пр. № 1-кс/759/152/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 січня 2017 року м. Київ

слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю: адвоката ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність Подільського РУ ГУ НП у м. Києві,

ВСТАНОВИВ:

До Святошинського районного суду м. Києва надійшла з Апеляційного суду м. Києва скарга ОСОБА_4 на бездіяльність Подільського УП ГУ НП України в м. Києві, щодо невнесення відомостей до ЄРДР за заявою від 21.11.2016 про вчинення злочину за ст.ст. 376, 367, 368 КК України.

Обгрунтовуючи доводи скарги, заявник зазначає, що 21.11.2016 він звернувся до Подільського УП ГУ НП України в м. Києві з заявою №53354 про вчинення службового злочину суддею Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_5 за попередньою кваліфікацією за ст.ст. 376, 367, 368 КК України.

Разом с тим, відповідні відомості про кримінальне правопорушення у встановлений законодавством строк до ЄРДР не внесені.

У судовому засіданні заявник скаргу підтримав, просив зобов`язати розглянути повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення у відповідності до вимог ст. 214 КПК України.

Представник Подільського УП ГУ НП України в м. Києві, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду скарги, до суду не прибув, про наявність поважних причини неявки суд не повідомив.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність не з`явившихся осіб, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу, додані до неї документи, приходжу до наступного висновку.

21.11.2016 скаржник звернувся до Подільського УП ГУ НП України в м. Києві з заявою №53354 про вчинення службового злочину суддею Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_5 за попередньою кваліфікацією за ст.ст. 376, 367, 368 КК України (а.с. 4-8).

15.12.2016 начальником Подільського УП ГУ НП України в м. Києві скаржнику надано відповідь, згідно якої вбачається, що у зв`язку із відсутністю в події ознак кримінального правопорушення, заяву розглянуто на підставі ЗУ «Про звернення громадян» та «Положення про порядок роботи із зверненням громадян і організації їх особистого прийому в системі МВС України» затвердженого наказом МВС України від 10.10.2014 №1177 (а.с. 30).

Як вбачається із змісту заяви, що заявник оскаржує бездіяльність осіб Подільського УП ГУ НП України в м. Києві з приводу невнесення у ЄРДР щодо вчинення суддею Подільського районного суду м. Києва кримінального правопорушення, яке вчинене під час розгляду справи за участю заявника.

Системний аналіз положень ст. ст. 214, 303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні та вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Вбачається, що ОСОБА_3 , просить внести відомості щодо вчинення, на його думку, суддею кримінального правопорушення, в результаті його незгоди з процесуальними діями та рішеннями.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Згідно з положеннями Конституції України та Рішення Конституційного суду України від 23.05.01 6-рп/2001 оцінка законності процесуальних актів і дій суддів належить виключно до сфери правосуддя.

Чинним законодавством України Подільське УП ГУ НП України в м. Києві не наділено повноваженнями по здійсненню нагляду за діяльністю органів судової влади.

Відповідно до ст. 126 Конституції України встановлено, що вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється, означає заборону будь-яких дій стосовно суддів незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, установ, організацій, громадян та їх об`єднань, юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків чи схилити їх до винесення неправосудного рішення. Заборона впливу на суддів у будь-який спосіб поширюється на весь час обіймання ними посади судді.

Аналогічна гарантія незалежності суддів передбачена ст. 6 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно зі ст. 8 Конституції України Конституція має найвищу юридичну силу , закони приймаються на її основі і повинні відповідати їй. Норми конституції є нормами прямої дії.

За положениями раніше діючої ч. 3 ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кримінальна справа щодо судді могла бути порушена лише Генеральним прокурором України або його заступником.

Однак після прийняття Закону України від 13.04.2012 №4652-VI ч. 3 ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» зазнала змін, відповідно до яких зазначене обмеження знято. Тобто запроваджено загальну процедуру, передбачену ст. 214 КПК, згідно з якою внести відомості до ЄРДР щодо судді може не лише Генеральний прокурор або його заступник, а також будь-який інший прокурор або слідчий.

У той же час, за положеннями ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`яні неухильно додержуватись вимог Конституції України, Кримінального процесуального кодексу України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У силу ч. 4 ст. 9 КПК у разі якщо норми КПК суперечать міжнародному договору, застосовуються положення відповідного міжнародного договору України.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Верховною Радою України 17.07.1997 р., судовий розгляд мас здійснюватися незалежним судом.

Разом з тим, передбачена КІІК можливість здійсненню впливу на суддю у зв`язку з прийняттям ним судового рішення через запровадження щодо нього процедури кримінального переслідування є зазіханням на гарантовану Конституцією України та міжнародними зобов`язанням України незалежність судді, що порушує зазначені акти національного і міжнародного законодавства.

Згідно з п. 68 Рекомендації CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів, ухваленої Комітетом Міністрів Ради Європи 17.11.2010. тлумачення закону, оцінювання фактів або доказів, які здійснюють судді для вирішення справи, не повинні бути приводом для кримінальної відповідальності.

Аналогічні висновки містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 №8 «Про незалежність судової влади», де в преамбулі визначені гарантії незалежності і недоторканості суддів як носіїв судової влади, такими гарантіями, зокрема є й недопустимість втручання у здійснення правосуддя, впливу на суд або суддів у будь- який спосіб.

Судова палата у кримінальних справах Верховного Суду України у висновку щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства також вказує на неприпустимість втручання у діяльність судових органів у будь-який спосіб, у тому числі шляхом звернення до правоохоронних органів з метою схилити його до вчинення чи не вчинення певних процесуальних дій або ухвалення певного судового рішення.

Окрім того, ч. 1 ст. 2 КК України визначено, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Слідчий суддя також враховує, що відповідно до ст. 480 КПК стосовно професійного судді діє особливий порядок кримінального провадження.

Незалежність і недоторканність суддів є невід`ємною ознакою правової держави та однією з фундаментальних засад демократичного суспільства. Як наголошується в Рекомендації № R (94) 12 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам щодо незалежності, ефективності та ролі суддів, незалежність судів є передумовою верховенства права та основоположною гарантією справедливого суду.

Крім цього, означені положення кореспондуються з правовою позицією, викладеною в рішенні ЄСПЛ у справі «Салов проти України» від 06.09.2005 де вказується, що одним із основних аспектів верховенства права є принцип правової впевненості, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким рішенням суду. Аналогічна правова позиція викладена в рішенні ЄСПЛ «Брумареску проти Румунії».

Здебільшого, особи, що подають скаргу на бездіяльність яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР про можливі вчинення злочинів суддею, у своїй заяві виказують фактичну незгоду з прийнятим процесуальним рішенням судді.

Таким чином, зобов`язання внесення відомостей до ЄРДР за заявою такого роду, де фактично заявником висловлюється у такий спосіб незгода з прийнятим процесуальним рішенням судді, що прямо суперечить ст. 126 Конституції України, Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та не відповідає практиці ЄСПЛ.

Виходячи з викладеного, слідчий суддя вважає, що скарга є необґрунтованою, тому відмовляє у задоволенні скарги та, керуючись ст. ст. 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність Подільського РУ ГУ НП у м. Києві відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя Святошинського

районного суду м. Києва ОСОБА_1