Номер провадження: 11-кп/785/590/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.08.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на вирок Суворовського районногосуду м. Одеси від 21.09.2016 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Сєверодонецьк Луганської області, громадянин України, з середньою освітою, в цивільному шлюбі, до затримання проживав за адресою АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштований, раніше неодноразово судимий, востаннє 07.04.2010 року Сєверодонецьким міським судом Луганської області за ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 187, ст. 70, 71 КК України до 4 років 7 місяців позбавлення волі, звільнений 08.11.2012 року умовно-достроково на 1 рік 5 місяців,

засуджений за ч.2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_8 в строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з 29.07.2015 року до 21.09.2016 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
ВСТАНОВИЛА:

Відповідно до вироку суду, ОСОБА_8 , маючи умисел на відкрите заволодіння чужим майном, о 22 годині 20 хвилин 29.07.2016 року біля будинку № 28 по вул. Ген. Бочарова в м. Одесі, підійшов до раніше незнайомої йому ОСОБА_9 та, застосувавши насилля, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, штовхнув потерпілу та завдав їй декілька ударів в область обличчя, після чого шляхом ривку відкрито заволодів майном останньої, золотим ланцюжком плетіння «Бісмарк» вагою 8 грамів, золотим хрестиком з розп`яттям вагою 1 грам вартістю та кулоном у вигляді літери «Н» вагою 1 грам, на загальну суму 10000 грн. чим заподіяв їй матеріальний збиток на вказану суму.
В апеляціях ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_7 вважають вирок суду незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає зміні у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням норм кримінального та кримінального процесуального законодавства України. При цьому вказують, що суд при винесенні вироку, призначив надмірно суворе покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення і особі обвинуваченого, наголошуючи на тому, що останній не застосовував насилля до потерпілої, мав намір лише на відкрите заволодіння майном, однак не довів до кінця свій умисел, тобто вчинив замах на злочин. Просять вирок суду змінити, виключити з обвинувачення кваліфікуючу ознаку злочину - «поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого», перекваліфікувати дії обвинуваченого з ч. 2 ст. 186 КК України на ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, пом`якшити покарання та застосувати ст. 75 КК України, чим звільнити від відбування покарання з випробовуванням.

Вислухавши доповідача, адвоката ОСОБА_7 , яка частково підтримала апеляцію, просила змінити кваліфікацію кримінального правопорушення на замах на злочин та пом`якшити покарання до 4 років позбавлення волі, зарахувати термін попереднього ув`язнення з 29.07.2016 року по даний час і звільнити його з залу суду з під варти;обвинуваченого, який підтримав апеляцію і просив застосувати до нього дію ст. 69 КК України, та заявив, що він зірвав ланцюжок і віддав його потерпілій; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляції та вказувала, що обвинувачений мав намір заволодіти та розпорядитися викраденим, а також, що обвинувачений застосовував насилля, оскільки у потерпілої є забої та садна, дослідивши матеріли справи та доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляції.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні зазначеного у вироку злочину підтверджується сукупністю відносних, достатніх, допустимих, узгоджених між собою доказів, зібраних у встановленому порядку і досліджених судом з достатньою повнотою, яким дана належна оцінка. Так, свідок ОСОБА_10 пояснив суду, що влітку 2015 року приблизно о 22:00 годині він виходив з двору, біля ресторану «Доміно» по вул. Бочарова у м. Одесі, коли повз нього пройшла дівчина з дитиною, за ними швидко пройшов хлопець. Озирнувшись, він побачив, що хлопець наздогнав молоду жінку, схопивши її за голову, розвернув, та другою рукою став бити в обличчя. Вона почала кричати, маленька дитина стояла поряд потерпілої. Жінка впала на землю, хлопець продовжував її бити, зірвав ланцюжок та став тікати. Він став бігти за ним, водночас кликати про допомогу хлопців, які йшли попереду нього. Разом вони затримали нападника, ланцюжка при ньому не було, затриманого відвели до жінки, вона одразу його впізнала; ланцюжок знайшли на землі; також свідок ОСОБА_11 , який працює поваром в ресторані «Доміно» по вул. Бочарова, 28 в м. Одесі показав, що він увечері на подвір`ї, розмовляв по телефону та бачив, як перед жінкою з дитиною стояв чоловік та тримав її за шию, вона щось казала, дитина злякалася, стала бити цього молодого хлопця. Хлопець відштовхнув дитину, потім повалив жінку на землю, вдарив ногою по обличчю. Коли він підбіг до них та схопив хлопця за плече, той став тікати. Таксисти побачили це та стали наздоганяти злочинця, а коли той був затриманий, його привели на місце та викликали поліцію. Ланцюжок знайшли на землі поряд з місцем, де хлопець бив жінку.
Зазначеним доказам відповідають дані протоколу огляду місця події від 29.07.2016року та протоколу, протоколу огляду речових доказів від 30.07.2015року.
Дії його із врахуванням обставин, передбачених ст. 91 КПК України, кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України правильно.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання про призначення покарання, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, стан його здоров`я та обставини вчиненого злочину.

Як за своїм видом, так і за розміром, призначене покарання є законним і справедливим, а тому доводи обвинуваченого про суворість призначеного судом першої інстанції покарання не знайшли свого підтвердження, а пояснення обвинуваченого в судовому засіданні апеляційного суду про наявність сукупності пом`якшуючих покарання обставин жодними доказами не підтверджені, у зв`язку з чим відсутні підстави для застосування ст. 69 КК України, як про це ставиться питання в апеляції обвинуваченого.

Колегія суддів враховує, що ОСОБА_8 вчинив інкримінований йому злочин в період коли попередні судимості не зняті і не погашені у встановленому законом порядку, що вказує на небажання його стати на шлях виправлення та наявність у нього стійкої позиції на скоєння злочинів.

Доводи апеляції захисника про те, що суд першої інстанції допустив неповноту судового розгляду, не допитав потерпілу, не призначив судово-медичну експертизу для встановлення ступеню тяжкості завданих потерпілій тілесних ушкоджень, а надана потерпілою довідка медичної установи (а.п. 67) не підтверджує факт спричинення їй тілесних ушкоджень, не можуть бути прийняті апеляційним судом, оскільки суд з достатньою повнотою розглянув дане кримінальне провадження, допитав обвинуваченого, свідків, вивчив надані стороною обвинувачення письмові докази, на підставі чого прийшов до обґрунтованих висновків по суті обвинувачення. При цьому висновки суду про кваліфікацію дій обвинуваченого саме як грабіж ґрунтуються на показаннях свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , які повністю відповідають довідці медичного закладу (а.п.67) про наявність у потерпілої забою та садна скули зліва. За такої кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 186 КК України у суду першої інстанції не було підстав для призначення судово-медичної експертизи тілесних ушкоджень у потерпілої. Крім того, потерпіла просила суд розглянути кримінальне провадження у її відсутності через відлучення з м. Одеси.

Твердження захисника про те, що обвинувачений не застосовував відносно потерпілої насилля, не штовхав і не бив її, а лише смикнув золотий ланцюжок, який йому не вдалося зірвати, що він вибачився перед потерпілою і пішов з місця вчинення злочину, у зв`язку з чим в його діях наявний склад злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, тобто замах на вчинення грабежу потерпілої, не можуть бути прийняті апеляційним судом, оскільки вони спростовуються наведеними вище доказами та показаннями обвинуваченого в судовому засіданні апеляційного суду про обставини вчинення злочину.

Враховуючи наведене, а також ту обставину, що вирок відносно ОСОБА_8 судом першої інстанції ухвалено з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального законодавства, підстави для його зміни відсутні, у зв`язку з чим апеляційні скарги обвинуваченого і його захисника задоволенню не підлягають.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_8 в строк відбування покарання час його попереднього ув`язнення та перебування під вартою з моменту постановлення вироку, а саме з 21.09.2016 року до 15.08.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419 колегія суддів,
ухвалила:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 і його захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Суворовського районногосуду м. Одеси від 21.09.2016 року відносно ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 186 КК України без змін. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_8 у строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з 21.09.2016 року до 15.08.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 3 місяців, а засудженим - в той же строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді апеляційного суду Одеської області
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3