ОСОБА_5 не можливо без ізоляції від суспільства, оскільки вчинені злочини та наявність попередніх судимостей свідчать про стійкість протиправної поведінки обвинуваченого та його небажання виправитись, нормально адаптуватись в суспільстві та притримуватись загальноприйнятих в ньому норм та правил, тому обирає йому вид та розмір покарання в межах санкції частини статті закону, яка передбачає відповідальність за вчинені злочини у виді позбавлення волі. Остаточне покарання за сукупністю вироків призначається за правилами ст.71 КК України, з частковим приєднанням покарання,

призначеного вироком Апеляційного суду Житомирської області від 16.12.2016 року, що буде

справедливим, співмірним вчиненому, достатнім та необхідним для попередження вчинення ним

нових злочинів та відповідає правовим позиціям, викладеним в п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року зі змінами.

Вирок Коростенського міськрайонного суду від 14.09.2016 року, який набрав законної сили 17.10.2016 року, яким ОСОБА_5 засуджено за ст.185 ч.3, 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки підлягає самостійному виконанню, оскільки відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання " №7 від 24.10.2003 року з наступними змінами, коли особа щодо якої застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не подавався, процесуальні витрати відсутні.

Речові докази. відповідно до ст.100 КПК України, підлягають поверненню власникам.

Запобіжний захід відповідно до положень ст.377 ч.1 КК України до набрання вироком законної сили залишається незмінним. В той же час, враховуючи практику Європейського Суду з прав людини щодо неможливості утримання особи під вартою без визначення кінцевого строку такого утримання, що призводить до правової невизначеності прав такої особи ( рішення від 09.01.2015 року у справі Чанєв проти України), суд вважає за доцільне визначити кінцевий можливий строк утримання обвинуваченого під вартою в межах двомісячного строку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді трьох років 6 місяців позбавлення волі.

Покарання за сукупністю вироків призначити за правилами ст.71 КК України шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутого покарання за вироком Апеляційного суду Житомирської області від 16.12.2016 року у виді 2 років позбавлення волі та визначити остаточне покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання обчислювати з дня затримання, тобто з 19.10.2016 року та зарахувати строк попереднього ув"язнення ОСОБА_5 з 19.10.2016 року до набрання вироком законної сили як відбуте покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишити незмінним, але не пізніше ніж до 19.03.2017 року, включно.

Речові докази: зарядний пристрій до мобільного телефону, переданий на зберігання ОСОБА_9 повернути останній за належністю; металевий кружок від плити з груби, сокиру та алюмінієву каструлю, які зберігаються в камері зберігання речових доказів на підставі квитанції №001784 повернути за належністю.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Коростенський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляції, а в разі подачі апеляції - після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, може бути отримана в суді учасниками судового провадження.

Суддя: