25.07.2017 Справа № 756/9499/17
1-кс/756/1356/17
756/9499/17

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 липня 2017 року м.Київ
Оболонський районний суд м. Києва у складі:
слідчого судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
за участю начальника відділу слідчого
управління фінансових розслідувань ОСОБА_3

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_4 про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових за № №0000055 від 07.06.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України , -
ВСТАНОВИВ:
Прокурор Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна.
В обґрунтування клопотання вказує, що проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи ТОВ «МПК» (), здійснюючи господарську діяльність із продажу товарно - матеріальних цінностей у період з 01.07.2016 по 31.09.2016 року ТОВ «Арсенал - компані» () - автомобільних шин, мобільних телефонів, планшетів та аксесуарів, які реально не відбуваються, а реалізація таких товарів фактично здійснюється за готівку, ухилилися від сплати податку на додану вартість у сумі 3 514 019, 23 грн, що підтверджується матеріалами аналітичного дослідження ГДІ ВПОЗУ у БС ОУ ГУ ДФС у м.Києві від 25.05.2017 року.
Згідно проведеного аналізу податкової звітності за 2016-2017 роки встановлено, що ТОВ «МПК» () формує власні податкові зобов`язання підприємствам з ознаками «фіктивності», зокрема: ТОВ «Арсенал - компані» (), ТОВ «Єпецстройтехно» (), ТОВ «Єпецукромонтаж» (), ТОВ «Таргегон» (), ТОВ «Зевс поставка» (), ТОВ «Вайкос» (), ТОВ «Ленд центр» (код 40536471), ТОВ «Гаяне трейд» () та іншим, які мають ознаки фіктивності, та які в подальшому формують податковий кредит з ПДВ підприємствам реального сектору економіки з невідповідністю номенклатури придбаного та реалізованого товару, чим мінімізують податкові зобов`язання підприємствам реального сектору економіки, що наносить шкоду державному бюджету.
11.07.2017 на підставі ухвал Оболонського районного суду м. Києва проведено обшуки у офісних та складських приміщеннях за адресами: м. Київ, вул.Будіндустрії, 5б; м. Київ, вул. Деревообробна, 12.

В ході зазначених обшуків виявлено та вилучено предмети, що не входять до переліку предметів та документів, на які прямо надано дозвіл на вилучення відповідно до ухвал Оболонського районного суду м. Києва,а саме: автмобільні шини та диски, які зазначені у клопотанні.

Вилучені автмобільні шини та диски за адресами: м. Київ, вул.Будіндустрії, 5б; м. Київ, вул. Деревообробна, 12, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000055,тому з метою збереження речових доказів,а також з метою відшкодування завданих збитків та можливої конфіскаціі, прокурор просить накласти арешт на них.

Заслухавши думку представника органу досудового розслідування, дослідивши клопотання та додані до нього документи, вважаю, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 цієї ж статті арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Речовими доказами, згідно з ст.98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до п.п.4, 5 ст.132 КПК України слідчий суддя зобов`язаний врахувати можливість без застосування заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин на які вони посилаються.
Разом з цим, органом досудового розслідування не доведено належними та допустимими доказами, що вилучені під час обшуків автомобільні шина та диски, відповідають критеріям, визначеним ст.ст.98, 167 ч.2 КПК України та можливість подальшого використання цих речових доказів, не доведено які саме обставини ці речові докази можуть підтвердити і неможливість за допомогою інших доказів довести ці обставини.

Крім того, арешт може бути накладений лише на майно підозрюваного, обвинуваченого на осіб, які несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Разом з цим, в клопотанні не вказується і до нього не долучено належних та допустимих доказів того, що майно на яке слід накласти арешт належало чи належить підозрюваному по кримінальному провадженню або особам, які в силу Закону повинні нести за нього цивільну відповідальність.
Враховуючи викладене, а також враховуючи, що подальше застосування цього запобіжного заходу може негативно вплинути на права інших осіб, вважаю, що підстави для арешту вказаного майна вітсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.132,ст.170-173 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
У задоволені клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_4 про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових за №0000055 від 07.06.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1