Справа № 357/6438/16-к
У Х В А Л А
01.02.2017 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

суддя - ОСОБА_2

суддя - ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участі прокурора ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0001129 від 13.03.2016 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 115 ч. 1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
В судове засідання 31.01.2017 року не доставлено з Київського слідчого ізолятора обвинуваченого ОСОБА_9 ..

У зв?язку з неможливістю продовження судового розгляду за відсутності обвинуваченого виникла необхідність у відкладенні судого засідання на іншу дату.

У той же час судом, з огляду на те, що 03.02.2017 року спливають продовжені судом строки застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, і що відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, до спливу продовжденого строку тримання під вартою суд, незалежно він наявності клопотань, зобов?язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не може бути завершене до його спливу, прийнято рішення про відкладення судового розгляду на 01.02.2017 року на 11-00 год. з метою вирішення питання щодо доцільності продовження тримання ОСОБА_9 під вартою. Апри цьому судом, з огляду на неможливість доставлення обвинуваченого у визначений час з Київського СІЗО до зали суду, прийнято рішення про проведення вказаного судового засідання в режимі відеоконференції, як це передбачено ст. 336 КПК.

Проте обвинувачений, згідно повідомлення адміністрації СІЗО, від проведення судового засідання в режимі відеоконференції категорично відмовився, подавши про це відповідну заяву на адресу суду, і виходити з камери для участі у відеоконференції відмовився.

Суд, вислухавши з цього приводу міркування прокурора та захисників обвинуваченого, зважаючи на те, що обвинувачений без поважних причин відмовився від участі в судовому засіданні, і що строки тримання ОСОБА_9 під вартою за ухвалою суду від 06.12.2016 року спливають 03.02.2017 року, керуючись положеннями чинного КПК України, зокрема ст. 331 КПК, та наявною практикою Європейського суду з прав людини, поставив на обговорення учасників підготовчого судового засідання питання щодо доцільності продовження застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою і встановив наступне.

Ухвалою слідчого судді від 15.03.2016 року щодо ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ст. 115 ч. 1 КК України, з огляду на обгрунтованість зазначеної підозри, особливу тяжкість злочину та існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 11.05.2016 року.

Уподальшому строки застосування щодо ОСОБА_9 вказаного запобіжного заходу неодноразово продовжувалися слідчим суддею та судом з тих же підстав. Востаннє ухвалою суду від 06.12.2016 року строк тримання обвинуваченого під вартою продовжено на 60 днів - до 03.02.2017 року.

З причин, наведених вище, завершити судовий розгляд провадження до вказаної дати не надається можливим.

У той же час суд вважає, що на даній стадії судового розгляду продовжують існувати ризики, які слугували підставою для застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та його подальшого продовження: ризик переховування обвинуваченого від суду та ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків обвинувачення, котрі ще не допитані судом.

Про існування вказаних ризиків свідчить те, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, свою причетність до вказаного злочину заперечує, потерпілий та свідки, показаннями котрих прокурор обгрунтовує висунуте останньому обвинувачення, судом ще не допитані, а також та обставина, що, як убачається з показань свідка ОСОБА_10 , під час досудового розслідування обвинувачений намагався схилити вказаного свідка до зміни показань у справі та грозився в противному випадку їй помститися, що свідчить про можливості незаконного впливу обвинуваченого і на інших, щн недопитаних судом, свідків та потерпілого ОСОБА_11 ..

Наведені обставини спростовують доводи сторони захисту щодо необгрунтованості тверджень прокурора про існування вказаних ризиків.

Не змінилась також тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_9 ..

З огляду на викладене суд вважає, що жоден інший запобіжний захід, не пов?язаний з триманням під вартою, у тім числі домашній арешт та особисте зобов?язання, на чому наполягає сторона захисту, не зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов?язків. А тому вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_9 ще на 60 днів.

На підставі викладеного, керуючись ст. 331, гл. 18 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Відкласти судовий розгляд провадження на 9 березня 2017 року на 10-00 год..

Продовжити строк застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою в СІЗО № 13 УДПС України в м. Києві та Київській області строком на 60 днів, тобто до 1 квітня 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Суддя

Суддя