Справа № 184/2294/16-к
Номер провадження 1-кп/184/28/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2017м. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Покров матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за № 0001127 від 03 грудня 2016 року відносно обвинувачених:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Покров Дніпропетровської області, громадянин України, освіта середньо-спеціальна, непрацюючий, неодружений, дітей на утриманні не має, зареєстрований та проживаючий по АДРЕСА_1 , раніше судимий:

-20.09.2016 року Орджонікідзевським міським судом за ч.2 ст.185 КК України до 1 року обмеження волі. На підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік;

-05.10.2016 року Орджонікідзевським міським судом за ч.ч.1,2 ст. 185, ч.ч.1,4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік;

-14.12.2016 року Орджонікідзевським міським судом за ч.2 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 3 місяці.

-у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 КК України, -

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Покров Дніпропетровської області, громадянин України, освіта середньо-спеціальна, непрацюючий, неодружений, дітей на утриманні не має, зареєстрований та проживаючий по АДРЕСА_2 , раніше судимий:

-07.10.2016 року Орджонікідзевським міським судом за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 80 годин.

-у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України, -

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_5 ,

обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В:
Будучи раніше судимими за вчинення умисних корисливих злочинів, маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належних висновків для себе не зробили, на шлях виправлення не стали і знову вчинили умисні корисливі злочини за наступних обставин.

Так, 06.10.2016 року приблизно о 03 год. 46 хв., ОСОБА_3 разом з раніше йому знайомим ОСОБА_4 проходили біля кафе «Ювілейний», яке розташоване в будинку №3-а по вул. Шатохіна у м. Покров Дніпропетровської області, де побачили камеру відеоспостереження, розташовану на будівлі вищевказаного кафе. Після чого, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вступили між собою у злочинну змову, направлену на таємне викрадення вказаної камери відеоспостереження.

В цей же день та час, знаходячись там же, реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, за попередньою змовою групою осіб, діючи умисно, таємно, повторно, із корисливих спонукань, ОСОБА_3 разом із ОСОБА_4 підійшли до літнього павільйону кафе «Ювілейний», яке розташоване в будинку АДРЕСА_3 .

Після чого, продовжуючи реалізовувати спільний злочинний намір, ОСОБА_4 розташувався біля вказаного будинку та спостерігав за оточенням з метою запобігти викриття їх злочинних дій, а ОСОБА_3 виліз на дах літнього павільйону кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 », звідки дотягнувся до камери відеоспостереження та зірвав належну ОСОБА_8 камеру відеоспостереження марки «STS-C316», вартість якої, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 5953-16 від 16.12.2016 року складає 1104 грн. Після чого, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду у розмірі 1104 грн.

Крім цього, 08.10.2016 року приблизно о 03 год. 00 хв. ОСОБА_3 разом ОСОБА_4 , проходили біля будинку АДРЕСА_4 , де побачили камеру відеоспостереження розташовану на фасаді вказаного будинку. Після чого, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вступили між собою у злочинну змову, направлену на таємне викрадення вказаної камери відеоспостереження.

В цей же день та час, знаходячись там же, реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, за попередньою змовою групою осіб, діючи умисно, таємно, повторно, із корисливих спонукань, ОСОБА_4 разом із ОСОБА_3 , який ніс заздалегідь пришукану драбину, підійшли до стіни будинку АДРЕСА_4 , де ОСОБА_3 приставив до стіни будинку драбину, а ОСОБА_4 за її допомогою дотягнувся та зірвав належну ОСОБА_6 камеру відеоспостереження марки «System PAL AW-500 IR-25.3.6», вартість якої, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 5952-16 від 16.12.2016 року складає 521, 50 грн. Після чого, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 521, 50 грн.

Крім цього, 08.10.2016 року приблизно о 04 год. 00 хв. ОСОБА_3 разом ОСОБА_4 , проходили біля будівлі спортивного комплексу «Легіон», що знаходиться у будинку АДРЕСА_5 , де побачили камеру відеоспостереження розташовану перед входом до вказаного будинку. Після чого, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вступили між собою у злочинну змову, направлену на таємне викрадення вказаної камери відеоспостереження.

В цей же день та час, знаходячись там же, реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, за попередньою змовою групою осіб, діючи умисно, таємно, повторно, із корисливих спонукань, ОСОБА_4 разом із ОСОБА_3 , який ніс заздалегідь пришукану драбину, підійшли до стіни будинку АДРЕСА_5 , де ОСОБА_4 розташувався біля будинку та спостерігав за оточенням, з метою запобігти викриттю їх злочинних дій, а ОСОБА_3 приставив до стіни будинку драбину, за її допомогою дотягнувся та зірвав належну ОСОБА_7 камеру відеоспостереження марки «System PAL CCD camera day/night», вартість якої, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 5951-16 від 16.12.2016 року складає 427, 50 грн. Після чого, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду у розмірі 427, 50 грн.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_3 по кожному з епізодів кримінальних правопорушень кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_4 по кожному з епізодів кримінальних правопорушень кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

В ході судового засідання обвинувачуваний ОСОБА_3 свою вину у скоєнні вище вказаних кримінальних правопорушень визнав повністю по кожному епізоду та відповідаючи на питання головуючого пояснив, яким чином, де і коли він скоював перелічені кримінальні правопорушення. Крім цього, по кожному із епізодів пояснив механізм викрадення майна, вказав речі, які ним були викрадені та подальшу долю коштів отриманих злочинним шляхом, а також розповів про мотиви, якими він керувався під час вчинення своїх противоправних дій.

В ході судового засідання обвинувачуваний ОСОБА_4 свою вину у скоєнні вище вказаних кримінальних правопорушень визнав повністю по кожному епізоду та відповідаючи на питання головуючого повністю підтвердив пояснення ОСОБА_3 і розповів про мотиви, якими він керувався під час вчинення своїх противоправних дій.

Покази обвинувачених відповідають фактичним обставинам справи і ними не оспорюються. В скоєному обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щиро розкаялись та відшкодували потерпілим матеріальні збитки, шляхом повернення викраденого майна.

Потерпілі по справі, а саме: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в судове засідання не з`явились, але подали до суду заяви, в яких просять розглянути справу без їх участі. Матеріальних та моральних претензій до обвинувачених не мають. При визначенні міри покарання покладались на розсуд суду.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про проведення розгляду справи у порядку ч.3 ст. 349 КПК України, оскільки обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 беззаперечно визнають свою винуватість та бажають давати правдиві покази.

За згодою учасників кримінального провадження, суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежився допитом обвинувачених та дослідженням документів, які характеризують осіб обвинувачених. При цьому суд з`ясував, що обвинувачені правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає.

Враховуючи вище зазначене, в судовому засіданні доведено, що в діях ОСОБА_3 та ОСОБА_4 дійсно є склад кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Суд оцінивши показання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в сукупності з відомостями про предмет злочину і про обстановку його виявлення, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченими добровільно, значення змісту яких вони правильно розуміють, що згідно зі ст. 18 і ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.

Таким чином, враховуючи показання обвинувачених та їх бажання не досліджувати інші докази по справі, суд вину обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні вище вказаних кримінальних правопорушень вважає доведеною повністю.

Призначаючи відповідно до ст. 65 КК України вид і міру покарання ОСОБА_3 , суд, враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відносить до злочинів середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується задовільно, на даний час не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, проходить реабілітаційний курс в центрі для алко-наркозалежних осіб, але перебуває на обліку кримінально-виконавчої інспекції, а також приймаючи до уваги те, що ОСОБА_3 будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення не встав та скоїв новий злочин, вважає, що покарання обвинуваченому слід призначити у виді позбавлення волі, у межах санкції ч.2 ст.185 КК України, оскільки таке покарання буде достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно до вимог статті 66 КК України, судом визнано щире каяття обвинуваченого та відшкодування ним завданої злочином шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до статті 67 КК України суд не вбачає.

Крім цього, судом встановлено, що вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 14.12.2016 року ОСОБА_3 було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.185 КК України та йому призначено покарання із застосуванням ч.1 ст.71 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки 3 місяці.

Згідно з ч.4 ст.70 КК України, у разі коли буде встановлено, що засуджений винен і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, покарання призначається, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті.

Враховуючи те, що кримінальні правопорушення вчиненні 06.10.2016 року та 08.10.2016 року,

Тобто до постановлення останнього вироку, суд визначає ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю злочинів, за правилами ч.ч.1,2 ст.70 КК України, шляхом поглинення покарання призначеного за цим вироком, покаранням призначеним ОСОБА_3 за вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 14.12.2016 року.

Призначаючи відповідно до ст. 65 КК України вид і міру покарання ОСОБА_4 , суд, враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відносить до злочинів середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується задовільно, на даний час не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, але перебуває на обліку кримінально-виконавчої інспекції, а також приймаючи до уваги те, що ОСОБА_4 будучи раніше судимим за вчинення корисливого злочину, покарання за яким повністю не відбуте, на шлях виправлення не встав та скоїв новий злочин, вважає, що покарання обвинуваченому слід призначити у виді арешту, у межах санкції ч.2 ст.185 КК України, оскільки таке покарання буде достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно до вимог статті 66 КК України, судом визнано щире каяття обвинуваченого та відшкодування ним завданої злочином шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до статті 67 КК України суд не вбачає.

Відповідно до п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2013 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» за сукупністю вироків (ст. 71 КК) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.

Згідно з ч.ч.1,4 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Таким чином, оскільки кримінальне правопорушення, передбачене за ч. 2 ст. 185 КК України, вчинено ОСОБА_4 після ухвалення вироку Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 07.10.2016 року, за яким ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.185 КК України з призначенням йому покарання у виді громадських робіт строком на 80 годин, але до повного відбуття ним вказаного покарання, то суд приходить до висновку про те, що покарання обвинуваченому необхідно призначити за сукупністю вироків, за правилами ст. 71 КК України, шляхом повного приєднання не відбутої частини покарання за попереднім вироком. Не відбута частина покарання за попереднім вироком складає 64 годин громадських робіт, які за правилами ч.1 ст. 72 КК України підлягають переведенню в більш суворий вид покарання, що складає 8 днів арешту.

Цивільні позови в рамках кримінального провадження не заявлені.

Питання про речові докази, суд вирішує виходячи з положень ст.100 КПК України та вважає необхідним речові докази по справі, а саме: камери відео спостережень, що були передані під час досудового слідства під схороні розписки потерпілим по справі залишити у їх власності; всі оптичні носії інформації, що приєднані до матеріалів кримінального провадження № 0001127 від 03 грудня 2016 року зберігати в подальшому при матеріалах вказаного кримінального провадження.

Вирішуючи питання про процесуальні витрати, суд, виходячи з положень ч.2 ст.124 КПК України вважає, що витрати на залучення експертів підлягають стягненню з кожного із обвинувачених на користь держави.

Керуючись ст.ст.368, 370, 371, 373-376 КПК України , суд, -

У Х В А Л И В :
Визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ст.185 ч. 2 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за цим вироком, більш суворим покаранням, призначеним за попереднім вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 14.12.2016 року, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 2 (двох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до вступу вироку у законну силу залишити у виді особистого зобов`язання.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня його затримання за цим вироком суду та приведення його до виконання.

Визнати ОСОБА_4 винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ст.185 ч. 2 КК України і призначити покарання у виді арешту строком на 3 (три) місяці.

На підставі ч.1 ст. 72 КК України невідбуте покарання, призначене ОСОБА_4 , вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2016 року у виді 64 годин громадських робіт перевести в 8 (вісім) днів арешту.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків,повністю приєднати не відбуту частину покарання за вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2016 року у виді 8 (восьми) днів арешту, і остаточно визначити покарання ОСОБА_4 у виді арешту строком 3 (три) місяці 8 (вісім) днів.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до вступу вироку у законну силу залишити у виді особистого зобов`язання.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня його затримання за цим вироком суду та приведення його до виконання.

Цивільні позови в рамках кримінального провадження не заявлені.

Речові докази, а саме: камери відео спостережень, що були передані під час досудового слідства під схороні розписки потерпілим по справі залишити у їх власності; всі оптичні носії інформації, що приєднані до матеріалів кримінального провадження № 0001127 від 03 грудня 2016 року зберігати в подальшому при матеріалах вказаного кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення судових експертизи по даній справі у загальному розмірі 264, 30 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення судових експертизи по даній справі у загальному розмірі 264, 30 грн.

На вирок суду з підстав, передбачених ст.394 КПК України, може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області, через Орджонікідзевський міській суд Дніпропетровської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченими в той же строк з дня вручення їм копії вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_9