АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 грудня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 листопада 2016 року, якою відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, уродженця м. Черкаси, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 13.01.2017 включно. Строк домашнього арешту вирішено обчислювати з моменту проголошення ухвали, тобто з 15.11.2016 року. Покладено на підозрюваного ОСОБА_8 такі обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора за першою вимогою; не залишати місце постійного проживання - АДРЕСА_2 цілодобово; здати на зберігання слідчому свій паспорт та інші документи, що дають право на виїзд за кордон, повідомляти слідчого, прокурора, суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну місця свого проживання на іншу адресу, -

в с т а н о в и л а :
15 листопада 2016 року слідчий СВ Черкаського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_10 звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання вмотивоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи разом та за попередньою змовою групою осіб, вчинив кримінальне правопорушення при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_8 з метою вчинення шахрайських дій, скориставшись довірою потерпілої, достовірно знаючи, що не має можливості виконати перед клієнтом взятих на себе зобов`язань за відсутності товару вчинив шахрайські дії відносно ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме, будучи авторизованим користувачем ресурсу «www.ria.com», помітивши оголошення останньої про пошук б/у автоматичної коробки передач для автомобіля «Toyota Avensis», із зазначенням номеру мобільного телефону на котрий необхідно звертатись, 12.06.2016 зателефонував на мобільний телефон чоловіка потерпілої та представившись особою на ім`я ОСОБА_12 запропонував б/у автоматичну коробку передач для автомобіля Toyota Avensis, та попросив надіслати на рахунок, передоплату за АККП на рахунок НОМЕР_1 , користувач карткового рахунку ПАТ КБ ПРИВАТБАНК No5168-7556-0056-0839: гр. ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , іпн: НОМЕР_2 , паспорт серії: НОМЕР_3 виданий 04.02.2014 року Жашківським РВ У MB С в сумі 2530 гривень, яку останній видавав за бухгалтера підпорядкованого йому неіснуючого підприємства, а саму кредитну картку отримав у незаконний спосіб для реалізації свого злочинного умислу, направленого на скоєння шахрайських дій, а саме з метою переведення безготівкових коштів потерпілої у готівку.

Так він, 15.06.2016, о 11:30, перебуваючи біля банкомату CACSNo2156 відділення ПАТ КБ ПраватБанку, по вул. Добровольська, 20 в м. Черкаси, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, достовірно знаючи, що потерпіла ОСОБА_11 перерахувала на рахунок НОМЕР_1 кошти в сумі 2530 гривень, із використанням вищезазначеної картки провів операцію по зняттю готівки в сумі 2500 гривень, тобто використав електронно-обчислювальну техніку для неправомірного заволодіння чужим майном, та ввів в оману автоматизовану систему видавши себе за того, хто має право в ній працювати і здійснювати відповідні операції, тобто за ОСОБА_13 , чим спричинив матеріальну шкоду потерпілій на вищезазначену суму.

11.11.2016 ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене групою осіб, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження, та винести нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_8 останнього міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування своїх доводів прокурор зазначає, що слідчий суддя не врахував наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Крім того, слідчим зібрано докази для пред`явлення підозри у вчиненні ще ряду аналогічних кримінальних правопорушень. Суд при винесенні рішення про обрання домашнього арешту не врахував також, що ОСОБА_8 офіційно не працює, останній рік єдиним засобом для існування були кошти отримані шахрайським шляхом, що вказує на нестійкість соціальних зв`язків останнього, перебуває в молодому віці. До того ж, у випадку засудження ОСОБА_8 за вчинення вказаного правопорушення останньому загрожує покарання до восьми років позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні, просив не враховувати посилання в апеляції на наявність доказів для пред`явлення підозри ОСОБА_8 у вчиненні ще ряду аналогічних кримінальних правопорушень, захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити законне рішення суду без змін, вивчивши матеріали клопотання та перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

За змістом ст.131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1, 2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Згідно з ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це необхідно робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного ув`язнення.

Крім цього, відповідно до ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Дослідивши матеріали клопотання відносно підозрюваного ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, колегія суддів вважає, що матеріали кримінального провадження не містять достатніх даних про підвищену суспільну небезпечність ОСОБА_8 , а потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи останнього, шляхом застосування такого суворого запобіжного заходу як тримання під вартою.

Також колегія суддів вважає, що в клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою не наведені достатні підстави вважати, що ОСОБА_8 , перебуваючи на волі буде переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити злочинну діяльність, у якій підозрюється.

Крім цього, слідчим не обґрунтовано неможливість запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування до підозрюваного ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, санкція якого, у випадку визнання особи винною, передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до 8 років, наявність доказів у вчиненні вказаного злочину, особу підозрюваного, його молодий вік, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання та позитивної характеристики, часткове визнання вини у вчиненому, з урахуванням ризиків передбачених ст.177 КПК України та покладених на нього обов`язків за ст. 194 КПК України, колегія суддів вважає, що застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту є достатнім і необхідним для запобігання ризикам, зазначених у ст.177 КПК України.

Таким чином, слідчий суддя всебічно, повно та об`єктивно дослідив всі фактичні обставини справи і прийняв законне і обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги прокурора є безпідставними та були предметом дослідження у суді першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до переконання, що будь-яких підстав для скасування ухвали слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 листопада 2016 року не має.

Керуючись ст.ст. 194, 404, 405, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 листопада 2016 року, якою застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає

Головуючий :

Судді :