АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11/774/53/16 Справа № 1-3/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4
за участю прокурорів ОСОБА_5
ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7
виправданих ОСОБА_8
ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро матеріали кримінальної справи за апеляцією прокурора, який приймав участь при розгляді кримінальної справи судом 1-ї інстанції ОСОБА_6 на вирок Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 7 вересня 2016 року, яким:

ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Петриківка Дніпропетровської області, громадянина України, який має вищу освіту, одруженого, не працюючого, що проживає в АДРЕСА_1
визнано невинуватим і по суду виправдано у вчиненні злочинів передбачених ст.212 ч.3, ст.364 ч.2, ст.ст. 15 ч.2, 368 ч.3 КК України, за недоведеністю в діянні підсудного складу злочину.
Цим же вироком
ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, громадянина України, який має середню технічну освіту, одруженого, не працюючого, який проживає в АДРЕСА_2
визнано невинуватим і по суду виправдано у вчиненні злочину передбаченого ст.ст. 27 ч.5, 368 ч.3 КК України, за недоведеністю в діянні підсудного складу злочину.
Органом досудового слідства ОСОБА_8 та ОСОБА_9 пред`явлено обвинувачення у вчиненні ними низки злочинів, а саме:
На початку квітня 2007 року у ОСОБА_8 , який займав посаду голови Петриківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області та був депутатом Петриківської районної ради Дніпропетровської області IV скликання, виник злочинний умисел на одержання хабара в особливо великому розмірі за виділення земельної ділянки на території Петриківського району Дніпропетровської області.
З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_8 вступив у злочинну змову зі своїм знайомим ОСОБА_9 , якому доручив підшукати осіб, що бажають за хабар 4000 доларів США за один гектар одержати в оренду земельну ділянку площею 34 га на території Петриківського району Дніпропетровської області, а потім виступити пособником в отриманні хабара головою Петриківської районної державної адміністрації ОСОБА_8 за десять відсотків від суми хабара.
У квітні 2007 року ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_8 запропонував громадянину ОСОБА_10 взяти в оренду земельну ділянку площею 34 га на території Петриківського району Дніпропетровської області, надавши за це хабар 4000 доларів США за один гектар голові Петриківської районної державної адміністрації ОСОБА_8 ..
ОСОБА_10 зацікавила пропозиція ОСОБА_9 і він попросив про зустріч з ОСОБА_8 , щоб той підтвердив можливість одержання в оренду земельної ділянки на умовах, названих ОСОБА_9
23 квітня 2007 року приблизно о 9 годині ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та його партнер по комерційній діяльності ОСОБА_11 зустрілись з ОСОБА_8 в його службовому кабінеті в приміщенні Петриківської районної державної адміністрації, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, смт. Петриківка, вул. Леніна, 69. В ході зустрічі ОСОБА_8 , до повноважень якого входять питання виділення в оренду земельних ділянок, які перебувають в державній власності, маючи умисел на одержання хабара в особливо великому розмірі, повідомив ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , що він зможе вирішити питання про виділення їм в оренду земельної ділянки на території Петриківського району на умовах, які раніше від імені Лісного доніс до їх відому ОСОБА_9 , тобто надання йому хабара 4000 доларів США за один гектар.
При цьому ОСОБА_8 сказав ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , що рішення про виділення їм в оренду земельної ділянки, визначення розміру і способу передавання хабара, він буде повідомляти через ОСОБА_9 , який буде діяти від його імені.
07 червня 2007 року приблизно о 10 годині ОСОБА_9 зустрівся з ОСОБА_10 на розі шляхів сполученням "Дніпропетровськ - Київ" і "Петриківка - Дніпродзержинськ". Під час зустрічі ОСОБА_12 , діючи як пособник в одержанні хабара головою Петриківської районної державної адміністрації ОСОБА_8 , повідомив, що ОСОБА_8 змінив умови передавання земельної ділянки в оренду ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , а саме площа земельної ділянки складе не 34, а 52 гектари, і розмір хабара за виділення одного гектара землі складе 8 тисяч доларів США. Крім того, ОСОБА_9 пояснив, що земельна ділянка буде надана в оренду приватному підприємству "Легіонер", засновником якого є ОСОБА_9 , а потім, після передавання хабара, це підприємство буде переоформлене на ОСОБА_10 і ОСОБА_13 шляхом укладення договору купівлі-продажу або дарування.
Умови передачі земельної ділянки в оренду, названі ОСОБА_8 та доведені до його відому ОСОБА_9 , не влаштували ОСОБА_10 і він відмовився від того, щоб брати в оренду земельну ділянку за хабара голові Петриківської районної державної адміністрації ОСОБА_8 .
Зайцев, дізнавшись в телефонній розмові від ОСОБА_12 про те, що голова Петриківської районної державної адміністрації ОСОБА_8 змінив умови передачі земельної ділянки в оренду, прийняв ці умови і продовжив вести перемовини з цього питання.
16 липня 2007 року, виступаючи як пособник в одержанні хабара в особливо великому розмірі посадовою особою, яка займає відповідальне становище, за попередньою змовою з головою Петриківської районної державної адміністрації ОСОБА_8 , подав на ім`я останнього заяву на виділення приватному підприємству "Легіонер", засновником і директором якого є ОСОБА_9 , строком на 49 років для ведення сільськогосподарського виробництва дві земельні ділянки площею 32,6 га і 19,4 га за рахунок земель державного запасу, розташованих на території Єлизаветівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області за межами населеного пункту.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на одержання хабара в особливо великому розмірі, повторно, голова Петриківської районної державної адміністрації ОСОБА_8 , будучи посадовою особою, яка займає відповідальне становище, умисно, з корисливих мотивів, видав розпорядження №314-р-07 від 15.06.2007 року про передачу ПП "Легіонер", засновником якого є ОСОБА_9 , в оренду строком на 49 років земельної ділянки площею 32,6 га, із неї 3,7 га ріллі, 28,9 га пасовищ, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за рахунок земель державного земельного запасу і земельну ділянку 19,4 га, з якої 15,8 га сінокосів, 3,6 га боліт для сінокосу за рахунок земель загального користування, які розташовані на території Єлизаветівської сільської ради.
Потім, 16.06.2007 року, продовжуючи свою злочинну діяльність, на підставі розпорядження № 314-р-07 від 15.06.2007 року ОСОБА_8 , будучи посадовою особою, яка займає відповідальне становище, умисно, з корисливих мотивів, з метою одержання хабара в особливо великих розмірах, повторно, виступаючи як голова Петриківської районної державної адміністрації, підписав чотири договори без номера про передачу в оренду ПП "Легіонер" строком на 49 років земельних ділянок розміром 0,2126 га, 0,4808 га, 32,6 га, 18,7066 га загальною площею 52 га, розташованих на території Єлизаветівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області.
19 липня 2007 року приблизно о 18 годині ОСОБА_11 зустрівся з ОСОБА_8 і ОСОБА_9 біля будівлі Петриківської державної районної адміністрації в смт. Петриківка, й останній, будучи посадовою особою, яка займає відповідальне становище, умисно, із корисливих мотивів, з метою одержання хабара в особливо великих розмірах, підтвердив ОСОБА_11 , що за отримання в оренду земельної ділянки загальною площею 52 га, він повинен передати ОСОБА_8 через ОСОБА_9 хабара в сумі 400 000 доларів США. Таким чином, ОСОБА_11 розумів, що за отримання в оренду земельної ділянки площею 52 га, він повинен передати голові Петриківської районної державної адміністрації ОСОБА_8 хабара в сумі 400 000 доларів США.
31.07.2007 року ОСОБА_13 , побоюючись кримінальної відповідальності за давання хабара, звернувся з заявою в УДСБЕЗ УМВС України в Дніпропетровській області про те, що голова Петриківської районної державної адміністрації ОСОБА_8 за хабар в сумі 400 000 доларів США виділяє йому земельну ділянку загальною площею 52 га на території Єлизаветівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області.
1 серпня 2007 року о 12 годині ОСОБА_9 з корисливих мотивів, виступаючи пособником в одержанні хабара в особливо великому розмірі посадовою особою, яка займає відповідальне становище, діючи за попередньою змовою з головою Петриківської районної державної адміністрації ОСОБА_8 , за раніше розробленим спільно з ним планом, з метою завуалювати одержання хабара, нотаріально оформив договір дарування приватного підприємства "Легіонер", засновником якого був, і якому головою Петриківської районної державної адміністрації ОСОБА_14 , згідно договорів оренди, були передані в оренду земельні ділянки загальною площею 52 га на ОСОБА_11 .
Отримавши у власність ПП "Легіонер", ОСОБА_11 , фактично за домовленістю з головою Петриківської районної державної адміністрації ОСОБА_8 отримав в оренду земельні ділянки загальною площею 52 гектари, за що 1 серпня 2007 року о 12 годині, знаходячись біля будинку № 16 по вул. Сировця в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області в автомобілі "Тойота "Прадо" державний номер НОМЕР_1 , передав ОСОБА_9 гроші в сумі 400 000 доларів США для наступного їх передавання як хабара ОСОБА_8 .
Сам ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на одержання хабара в особливо великому розмірі, повторно, з метою здійснення контролю за діями ОСОБА_9 і ОСОБА_11 з передавання йому хабара знаходився на вул. Москворецькій в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області, в межах прямої видимості автомобіля, в якому знаходився ОСОБА_9 в момент передавання хабара.
ОСОБА_8 не зміг довести до кінця свій злочинний умисел, спрямований на одержання хабара в особливо великому розмірі по причині, яка від його волі не залежала, так як після одержання від ОСОБА_11 грошей, ОСОБА_9 був затриманий співробітниками УДСБЕЗ УМВС України в Дніпропетровській області й у нього були вилучені грошові засоби в сумі 400 000 доларів США. Вказана сума хабара, відповідно до офіційного курсу НБУ, складає 2 000 000 грн. і в 10 000 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян і є особливо великим розміром.
ОСОБА_8 , будучи директором ЗАТ "Петриківка Агротехсервіс", розташованого за адресою: Петриківський район, смт. Петриківка, вул. Піонерська,3, з правом першого підпису, розпорядження засобами підприємства на розрахункових рахунках, ведення переговорів, узгодження та підписання договорів від імені підприємства, уклав договори міни з ДП "АГРОЛЕНД": - №1м від 25.10.2002 року на суму 65964 грн.; - №2м від 25.10.2002 року на суму 63096 грн.; - №3м від 25.10.2002 року на суму 157740 грн.; №9/2м-1 від 25.12.2002 року на суму 168300 грн., а всього на суму 455100 грн., згідно з якими ЗАТ "Петриківка Агротехсервіс" передало у власність ДП "Агроленд" акції ВАТ "Петриківський Агротехсервіс", використовуючи вказані акції, як засіб платежу за товарно-матеріальні цінності, отримані від ДП "Агроленд" на вказану вище суму.
З метою ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах ОСОБА_8 , як директор ЗАТ "Петриківка Агротехсервіс", зловживаючи своїм службовим становищем, всупереч інтересам служби, з корисливих мотивів, в грудні 2002 року при складанні податкових звітів і заповненні податкових декларацій за 4 квартал 2002 року по підприємству ЗАТ "Петриківка Агротехсервіс", розташованому за адресою: смт. Петриківка, вул. Піонерська, 3, дав незаконну усну вказівку головному бухгалтеру підприємства ОСОБА_15 занизити податок на прибуток за 4 квартал 2002 року на суму 99 400 грн., шляхом віднесення угод по договорам міни №№ 1м, 2м, 3м, від 25.10.2002 року на валові витрати підприємства.
ОСОБА_15 за прямою вказівкою директора ЗАТ "Петриківка Агротехсервіс" ОСОБА_8 , з метою ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах, тобто за попередньою змовою з ОСОБА_8 , в грудні 2002 року, в своєму робочому кабінеті, розташованому за адресою: смт. Петриківка, вул. Піонерська, 3 при складанні податкових звітів і заповненні податкових декларацій за 4 квартал 2002 року по підприємству ЗАТ "Петриківка Агротехсервіс", діючи умисно в порушення п.п. 5.3 і п.п. 5.9 ст. 5 закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" №283/97-ВР від 22.051997 року (із змінами і доповненнями, які діяли в досліджуваний період часу) занизила податок на прибуток за 4 квартал 2002 року на суму 99 400 грн. шляхом віднесення вартості переданих акцій і одержаних товарів за договорами міни №№ 1м, 2м, 3и від 25.10.2002 року на валові витрати підприємства, тобто внесла в офіційні документи: податкові звіти і податкові декларації за 4 квартал 2002 року завідомо неправдиві відомості, які ОСОБА_8 посвідчив своїм підписом і підтвердив вказані помилкові відомості своїм підписом, печаткою підприємства, надала їх в Царичанську міжрайонну державну податкову інспекцію, чим ОСОБА_8 , за попередньою змовою з ОСОБА_15 , спричинив значну шкоду охоронюваним законом державним інтересам у вигляді фактичного ненадходження до бюджету держави податків в особливо великих розмірах на суму 99400 грн., що в досліджуваний період більш ніж 5000 разів перевищило неоподатковуваний мінімум доходів громадян (податкову соціальну пільгу) і спричинило тяжкі наслідки.
Крім того, ОСОБА_8 , як директор ЗАТ "Петриківка Агротехсервіс", з метою ухилення від податків, зловживаючи своїм службовим становищем, всупереч інтересам служби, з корисливих мотивів, в березні 2003 року в своєму службовому кабінеті, розташованому за адресою: смт. Петриківка, вул. Піонерська, 3, при складанні податкового звіту і заповненні податкових декларацій за 1 квартал 2003 року по підприємству ЗАТ "Петриківка Агротехсервіс", розташованого за адресою: смт. Петриківка, вул. Піонерська, 3, дав незаконну усну вказівку в.о. головного бухгалтера ОСОБА_16 занизити податок на прибуток за 1 квартал 2003 року на суму 10900 грн. шляхом віднесення угоди за договором міни №9/2м-1 від 25.12.2002 року на валові витрати підприємства і не відображати в податковій декларації за березень 2003 року суму 7680 грн. при придбанні від ДП "Агроленд" дебіторської заборгованості на суму 38400 грн., засвідчив своїм підписом і печаткою підприємства податкові звіти і податкові декларації за 1 квартал 2003 року, тим самим ухилився від сплати податків, чим спричинив істотну шкоду охоронюваним законом державним інтересам у виді фактичного ненадходження в бюджет держави податків в особливо великих розмірах, за період 4 кварталу 2002 року і 1 кварталу 2003 року на суму (99400+10900+7680) 117980 грн., що в досліджуваний період більш ніж 5000 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян (податкову соціальну пільгу) і спричинило тяжкі наслідки.
Ці дії ОСОБА_8 органом досудового слідства кваліфіковані за ст.ст. 15 ч.2, 368 ч.3 КК України як закінчене посягання на одержання хабара, за виконання в інтересах того, хто дає хабара будь-якої дії з використанням, наданої йому влади, в особливо великому розмірі, повторно, за ч.2 ст. 364 КК України як зловживання своїм службовим становищем, тобто в умисному, з корисливих мотивів, використанні посадовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки, за ч.3 ст. 212 КК України як ухилення від сплати податків, інших обов`язкових платежів, що входять в систему оподаткування, введених в установленому порядку, вчинене службовою особою підприємства, за попередньою змовою групою осіб, що призвело до фактичного ненадходження до бюджетів чи державних цільових фондів коштів у великих розмірах.
А дії ОСОБА_9 органом досудового слідства кваліфіковані за ст.ст. 27 ч.5, 368 ч.3 КК України як пособництво в одержанні посадовою особою, яка займає відповідальне становище, в будь-якому вигляді хабара, за виконання в інтересах того, хто дає хабара будь-якої дії з використанням наданої їй влади, в особливо великому розмірі.
Розглянувши справу по суті суд 1-ї інстанції, за викладених обставин дійшов висновку, що пред`явлене обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.212 ч.3, 364 ч.2, 15 ч.2, 368 ч.3 КК України, та ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ст.ст. 27 ч.5, 368 ч.3 КК України, в ході судового слідства не знайшло свого підтвердження через недоведеність в діянні підсудного складу злочину, у зв`язку з чим ОСОБА_8 и ОСОБА_9 визнано невинуватими і по суду виправдано.
Не погодившись з вироком судупрокурор, який приймав участь у розгляді справи судом 1-ї інстанції ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 7 вересня 2016 року відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 скасувати, а справу повернути на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі суддів.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу прокурор ОСОБА_6 вказує на те, що при ухваленні виправдувального вироку у відношенні ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , судом не було дотримано вимог кримінально-процесуального закону. На думку прокурора, судом першої інстанції однобічно та упереджено, на користь підсудних взято до уваги та досліджено лише ті обставини кримінальної справи і докази, надані стороною обвинувачення, які виправдовують ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а не ті, що могли істотно вплинули на висновок суду, у зв`язку з чим, кожен доказ не оцінено з точки зору належності, допустимості, достовірності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурорів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 , який брав участь у розгляді справи судом 1-ї інстанції і просили скасувати вирок, а справу повернути на новий судовий розгляд, вислухавши виправданих ОСОБА_8 і ОСОБА_9 та їх захисника ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та вважали вирок суду 1-ї інстанції законним та обґрунтованим і просили залишити його без змін, вивчивши матеріали кримінальної справи та проаналізувавши доводи, що містяться в апеляційній скарзі, зіставивши їх з наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_6 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.323 КПК України (1960 року) вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим.

Частина 4 ст.327 КПК України (1960 року) передбачає, що виправдувальний вирок постановляється у випадках, коли не встановлено події злочину, коли в діянні підсудного немає складу злочину, а також коли не доведено участі підсудного у вчиненні злочину.

Частина 4 ст.334 КПК України (1960 року) передбачає, що мотивувальна частина виправдувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, яке пред`явлене підсудному і визнане судом не доведеним, а також підстави для виправдання підсудного з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Стаття 367 КПК України (1960 року) передбачає, що підставою для скасування судового рішення, при розгляді справи в апеляційному суді є істотне порушення кримінально-процесуального закону, а відповідно до ст.370 КПК України (1960 року) істотним порушення вимог кримінально-процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований і справедливий вирок.

Ці вимоги закону содом 1-ї інстанції не виконані.

Так в порушення вимог ст.323, 334 КПК України (1960 року) судом 1-ї інстанції у вироку лише перелічені докази на які посилається обвинувачення, не розкрито їх суті, а лише зроблено висновок про їх необґрунтованість, що не дає апеляційному суду можливості перевірити виводи суду 1-ї інстанції, а прокурор не заявив клопотання про дослідження доказів по справі, крім того в свої апеляційній скарзі ставить питання лише про скасування вироку и повернення справи на новий судовий розгляд, а відповідно до вимог ст.365 УПК України (1960 року) вирок суду 1-ї інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляції.

Частина ч.4 ст.327 КПК України (1960 року) передбачає, що виправдувальний вирок постановляється у випадках, коли не встановлено події злочину, коли в діянні підсудного немає складу злочину, а також коли не доведено участі підсудного у вчиненні злочину.

Суд 1-ї інстанції, в порушення вимог ч.4 ст.327 КПК України (1960 року), в мотивувальної та резолютивної частинах вироку вказав, що підсудні ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виправдані у зв`язку з недоведеністю в їх діяннях складу злочину.

Крім того відповідно до «Інструкції про порядок вилучення, обігу, зберігання та передачи речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду», орган досудового слідства повинен був керуватись п.30 де вказано:

30. У тих випадках, коли перераховані у пунктах 25, 26, 27

цієї Інструкції грошові кошти, валюта та інші цінні папери або

інші цінності є речовими доказами, вони не пізніше ніж у 3-денний

строк після проведення необхідних досліджень здаються

матеріально-відповідальній особі для зберігання у спеціально

обладнаних для цієї мети приміщеннях, у касу фінансового

підрозділу або до уповноваженого банку, на підставі постанови

органу дізнання або досудового слідства, але в окремих опечатаних

пакетах з описом вкладення. У таких випадках у супровідному листі

(постанові органу дізнання або досудового слідства) зазначається,

що цінності, які надсилаються (здаються на зберігання), є речовими

доказами і зберігаються до окремого розпорядження органу, що

надіслав (здав) їх на зберігання.

Органом досудового слідства ці вимоги були виконані та грошові кошти передані на зберігання до уповноваженого банку ЗАТ «Фінансовий Союз Банк», про що свідчить прибутковий касовий ордер №23_1 (т.11 а.с.141).

Керуючись вимогами тієї ж інструкції, приймаючи кримінальну справу, працівник апарату суду повинен був керуватись вимогами п.67 де вказано:

67. Приймаючи кримінальну справу, у якій приєднані як речові

докази цінності, перераховані в п.п. 25, 26, 27 цієї Інструкції,

працівник апарату суду перевіряє наявність у справі квитанцій про

здачу органом досудового слідства цих речових доказів на

зберігання. В журналі обліку речових доказів робиться відмітка про

них із зазначенням місця зберігання.

В порушення вимог п.67 вказаної інструкції працівник апарату суду не перевірив наявність у справі квитанцій про здачу органом досудового слідства грошей у сумі 400000 доларів США. Суд 1-ї інстанції не перевірив дійсно лі гроші у сумі 400000 доларів США зберігаються в банку ЗАТ «Фінансовий Союз Банк», але зробив висновок про те, що грошей у сумі 400000 доларів США нема, що не відповідає вимогам Закону.

Оскільки зазначені порушення вимог кримінального процесуального закону перешкодили суду прийняти законне та обґрунтоване рішення, то на думку колегії суддів, це рішення прийнято з істотним порушенням кримінально-процесуального закону.

Ураховуючи викладене, судова колегія вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, вирок скасуванню, а справа поверненню на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі суддів.

Під час нового судового розгляду необхідно врахувати зазначені недоліки, перевірити доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора і ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

На підставі ст.ст.323, 327, 334 КПК України (1960 року), керуючись ст.ст. 362, 366, 367, 370, 374 КПК України (1960 року) колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь у розгляді кримінальної справи судом 1-ї інстанції ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 7 вересня 2016 року відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 скасувати, а справу повернути на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді