Справа № 308/5558/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 червня 2017 року м. Ужгород
Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , перекладача ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгороді, клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0001547 - старшого слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_5 , погоджене прокурором, про обрання відносно:

ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Вірменія, громадянина Вірменії, без постійного місця проживання на території України, зі слів неодруженого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України

запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-
ВСТАНОВИВ:

СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001547 від 10.06.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України

Досудовим розслідуванням встановлено, що 10 червня 2017 року близько 00 год. 20 хв. ОСОБА_10 ( ОСОБА_9 ), знаходячись в приміщенні будівлі непрацюючого магазину «Гусар», що розташований за адресою: м. Ужгород, вул. Добрянського, 6, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_11 , 1996 р.н., усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, наніс удар кухонним ножем, який тримав у правій руці в область живота останньому, тим самим спричинив ОСОБА_11 , згідно лікарської довідки від 10.06.2017 року, тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення черевної стінки з ліва. Після чого ОСОБА_12 з місця події зник та був затриманий працівниками патрульної поліції на пл. Корятовича в м. Ужгороді.
10.06.2017 року ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме: умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_12 інкримінованого кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: рапортом про вчинене кримінальне правопорушення від 10.06.2017, допитом неповнолітнього свідка ОСОБА_13 від 10.06.2017, допитом неповнолітнього свідка ОСОБА_14 від 10.06.2017, допитом свідка ОСОБА_15 від 10.06.2017, допитом свідка ОСОБА_16 від 10.06.2017, протоколом огляду місця події від 10.06.2017, протоколом додаткового огляду від 10.06.2017, речовими доказами, довідкою з Ужгородської ЦМКЛ.

Враховуючи те, що ОСОБА_10 ( ОСОБА_9 ) може переховуватися від органів досудового розслідування, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 8-ти років, є громадянином іншої країни, не має постійного місця проживання на території України та Закарпатської області, відсутні соціальні та родинні зв`язки, а тому в будь-яких момент може покинути територію України (п.1 ч.1 ст.177 КПК України), скоїв вказаний злочин із застосуванням фізичного насильства, а тому може незаконно впливати на потерпілих, свідків, шляхом їх залякування (п.3 ч.1 ст.177 КПК України), перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п.4 ч.1 ст.177 КПК України), вчинити інше кримінальне правопорушення (п.5 ст.177 КПК України) та існує ризик його протиправної поведінки, у зв`язку з чим особисте зобов`язання, особиста порука підозрюваного, домашній арешт та застава будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту, через правовий режим цих запобіжних заходів. Крім того, у зв`язку з відсутністю у підозрюваного ОСОБА_10 ( ОСОБА_9 ) місця проживання на території України та Закарпатської області до нього не можливо застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки у відповідності до п.3 ст.181 КПК України ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.

На підставі наведеного, приймаючи до уваги наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 ( ОСОБА_9 ) у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, орган досудового розслідування просить застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 та слідчий ОСОБА_5 клопотання підтримали та просили його задовольнити. Крім того, прокурор зазначив, що під час сутички підозрюваним було спричинено тілесні ушкодження ще одному потерпілому, ступінь тяжкості яких встановлюється.

Захисник підозрюваного ОСОБА_12 ОСОБА_7 у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні вказаного клопотання та обрати особисте зобов`язання.

Підозрюваний ОСОБА_12 у судовому засіданні підтримав думку свого захисника, заперечив факт спричинення потерпілому умисних тілесних ушкоджень. При вирішенні клопотання просив прийняти до уваги, що він має місце проживання в м.Ужгороді, наміру ухилятися від органу досудового розслідування та суду у нього немає. Разом з тим пояснив, що офіційне не працює, тимчасово проживає в приміщенні будівлі непрацюючого магазину «Гусар», дружини або дітей не має.

Заслухавши думку прокурора, пояснення слідчого з приводу внесеного клопотання, підозрюваного та його захисника, приходжу до наступного висновку.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.1, п.4 ч.2 ст.183 Кримінального процесуального кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Слідчий суддя враховує, що відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».

Так, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_12 суд враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, яке відноситься до категорії тяжких і за яке йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, тобто є підстави вважати, що останній, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, може незаконно впливати на потерпілого та свідків, чи іншим способом перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, що свідчить про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

До того ж, крім наявності вказаних ризиків, слідчий суддя також враховує особу підозрюваного, зокрема те, що ОСОБА_12 є громадянином іншої країни, не має постійного місця проживання на території України та Закарпатської області, відомостей про такі слідчому судді надано не було, офіційно не працює, не має постійного джерела доходу, у нього відсутні соціальні та родинні зв`язки. Слідчий суддя також враховує стан здоров`я підозрюваного, а саме наявність тілесних ушкоджень, згідно пояснень наданих ним в судовому засіданні, які йому було заподіяно під час події, яка мала місце 08 та 09.06.2017 року, та враховує надані висновки клініки «Гемо Медика» від 10.06.2017 року, ЗОКЛ ім..А.Новака від 10.06.2017 року.

Таким чином, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, дає підстави для обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_12 у виді тримання під вартою.

Крім цього, за допомогою застосування до ОСОБА_12 заходу забезпечення кримінального провадження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого ним кримінального правопорушення.

Частиною 3 статті 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

З матеріалів кримінального провадження та судового розгляду вбачається, що підозрюваним відносно потерпілого ОСОБА_11 безпосередньо застосовувалось насильство.

Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також те, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_12 було вчинено із застосуванням насильства відносно потерпілого, вважаю за можливе у відповідності до ч.4 ст.183 КПК України не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197, 309 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0001547 - старшого слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_5 задовольнити.
Застосувати відносно ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Вірменія, громадянина Вірменії, без постійного місця проживання на території України, зі слів неодруженого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 (шістдесят) днів, а саме до - 06 серпня 2017 року, без визначення розміру застави.

Строк тримання ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою рахувати з моменту його затримання з 01 год. 30 хв. 10 червня 2017 року.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1