АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/6309/15-к Номер провадження 11-кп/786/41/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія:ч.2 ст.289 КК України Т.З.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 квітня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8
потерпілої ОСОБА_9
захисника адвоката ОСОБА_10
обвинуваченого ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001142 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_11 на вирок Київського районного суду м. Полтава від 21 квітня 2016 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Степанівка, Диканського району, Полтавської області, громадянина України, освіта повна середня, не працюючого, не одруженого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Київського районного суду м. Полтава від 16.11.2010 року за ст. 185 ч. 2, 190 ч. 1 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України встановлено іспитовий термін 2 роки;

- вироком Октябрського районного суду м. Полтава від 31.01.2011 року за ст. 185 ч. 2, 70 ч. 1 КК України на 3 роки обмеження волі, підставі ст.75 КК України встановлено іспитовий термін 2 роки;

- вироком Ленінського районного суду м. Полтава від 05.12.2011 року за ст. 185 ч.2, 185 ч. 3, 289 ч. 2, 70 ч. 1,71 КК України на 4 роки 1 місяць позбавлення волі. За вироком від 17.04.2012 року апеляційним судом Полтавської області, вирок Ленінського районного суду м. Полтава від 31.01.2011 року скасовано, призначено покарання за ст. 185 ч.2, 185 ч. 3, 289 ч.2, 70 ч. 1,71 КК України на 5 років 1 місяць позбавлення волі. 29.12.2014 року за ст. 81 КК України звільнений з Полтавської ВК (№64) умовно достроково на не відбутий строк 1 рік 7 місяців 14 днів;

- вироком Київського районного суду м.Полтави від 09.09.2015 року за ст.ст.289 ч.2, 185 ч.2, 71 КК України на 5 років 1 місяць позбавлення волі,-

визнано винуватим та засуджено:

- ч. 2 ст. 289 КК України на 6 років позбавлення волі, без конфіскації майна;

- ч.2 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання у вигляді 6 років позбавлення волі, без конфіскації майна.

Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_11 покарання у вигляді 6 років позбавлення волі, без конфіскації майна.

Строк відбування покарання визначено рахувати з моменту затримання , тобто з 25.06.2015 року .

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_11 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 25.06.2015 року до набрання вироком законної сили з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_11 на користь потерпілої ОСОБА_9 завдану матеріальну шкоду в сумі 5570 грн. та моральну шкоду в сумі 20000 грн., всього 25570 гривень.

Відповідно до ст. 100 КПК України вирішено питання речових доказів.

За вироком суду, ОСОБА_11 , визнаний винуватим у тім що він у період часу з 08.05.2015 року по 09.05.2015 року, перебуваючи у м. Полтава по вул. Шведській, 16, діючи умисно, повторно, шляхом пошкодження водійських дверей автомобіля марки ВАЗ 21063 д.н.з. НОМЕР_1 , проник до середини автомобіля, звідки таємно викрав автомагнітолу марки «Піонер» вартістю 550 грн. та акумуляторну батарею до автомобіля, вартістю 1200 грн., які належали ОСОБА_12 , чим спричинив потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 1750 грн..

Крім того, у період часу з 19:00 год. 10.06.2015 по 08:00 год. 11.06.2015 року ОСОБА_11 правомірно перебуваючи за адресою: м. Полтава, вул.. Кондратенка, 15, діючи умисно, повторно, шляхом пошкодження водійських дверей автомобіля марки ВАЗ 2105 д.н.з. НОМЕР_2 , проник до середини вищевказаного автомобіля, звідки викрав автомагнітолу марки LG М6500 вартістю 850 грн. та акумуляторну батарею до автомобіля, вартістю 1400 грн., які належали ОСОБА_13 , чим спричинив потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 2250 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, в період часу з 17:00 год. 20.06.2015 року по 11:00 год. 21.06.2015 ОСОБА_11 перебуваючи за адресою: м. Полтава, вул.. Жовтнева, 77 а, діючи умисно, повторно, шляхом пошкодження водійських дверей, проник до середини автомобіля марки ВАЗ 21063 бежевого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_9 , та в подальшому заволодів даним транспортним засобом, вартістю згідно висновку експерта 24590 грн. 32 коп.

Обвинувачений ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу та доповнення до неї, в яких зазначає, що вирок суду першої інстанції є незаконним, оскільки злочинів, які йому інкримінуються він не вчиняв, а висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, а тому просить вирок районного суду скасувати та виправдати його у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185 ч.2, 289 ч.2 КК України в зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні злочинів.

Також зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, рахуючи з 25.06.2015 року. Зарахувати у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за вироком Апеляційного суду Полтавської області від 17.04.2012 року по кримінальній справі Ленінського районного суду м. Полтави, яким ОСОБА_11 засуджений за ст..ст. 185 ч.ч.2,3, 289 ч.2, 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Інші учасники провадження вирок суду не оскаржували.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_11 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_10 , які підтримали подану обвинуваченим апеляційну скаргу з підстав в ній зазначених, прокурора та потерпілу ОСОБА_9 , які прохали вирок районного суду залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_11 задоволення не підлягає з таких підстав.

Суд обґрунтовано визнав ОСОБА_11 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 КК України, у таємному викраденні чужого майна (крадіжці, вчиненій повторно та ч.2 ст.289 КК України, у незаконному заволодінні транспортними засобами, вчинене повторно.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_11 у вчиненні цих злочинів за встановлених у вироку обставин відповідають фактичним обставинам справи і підтверджується доказами, зібраними і перевіреними в передбаченому законом порядку.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника про те, що його вина не ґрунтується на доказах, позбавлені підстав і спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, в тому числі показаннями свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , даних ними в ході судового розгляду, даними протоколів огляду від 22.08.2015р., 17.08.2015р., даними протоколів пред`явлення особи для впізнання з участю свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , даними протоколів проведених з участю свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_11 слідчих експериментів.

Так, допитані в ході судового розгляду потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 підтвердили факт викрадення у них у зазначений матеріалах провадження день та час належного їм майна. При цьому потерпіла ОСОБА_9 як в суді першої, так і апеляційної інстанції зазначила, що диски належного їй автомобіля мали відмінність, а саме були пофарбовані фарбою.

Свідок ОСОБА_15 в ходу судового розгляду пояснив, що в червні 2015 року придбавав авто магнітолу при цьому вказав на особу ОСОБА_11 , як продавця.

За даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, свідок ОСОБА_15 в ході досудового розслідування, серед пред`явлених фотознімків, вказав на фото ОСОБА_11 , як особи в якої він і придбав авто магнітолу.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_11 не заперечує того факту, що дійсно продав ОСОБА_15 в червні 2015 року авто магнітолу, однак стверджує, що ця авто магнітола не з автомобілів потерпілих, а за її викрадення він вже засуджений 09.09.2015 року вироком Київського районного суду м.Полтави. Однак, як вбачається з наявної в матеріалах кримінального провадження копії зазначеного вироку, епізоди, де б об`єктом викрадення була авто магнітола відсутні.

Допитаний в ході судового слідства свідок ОСОБА_14 пояснив суду, що має в користуванні автомобіль, який на ніч залишає біля свого будинку та знімає при цьому акумуляторну батарею. Зазначив, що 10.06.2015 р. вночі чув підозрілі звуки біля автомобіля, а вранці, спустившись до авто побачив, що капот піднятий і там знаходиться акумуляторна батарея. При цьому показання свідка ОСОБА_18 узгоджуються з даними протоколу проведення слідчого експерименту 26.06.2015 року за участю ОСОБА_11 .

Допитаний під час апеляційного розгляду свідок ОСОБА_16 пояснив, що винаймав гараж по провул. Спортивному в м.Полтаві та був свідком коли знайомий йому ОСОБА_11 , керуючи автомобілем ВАЗ-2106 бежевого кольору, приїхав до гаражів по провул.Спортивному, де і залишив його в сусідньому з його, покинутому гаражі. Зазначив, що при цьому в автомобілі перебував і ОСОБА_17 . В подальшому за пропозицією ОСОБА_11 він придбав колеса з зазначеного автомобіля, два з яких продав, а решту два видав правоохоронцям, при цьому вказав, що диски автомобіля за кермом якого був ОСОБА_19 та які він в подальшому придбав були пофарбовані.

Під час проведення слідчого експерименту свідок ОСОБА_16 в ході досудового слідства на місці вказав на гараж № НОМЕР_4 , куди і загнав ОСОБА_11 автомобіль ВАЗ. При цьому, за даними протоколу огляду від 17.08.2015 року, належний потерпілій ОСОБА_9 автомобіль ВАЗ-21063 був виявлений в розібраному стані саме в гаражі № НОМЕР_4 гаражного кооперативу «Граніт» по провул.Спортивному в м.Полтаві.

Допитаний в апеляційному суді свідок ОСОБА_20 підтвердив, що в один з днів весни-літа 2015 року, рано вранці він зустрів ОСОБА_11 , який керував автомобілем ВАЗ-2106 білого чи бежевого кольору, при цьому поруч на пасажирському сидінні знаходився ще не знайомий йому чоловік. Зі слів ОСОБА_11 вказаний автомобіль він придбав.

Свідок ОСОБА_17 під час допиту в апеляційній інстанції зазначив, що в ході досудового слідства надав неправдиві свідчення стосовно ОСОБА_11 , оскільки надавав їх під примусом, внаслідок застосування недозволених методів слідства.

Колегія суддів не приймає до уваги такі показання свідка ОСОБА_17 , оскільки вони спростовуються сукупністю інших доказів в даному провадженні, що узгоджуються між собою. Окрім того, з приводу застосування недозволених методів слідства ОСОБА_17 , який в даному провадженні має статус свідка, з відповідними заявами до правоохоронних органів не звертався.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст.289 КК України, наведені у вироку суду докази на підтвердження вини обвинуваченого належним чином перевірені судом, узгоджуються між собою, добуті без будь-яких порушень кримінального процесуального законодавства, тому апеляційна скарга обвинуваченого є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Відповідає вимогам ст.65 КК України і призначене обвинуваченому покарання, яке призначено із врахуванням тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, характеру та ступеню суспільної небезпечності, даних про особу обвинуваченого, яке є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_11 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Таким чином, вирок суду є законним і обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Не підлягає до задоволення заява обвинуваченого ОСОБА_11 про зарахування йому в строк покарання строк його попереднього ув`язнення за вироком Апеляційного суду Полтавської області від 17.04.2012 року, оскільки відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України судом здійснюється зарахування строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення. Від відбування покарання за вироком Апеляційного суду Полтавської області від 17.04.2012 року ОСОБА_11 був звільнений умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 7 місяців 14 днів та вироком Київського районного суду м.Полтави від 09.09.2015 року ОСОБА_11 за сукупністю вироків остаточне покарання визначено,шляхом приєднання саме не відбутої частини покарання.

Керуючись ст.ст. 404,405,407,419 КПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_11 залишити без задоволення, а вирок Київського районного суду м. Полтава від 21 квітня 2016 року відносно ОСОБА_11 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили, а засудженим, що тримається під вартою в той самий строк, з моменту отримання ним копії судового рішення.

С У Д Д І :

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3