Єдиний унікальний номер 225/1050/15-к
Номер провадження 11-кп/775/1142/2016

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю

секретаря: ОСОБА_4

прокурора: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

розглянув у місті Бахмуті Донецької області у відкритому судовому засіданні у приміщені апеляційного суду Донецької області апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 10 серпня 2016 року, у кримінальному провадженні внесеному у ЄРДР за № 0001989 від 10 грудня 2014 року за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Артемове м. Дзержинська Донецької області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, розлученого, на утримані дітей не має, не працюючого, раніше судимого:

1. 08.04.2003 року Апеляційним судом Донецької області за ст. ст. 185 ч. 3, 115 ч. 2 п. 6, 187 ч.3, 70 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна, 28.04.2014 року ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області звільнений умовно достроково на 3 роки 7 місяців 1 день,

зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , -

якого визнано винним та призначено покарання: за п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до довічного позбавлення волі, вирішено питання про речові докази, -

ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку, обвинувачений ОСОБА_7 скоїв кримінальні правопорушення за наступних обставин.

10.12.2014 року ОСОБА_7 у вечірній час, більш точного часу встановлено не було, прийшов до будинку за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем мешкання ОСОБА_8 , де вони вдвох почали розпивати спиртні напої. Приблизно о 19 годині того ж дня, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 пішли до спальної кімнати у вказаному будинку щоб вступити в статеві відносини. В спальній кімнаті між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 виникла сварка через те, що ОСОБА_8 почала принижувати чоловічу гідність останнього та повідомила йому про те, що вона хвора на ВІЛ, і він теж заражений ВІЛ через статеві стосунки з нею.

Після вказаних висловлювань з боку ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, будучи особою, яка раніше скоїла умисне вбивство, діючи умисно на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин до ОСОБА_8 , з метою протиправного заподіяння смерті ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій і настання наслідків у вигляді смерті останньої, бажаючи настання таких наслідків, із застосуванням до ОСОБА_8 насильства, небезпечного для її життя і здоров`я, знаходячись разом з ОСОБА_8 на ліжку у спальній кімнаті вищезгаданого будинку, схопив останню спереду за шию обома руками та із застосуванням значної фізичної сили почав стискати руками шию ОСОБА_8 впродовж 2-3 хвилин.

В результаті своїх злочинних дій ОСОБА_7 заподіяв ОСОБА_8 наступні тілесні ушкодження: садна та підшкірні крововиливи на шиї, венозне повнокров`я органів, набряк легенів та головного мозку, крапкові крововиливи під плевру, гостру альвеолярну емфізему легенів з розривами міжальвеолярних перетинок, які, як небезпечні для життя, носять ознаки тяжкого тілесного ушкодження.

Від отриманих тілесних ушкоджень, які призвели до перекриття дихання та подальшої асфіксії, того ж дня, ІНФОРМАЦІЯ_2 , приблизно о 20-00 год. настала смерть ОСОБА_8 , і причиною її смерті стала механічна асфіксія від стискання органів шиї руками, тобто настання смерті ОСОБА_8 перебуває в прямому причинному зв`язку із стисканням ОСОБА_7 органів її шиї руками.

Одразу після цього, ОСОБА_7 продовжив залишатись в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , куди цього ж дня, 10.12.2014 року, приблизно о 20-00 год., більш точного часу не встановлено, прийшов неповнолітній син ОСОБА_8 ОСОБА_9 , який побачив, що його мати знаходиться на ліжку в спальній кімнаті зазначеного будинку без ознак життя. Зрозумівши, що ОСОБА_7 причетний до її смерті, ОСОБА_9 розлютився на ОСОБА_7 , почав з ним сваритись та висловлювати на його адресу образи.

Через висловлювання образ з боку ОСОБА_9 ОСОБА_7 , знаходячись у спальній кімнаті зазначеного вище будинку, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин до ОСОБА_9 , усвідомлюючи свою значну фізичну перевагу над неповнолітнім ОСОБА_9 , поваливши його на ліжко в тій же кімнаті, схопив ОСОБА_9 обома руками за шию спереду і почав стискати йому шию та затуляти йому рота, висловлюючи при цьому на його адресу погрози вбивством, намагаючись таким чином залякати ОСОБА_9 , щоб той припинив кричати та ображати ОСОБА_7

Намагаючись звільнитись від захвату ОСОБА_7 , ОСОБА_9 разом із ОСОБА_7 перемістилися до кухні зазначеного будинку, де останній, продовжуючи свої злочинні дії та реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на залякування неповнолітнього ОСОБА_9 погрозами вбивством, утримуючи ОСОБА_9 однією рукою за шию, вільною рукою почав відкривати шухляди в кухонній шафі, намагаючись знайти в них ніж або інший предмет, якими б він міг залякати ОСОБА_9 , продовжуючи висловлювати погрози вбивством на адресу ОСОБА_9 , однак ОСОБА_9 вдалося вирватись від ОСОБА_7 та втекти з будинку на вулицю. В результаті злочинних дій, що виразилися в стисканні руками органів шиї ОСОБА_9 , ОСОБА_7 заподіяв останньому тілесні ушкодження: садна та крововиливи м`яких тканин шиї, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Висловлені погрози вбивством з боку ОСОБА_7 на адресу ОСОБА_9 останній сприйняв реально, маючи реальні підстави побоюватись виконання цих погроз в зв`язку з обставинами, за яких вони були висловлені, конкретністю їх змісту, фізичними та віковими перевагами ОСОБА_7 над ОСОБА_9 , перебуванням ОСОБА_7 у стані алкогольного сп`яніння, а також діями ОСОБА_7 , пов`язаними з фізичним насильством відносно неповнолітнього ОСОБА_9 , а саме: стискання йому шиї руками, закриття роту руками і заподіяння ОСОБА_9 вищезгаданих тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї, обвинувачений, просить вирок суду змінити призначивши покарання у виді позбавлення волі на певний строк. На обґрунтування своїх вимог вказує, що судове слідство було проведено не повно, однобічно, з обвинувальним нахилом та не об`єктивно. Зазначає, що скоїв вбивство ОСОБА_8 під впливом тяжких обставин. Потім прийшов син вбитої, почав кричати та ображати, обвинувачений ОСОБА_10 знов відключився, нічого не пам`ятав, коли прийшов до тями, побачив, що тримає ОСОБА_11 за горло та одразу відпустив. Також зазначає, що органами досудового слідства були допущені порушення при розслідуванні вказаного провадження, а саме, неправильно зазначили дату затримання, не було вручено повідомлення про підозру та копію протоколу затримання, а саме повідомлення про підозру було здійснено з порушенням процесуальних строків. Зазначає, що згідно експертизи, на момент затримання в його крові етиловий спирт не виявлено, також не допитані свідки в судовому засіданні. Вказує, що скоїв злочин у стані афекту, а психолого-психіатрична експертиза з цього приводу, проведена не повно, оскільки проводилась амбулаторно.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого, який просив апеляційну скаргу задовольнити, прокурора, який просив апеляційну скаргу задовольнити частково, а справу направити на новий судовий розгляд в суд першої інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, тобто ухваленим згідно з нормами матеріального права.

Вина ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованих злочинів підтверджується доказами, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, а саме, показаннями самого обвинуваченого, який показав, що 10.12.2014 року зустрічався з ОСОБА_12 та на фоні раптово виниклих неприязних стосунків задушив її, потім погрожував вбивством сину вбитої ОСОБА_13 . Показаннями потерпілого ОСОБА_14 , який пояснив, що дійсно, коли він прийшов до дому 10.12.2014 року та побачив свою матір без ознак життя та почав сваритись із обвинуваченим, оскільки розумів, що той причетний до її смерті. Після цього між ними виникла боротьба, в ході якої обвинувачений погрожував позбавленням життя, що було ним сприйнято реально.

Вказані показання потерпілого в деякій частині стикуються з показаннями самого обвинуваченого, що дає підстави вважати, що вони є достовірними, послідовними та такими, що не суперечать іншим доказам у справі.

Крім показань обвинуваченого та потерпілих, обставини подій та доведеність вини обвинувачен6ого в інкримінованих діяннях підтверджується протоколом огляду місця події від 10.12.2014 року, в ході якого оглянуто будинок за адресою: АДРЕСА_2 , та на ліжку виявлений труп ОСОБА_8 з видимими тілесними ушкодженнями.

Лікарським свідоцтвом про смерть та довідкою про причину смерті, згідно яких, ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , причина смерті механічна асфіксія від удавлення органів шиї руками.

Висновком експертизи № 150 від 16.02.2015 року при дослідженні трупу ОСОБА_8 , згідно якої, тілесні ушкодження утворилися незадовго до смерті в результаті стискання органів шиї руками, причиною смерті ОСОБА_8 стала механічна асфіксія від стискання органів шиї руками. Незадовго до смерті ОСОБА_8 вживала спиртне, і до моменту настання смерті перебувала в стані алкогольного сп`яніння.

Висновком судової-медичної експертизи № 286 від 11.12.2014 року, згідно якого виявлені у ОСОБА_9 садна та крововиливи м`яких тканин шиї утворилися від дії тупик предметів і відносяться до легких тілесник ушкоджень.

Довідкою ЦМЛ м. Дзержинська Донецької області №2612 від 30.12.2014 року, згідно якої, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в кабінеті профілактики та лікування ВІЛ інфекції м. Дзержинська не перебувають.

Висновком судової психолого-психіатричної експертизи № 604 від 24.12.2014 року згідно якої, ОСОБА_7 страждає на хронічний алкоголізм, постійна форма пияцтва 2 стадія, з психопатизацією особистості по нестійкому типу. В період скоєння інкримінованого діяння перебував в стані простого алкогольного сп`яніння. За своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

За таких обставин, на думку колегії суддів, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, яке виразилось в умисному вбивстві ОСОБА_8 та погрозі вбивством ОСОБА_9 .

У колегії суддів не виникає сумнівів щодо повноти проведення психолого-психіатричної експертизи, оскільки вона проведена в рамках установленого діючого законодавства та уповноваженою особою на проведення експертизи, висновки експертного дослідження не є суперечними, тому доводи обвинуваченого в цій частини не заслуговують на увагу.

Факт затримання ОСОБА_7 , який проводився за участю захисника, а саме 11.12.2014 року, підтверджується протоколом про його затримання (а.к.п. 27-28 том 2). Підозра обвинуваченому ОСОБА_10 в інкримінованих злочинах пред`явлена за участю захисника (а.к.п. 35-36 том 2), про що свідчить його підпис. Об`єктивних даних, які б свідчили про іншу дату затримання обвинуваченого та відсутність захисника при здійсненні певних процесуальних дій, в матеріалах справи не міститься. Тому, доводи ОСОБА_7 в цій частині, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інші доводи обвинуваченого, а саме, щодо оспорювання інших фактичних обставин, не можуть бути предметом перегляду в суді апеляційної інстанції, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів, які б підтверджували або спростовували їх, судом першої інстанції не проводилось, а ці обставини ніким не оспорювались .

Натомість колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про неможливість призначення покарання у виді позбавлення волі на певний строк ОСОБА_7 є недостатньо вмотивованими.

Відповідно до п.2 ППВСУ №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» від 7 лютого 2003 року при призначенні покарання відповідно до статей 65 - 69 Кримінального кодексу України (далі - КК) суди мають ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 КК довічне позбавлення волі призначається лише у випадках, спеціально передбачених цим Кодексом, і за умови, що суд не вважає за можливе застосувати позбавлення волі на певний строк. Призначення цього покарання повинне мотивуватись у вироку з обов`язковим наведенням обставин, які, на думку суду, перешкоджають застосуванню позбавлення волі на певний строк.

Мотивами призначення ОСОБА_7 покарання у виді довічного позбавлення волі судом першої інстанції були висновки щодо підвищеної суспільної небезпеки ОСОБА_7 , як особистості, що вказує на його асоціальний спосіб життя та факт повторного скоєння ним умисного вбивства за обтяжуючих обставинах через досить короткий строк після умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі за аналогічний злочин.

Натомість з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 визнав свою вину в суді першої інстанції, підтвердив в суді апеляційної інстанції, що саме він скоїв вбивство ОСОБА_8 та погружав вбивством ОСОБА_9 , щиро покаявся, співпрацював зі слідством.

Визнання вини та щире каяття ОСОБА_7 судом першої інстанції при призначенні йому покарання визнано як обставину, яка пом`якшує покарання.

На думку колегії суддів, за наявності обставин, що пом`якшує покарання, а саме визнання обвинуваченим своєї вини, дані про особу обвинуваченого, конкретні обставини та мотиви вчиненого злочину, ОСОБА_7 можливо призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк, а висновки суду першої інстанції про неможливість призначення такого покарання вважати не обґрунтованими.

Тому відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст.408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

У Х В А Л И ЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 10 серпня 2016 року за обвинуваченням ОСОБА_7 змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим

за ч. 1 ст. 129 КК України до 6 місяців арешту;

за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України до 15 років позбавлення волі;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 покарання у виді 15 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України шляхом приєднання невідбутої частини покарання призначеного вироком апеляційного суду Донецької області від 08.04.2003 року, остаточно призначити покарання за цим вироком у виді позбавлення волі строком на 18 років.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, за період з 11.12.2014 року по 24.09.2015 року та з 30.03.2016 року по 06.12.2016 року.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: