Справа № 314/3265/15-к Провадження № 1-в/314/741/2015
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.08.2015 року м.Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
представника адміністрації колонії ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у дистанційному судовому засіданні матеріали за клопотанням засудженого який відбуває покарання у Софіївській виправній колонії УДПтСУ в Запорізькій облаті (№ 55) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, українець, місце народження: місто Запоріжжя, освіта середня спеціальна, до засудження не працював, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 .
Раніше судимого:
1)15.12.1994 року Комунарським районним судом міста Запоріжжя за ч.2 ст. 206, ч.2 ст. 140, ч.3, 4 ст.81, 42 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.9 Указа Президента України про амністію від 27.06.1996 року невідбуту частину покарання 2 роки 6 місяців скоротити на ? частину. До відбуття 3 роки 8 місяців 29 днів. Звільнений 28.03.1997 року умовно достроково на 6 місяців 26 днів.
2) 14.04.1999 року Комунарським районним судом міста Запоріжжя за ч.2, 3ст. 140, ст. 42 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 17.07.2001 року умовно достроково на 1 рік 25 днів.
3) 01.11.2002 року Токмацьким районним судо Запорізької області за ч.4 ст.187 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, відбув 6 років 2 місяці 23 дні,постановою Миколаївського районного суду Миколаївської області невідбута частина покарання сроком 2 роки 3 місяці 7 днів замінена на виправні роботи з відрахуванням 10 % заробітної плати в дохід держави сроком на 2 роки.
4) 12.02.2009 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя ч.2 ст.389, ч.4 ст.296, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України засуджений до 3 років 3 місяців позбавлення волі.
5) 17.05.2010 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч.1 ст.115 КК України засуджений до 7 років 6 місяців позбавлення волі.
По даній справі засуджений: 17.10.2011 року Комунарським районним судом міста Запоріжжя за ч.1 ст.263 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів за даним вироком та вироком Вільнянського районного суду від 17.05.2010 року шляхом поглинання більш суворим покаранням менш суворого і остаточно назначити покарання у вигляді 7 років 6 місяців позбавлення волі.
Початок строку: 28.09.2009 року Кінець строку: 28.03.2017 року
Вирок набрав законної сили: 09.11.2011 року,

про умовно дострокове звільнення,

в с т а н о в и в :
До Вільнянського районного суду Запорізької області від засудженого, який відбуває покарання у Софіївській виправній колонії УДПтСУ в Запорізькій облаті (№ 55) ОСОБА_5 надійшло клопотання про його умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, згідно з вироком Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 17.10.2011 року, відповідно до якого йоговизнано винним у скоєнні злочинів передбачених ч ч.2 ст.389, ч.4 ст.296, ч.1 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 01.11.2002 року та остаточно призначити покарання у вигляді 3 років 3 місяців позбавлення волі. Знов засуджений: 17.05.2010 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч.1 ст.115 КК України до 7 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.02.2009 року та остаточно призначити покарання у вигляді 7 років 6 місяців позбавлення волі. Знов засуджений Комунарським районним судом м. Запоріжжя від 17.10.2011 року за ч.1 ст.263 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів за даним вироком та вироком Вільнянського районного суду від 17.05.2010 року шляхом поглинання більш суворим покаранням менш суворого і остаточно назначити покарання у вигляді 7 років 6 місяців позбавлення волі.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 вказане клопотання підтримав, просив суд задовольнити його в повному обсязі та звільнити його умовно - достроково від відбування покарання, на строк який залишився.

В судовому засіданні представник адміністрації установи виконання покарань заперечував проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_5 , оскільки останній на шлях виправлення не став.

Прокурор у судовому засіданні заперечив проти задоволення заяви засудженого, вважаючи, що підстав для її задоволення немає.

Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані йому матеріали, вважає, що у задоволенні заяви має бути відмовлено з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що засуджений ОСОБА_5 на день розгляду справи судом відбув більше 3/4 частин строку покарання, з 25.04.2009 року по 02.10.2009 року відбував покарання в Кам`янській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області (№ 101). Характеризувався негативно: вимоги режиму відбування порушував, за що мав 1 стягнення накладене правами начальника колонії. Заохочень не мав.

З 20.05.2015 року відбуває покарання у Софіївській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області (№ 55). За час відбування покарання характеризується посередньо: вимоги режиму відбування покарання не порушує. Заохочень та стягнень не має.

Зі слів засудженого та матеріалів особової справи (яка була досліджена в судовому засідання) вбачається, що засуджений до праці не залучався, не приймав участі в програмах диференційного виховного впливу, не підвищував рівень освіти, не брав участі в самодійних організаціях (а.с. 8-9, 12).

Також з характеристики вбачається, що засуджений не завжди дотримується правомірних взаємовідносин з персоналом, не завжди має охайний зовнішній вигляд, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться байдуже, не завжди бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі (а.с. 8-9).

У відповідності зі ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Суд не може не врахувати, що примірна поведінка - це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намагання своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Поведінка засудженого за весь час відбування ним покарання у своїй сукупності не дає підстав вважати, що засуджений ОСОБА_5 , довів своє виправлення та перевиховання, оскільки у відповідно до ч.3 ст.107, ст.118 КВК України, та відповідно до Правил внутрішнього розпорядку установи виконання покарань, засуджений зобов`язаний бути ввічливим з робітниками установи виконання покарань, примірмо вести себе в установах виконання покарань та сумлінно працювати в місцях та на роботах, котрі визначаються адміністрацією на всьому періоді відбування покарання у вигляді позбавлення волі.

Поведінка ОСОБА_5 , за весь час відбування ним покарання не була стабільно позитивною та активною.

При вивчених обставинах на теперішній час суд не знаходить достатніх підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_5 , в зв`язку з чим у задоволені клопотання про його умовно-дострокове звільнення від покарання у вигляді позбавлення волі необхідно відмовити, оскільки він до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити, на погляд суду, про його виправлення та перевиховання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ч. 1 ст. 537,ст. ст. 539, 395 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в :
У задоволенні клопотання ОСОБА_5 , який відбуває покарання в Софіївській виправній колонії УДПтСУ в Запорізькій облаті (№ 55) про умовно дострокове звільнення- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1

14.08.2015