АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/4287/2016 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 199 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 грудня 2016 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 25 листопада 2016 року,
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_9 , яке погоджене із прокурором Київської місцевої прокуратури № 1 міста Києва ОСОБА_6 , та продовжено строк тримання під домашнім арештом до 27 грудня 2016 року включно, із забороною цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , щодо
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Києві, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, який має на утриманні трьох дітей, працює на посаді головного інженера інституту молекулярної біології і генетики Національної академії наук України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Згідно ухвали слідчого судді, при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_8 слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а також наявні ризики, які стали підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту і які на момент розгляду клопотання слідчого не зменшилися. У зв`язку з цим слідчий суддя дійшов висновку про неможливість застосування щодо ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу.
Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_7 подав в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, просить її скасувати та застосувати щодо ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід. Так, апелянт стверджує, що підозра у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, є необґрунтованою, а також відсутні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Зокрема, апелянт вважає, що під час розгляду клопотання слідчим суддею не враховано, що загиблий перебував за кермом вантажного транспортного засобу, керував ним та виконував зварювальні роботи високого ступеню небезпеки у стані сильного алкогольного сп`яніння, з вмістом алкоголю в крові у обсязі 2,81 проміле. Також, на думку автора апеляції, слідчим суддею не надано оцінки тому факту, що потерпілий після того, як завершив лікування та був виписаний з лікарні, так і не був допитаний слідчими про обставини отримання травми, не з`являвся для допиту, а через деякий час був спрямований родичами до заміського будинку утримання наркотично та алкогольно залежних осіб, де і помер від виникнення вторинного крововиливу. Таким чином, захисник стверджує, що прямий причинний зв`язок між отриманою потерпілим травмою та смертю останнього відсутній, а має місце опосередкований причиний зв`язок.

За переконанням апелянта, слідчим суддею також не надано оцінки тому факту, що у загиблого, за висновком експерта, відсутні будь-які тілесні ушкодження, окрім отриманих при падінні з висоти власного зросту, без ознак прискорення, а також не взято до уваги висновок експерта про невірність визначеного слідством механізму спричинення тілесних ушкоджень загиблому, оскільки характерні сліди для такого механізму спричинення тілесних ушкоджень відсутні, у тому числі при проведенні дослідження головного мозку на магнитно-резонансному томографі.

Далі в апеляційній скарзі захисник зазначає, що ОСОБА_8 раніше не судимий, позитивно характеризується, має постійне місце проживання, одружений, на його утриманні перебуває троє дітей, а також він працює на посаді головного інженера інституту молекулярної біології і генетики Національної академії наук України.

Крім того, апелянт звертає увагу, що досудове розслідування у кримінальному провадженні фактично завершено, свідки неодноразово допитані, у провадженні зібрані всі документи, з підозрюваним проведено слідчі експерименти під відеозапис, а тому, як запевняє захисник, ОСОБА_8 не має жодної можливості впливати на перебіг досудового розслідування, не може знищувати докази, впливати на свідків та інших осіб.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів провадження, СВ Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0007748, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 серпня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

27 вересня 2016 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненнікримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
28 вересня 2016 року ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва щодо підозрюваного ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці.

23 листопада 2016 року постановою керівника Київської місцевої прокуратури № 1 міста Києва ОСОБА_10 строк досудового розслідування у кримінальному проваджені № 0007748 продовжено до трьох місяців, тобто до 27 грудня 2016 року.

25 листопада 2016 року слідчий СВ Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури № 1 міста Києва ОСОБА_6 , звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з клопотанням про продовження ОСОБА_8 строку тримання під цілодобовим домашнім арештом. Це клопотання мотивовано необхідністю проведення судово-медичної експертизи з метою усунення протиріч, які виникли між висновком № 282/1 експерта Обухівського відділення Київського обласного бюро судово-медичної експертизи від 21 листопада 2016 року та показаннями свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , отриманими в ході їх допиту та при проведенні слідчого експерименту. Також клопотання мотивовано тим, що ризики, які стали підставою для застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, не зменшилися.
Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 25 листопада 2016 року дане клопотання слідчого було задоволено та підозрюваному ОСОБА_8 продовжено строк цілодобового домашнього арешту до 27 грудня 2016 року включно.
Під час розгляду клопотання про продовження строку тримання ОСОБА_8 під домашнім арештом слідчий суддя, всупереч ствердженням захисника, правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявністьобґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних. Такими даними є приведені у клопотанні слідчого докази, з огляду на які у колегії суддів сумнівів стосовно обґрунтованості повідомленої ОСОБА_8 підозри не виникає. При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Отже, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 ,чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів, а тому доводи захисника про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри слід визнати безпідставними.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, всупереч ствердженням апелянта, дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , тяжкість покарання, яке загрожує останньому в разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, та конкретні обставини кримінального провадження. Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто заявлені у клопотанні ризики з часу застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не зменшилися та існують на даний час. Тому слідчий суддя обґрунтовано вказав, що більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти вказаним ризикам.

В сукупності із вищезазначеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_8 , та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі і ті, на які міститься посилання в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи захисника стосовно незаконності та необґрунтованості оскаржуваної ухвали є непереконливими, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та продовження строку тримання особи під домашнім арештом, при цьому вислухавши та врахувавши пояснення всіх учасників судового розгляду.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, а тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 176 178, 181, 194, 196, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 25 листопада 2016 року,якою задоволено клопотання слідчого СВ Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_9 , погоджене із прокурором Київської місцевої прокуратури № 1 міста Києва ОСОБА_6 , та продовжено строк тримання під домашнім арештом до 27 грудня 2016 року включно, із забороною цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4