Справа №581/795/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/127/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 квітня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Липоводолинського районного суду Сумської області від 15 листопада 2016 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гадяч, Полтавської області, громадянина України, одруженого, працюює ТОВ «Будсантехпроект», мешканця АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
До апеляційного суду Сумської області надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 , в якій він просить вирок суду щодо нього скасувати та призначити міру покарання із застосуванням ст.75 КК України з визначенням випробувального терміну передбаченого законом.

Даним вироком ОСОБА_7 визнано винним у пред`явленому обвинуваченні, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання за цим законом покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 6 місяців арешту.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді домашнього арешту до набрання вироком законної сили залишено в силі.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за залучення експерта в розмірі 1055 грн. 52 коп.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст.100 КПК України.

В обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_7 зазначає, що повністю визнав свою вину у скоєному, допомагав слідству, на сьогоднішній день повністю відшкодував потерпілим завдані збитки, за місцем проживання позитивно характеризується, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має неофіційний заробіток та намагається влаштуватися на роботу, а також має на утриманні дружину та малолітню доньку.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Як визнав доведеним суд першої інстанції, 07 жовтня 2016 року, близько 01 год., ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, приїхали із м. Гадяч, Полтавської області до селища Липова Долина, Сумської області, та прийшли до універмагу по АДРЕСА_2 , де через розбите ними скло у вікні проникли всередину універмагу, звідки вчинили крадіжку майна з відділення магазину ФОП ОСОБА_9 , завдавши останній матеріальних збитків на суму 1416 грн., та відділення магазину ФОП ОСОБА_10 , завдавши останній матеріальних збитків на суму 4499 грн. 50 коп.

Крім того, 07 жовтня 2016 року, близько 02.30 год., ОСОБА_11 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, та ОСОБА_7 , проникли до приміщення магазину ФОП ОСОБА_12 , яке розташоване на другому поверсі колишньої райспоживспілки по АДРЕСА_2 , звідки вчинили крадіжку продуктів харчування та грошових коштів, завдавши ФОП ОСОБА_12 матеріальних збитків на суму 13 941 грн. 56 коп.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 на підтримку поданої ним апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 , яка не заперечувала проти пом`якшення призначеного покарання та зміни вироку суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази надані обвинуваченим на підтвердження своїх апеляційних вимог, колегія суддів дійшла наступних висновків.

У відповідності до вимог ч.2 ст.394, ч.1 ст.404 КПК України, враховуючи, що фактичні обставини кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 ніким не оспорювалися і докази щодо них на підставі ч.3 ст.349 КПК України не досліджувалися, висновки суду першої інстанції щодо цих обставин перевірці апеляційним судом не підлягають.

Що стосується призначеного покарання, то колегія суддів зазначає таке.

Як убачається із вироку, при призначенні ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції урахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, не працює, одружений, має малолітню дитину 2016 року, раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває; обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття, часткове відшкодування шкоди, та відсутність обставин, що його обтяжують.

При цьому суд, враховуючи особу винного, часткове відшкодування обвинуваченим майнової шкоди (повністю потерпілій ОСОБА_9 у розмірі 370 грн., повністю потерпілій ОСОБА_10 у розмірі 300 грн., 2500 грн. ОСОБА_12 ), наявність на утриманні обвинуваченого малолітньої дитини, його молодий вік, щире каяття, прийшов до висновку за можливе застосувати положення ст.69 КК України, та при призначенні покарання перейшов до іншого, більш м`якого виду, не зазначеного в санкції ч.1 ст.121 КК України, а саме у виді арешту.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду про можливість при призначенні покарання обвинуваченому застосувати ст.69 КК України.

Разом з тим, враховуючі надані обвинуваченим в ході апеляційного перегляду докази, а саме розписку від потерпілої ОСОБА_13 про повне відшкодування ним заподіяної шкоди, довідку з місця роботи, з якої вбачається, що ОСОБА_7 на даний час офіційно працевлаштований і працює в ТОВ «Будсантехпроект» штукатуром, також враховуючи, що ОСОБА_7 має сім?ю, дитину і є єдиним годувальником своєї сім?ї, колегія суддів вважає, що призначене покарання пов`язане з триманням засудженого в умовах ізоляції - у виді арешту, за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Таким чином, колегія суддів вважає, що вирок суду в частині призначання покарання на підставі п.1 ч.1 ст.408 КПК України підлягає зміні, з призначенням обвинуваченому покарання за ч.3ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді виправних робіт, і таке покарання, враховуючи вищенаведені обставини щодо особи обвинуваченого, буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нового злочину.

Доводи ж обвинуваченого про застосування ст. 75 КК України та звільнення його від відбування покарання з випробуванням, не підлягають задоволенню, оскільки колегія суддів вважає їх безпідставними і такими, що не ґрунтуються на вимогах закону.

Так, за змістом ст.75 КК України, звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням, може бути застосовано у разі призначенні особі за вчинення злочинів, таких покарань: виправні роботи, службове обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

В даному випадку, суд призначив обвинуваченому покарання у виді арешту, застосування ст. 75 КК України до якого законом не передбачено.

А оскільки, колегія суддів дійшла висновку про пом`якшення призначеного судом покарання обвинуваченому, тому його апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Крім того, як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд вказав, що ОСОБА_7 07.10.2016 року та вчинив крадіжки чужого майна разом з ОСОБА_8 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження.

Однак, оскільки справу відносно громадянина ОСОБА_8 виділено в окреме провадження і в даному судовому порядку вона не розглядалася, відомості про визнання його винним в скоєнні інкримінованого ОСОБА_7 злочину за ч.3 ст. 185 КК України відсутні і судові рішення не були постановлені, тому колегія суддів вважає за необхідне виключити прізвище ОСОБА_8 в усіх відмінках з мотивувальної частини вироку, та з заміною його словами «особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження».

Також колегія суддів не вбачає підстав обирати обвинуваченому запобіжний захід.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Липоводолинського районного суду Сумської області від 15 листопада 2016 року відносно ОСОБА_7 , в частині призначеного покарання змінити, в зв`язку з невідповідністю призначеного покарання за своєю суворістю тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Вважати засудженим ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України до покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді виправних робіт на строк 1 (один) рік з відрахуванням із суми заробітку ОСОБА_7 в доход держави 10 (десять) відсотків.

Виключити з мотивувальної частини вироку прізвище ОСОБА_8 в усіх відмінках, змінивши його словами «особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження» в таких же відмінках.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

.