В И Р О К
іменем України
Справа № 126/1365/16-к

Провадження № 1-кп/126/14/2017

"20" квітня 2017 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

із секретарем ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисників обвинуваченого адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

законних представників потерпілої ОСОБА_6 , ОСОБА_7

представника потерпілої адвоката ОСОБА_8

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Бершадь кримінальне провадження №00000814 про обвинувачення ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сутиски Тиврівського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, раніше не судимого, не працюючого, одруженого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 146 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Згідно висунутого обвинувачення, 22.10.2015 року біля 14 год. 00 хв. в с. Джулинка Бершадського району Вінницької області ОСОБА_9 , знаходячись на вул. Чкалова, неподалік Джулинської загальноосвітньої школи І ІІІ ступенів, підійшов до малолітньої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка поверталась зі школи додому, та застосував до неї фізичну силу, взявши її рукою за праву руку, після чого, всупереч ч. 2 ст. 313 Цивільного кодексу України, згідно якої фізична особа, яка не досягла 14 років, має право на пересування по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або у супроводі осіб, які уповноважені ними, не будучи такою особою, почав вести її до власного автомобіля Mercedes Benz Vito д/н НОМЕР_1 , який знаходився неподалік шкільних воріт Джулинської ЗОШ І-ІІ ступенів. Привівши потерпілу до вищевказаного автомобіля, ОСОБА_9 відчинив середні праві бокові дверцята, та взявши ОСОБА_10 руками в районі поясниці, без згоди її батьків, всупереч волі останньої, посадив її до салону автомобіля, після чого причинив двері, не закривши їх до кінця, та став рухатись до водійського сидіння. Побачивши, що двері автомобіля не зачинені на замок, ОСОБА_10 відчинила їх і вийшла з автомобіля та стала тікати в напрямку дому.

Таким чином, виконавши усі необхідні, на думку ОСОБА_9 дії, а саме, взявши ОСОБА_10 рукою за праву руку почав вести її до власного автомобіля Mercedes Benz Vito д/н НОМЕР_1 та, привівши потерпілу до вищевказаного автомобіля, відчинив праві бокові зсувні дверцята, та взявши її руками в районі поясниці, без згоди її батьків, всупереч волі останньої, посадив до салону автомобіля, після чого причинив двері, не закривши їх до кінця, не довів до кінця злочин через причини, що не залежали від його волі.

Під час вищеописаних протиправних дій ОСОБА_9 заподіяв ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді двох синців на правому передпліччі, які відповідно до висновку експерта №182 від 27.10.2015 року за ступенем важкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасного розладу здоров`я.

Тобто ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 146 КК України, а саме: у вчиненні закінченого замаху на незаконне позбавлення волі, вчиненому щодо малолітнього.

Обвинувачений ОСОБА_9 вину в інкримінованому злочині не визнав та суду показав, що день який, вказаний в обвинувальному акті він точно не пам`ятає, але можливо міг проїжджати біля Джулинської школи, де сталась поломка його автомобіля Mercedes Benz Vito д/н НОМЕР_1 . Після того, він частково відремонтував автомобіль і на гальмах повільно поїхав в напрямку дому. Він не пам`ятає чи зустрічав когось, коли ремонтував на дорозі автомобіль. Біля школи бачив дітей. Потерпілу того дня він не бачив та не знав її.

В бік школи їхав з метою відвідування комп`ютерного залу, розміщеного біля школи, де йому інколи "прошивають" ноутбук. Біля Джулинської ЗОШ проходить не одна дорога, а цілий вузол доріг.

Відстань від його дому до школи складає близько 2-3 км. Приїхавши додому зайшов на подвір`я, де в підсобному приміщенні взяв лещата і спробував відремонтувати автомобіль. Через деякий час до домогосподарства приїхали працівники поліції та сім`я ОСОБА_11 , які поставили питання по якій причині він їздив біля школи. При цьому ОСОБА_7 до нього чіплявся та намагався затіяти бійку. Хтось його вдарив ззаду, однак хто саме він не бачив. Інспектор поліції ОСОБА_12 чинив на нього психологічний тиск та змушував сісти за кермо свого автомобіля. Яким чином здійснювався даний тиск він пояснити не може.

Через годину прибули працівники ОСОБА_13 та запропонували пройти медичне освідування, на що він відмовився. Працівник поліції ОСОБА_12 після цього сів у його автомобіль і поїхав у напрямку м. Бершадь.

Того дня алкогольних напоїв не вживав. В лікарню для проходження медичного огляду не звертався. Та не подавав до правоохоронних органів заяви про отримання тілесних ушкоджень.

Сім`ю ОСОБА_11 він не знав.

Цивільний позов не визнав.

Повідомив суду що він не працює, проживає за рахунок допомоги родини.

Потерпіла ОСОБА_10 будучи допитаною в присутності законного представника та психолога суду повідомила свій вік, дату народження та вказала, що навчається в Джулинській ЗОШ, яка розташована недалеко від її місця проживання, однак скільки часу йти від дому до школи вона не знає. В подальшому потерпіла не змогла надати відповіді на поставлені питання через емоційний стан.

Законний представник малолітньої потерпілої ОСОБА_6 суду показала, що є матір`ю дудник ОСОБА_14 . 22.10.2015 року вона на мопеді поїхала купувати подарунок своїй свекрусі. Коли поверталась з магазину близько 14-20 год., назустріч їй у сірому мікроавтобусі за кермом їхав ОСОБА_9 зі сторони вулиці, де вона проживає. За 20-30 м. від свого будинку вона зустріла дочку, яка плакала, та казала, що її хотів викрасти дядько, який їхав у тому автомобілі. На її правій руці були синці.

Вона одразу подзвонила до чоловіка та вони разом з ним подзвонили сільському голові, щоб викликав дільничного інспектора. Після цього поїхали до сільської ради, де через 2-3 хв. до них приїхали інспектори ОСОБА_12 та ОСОБА_15 . Разом з ними вони поїхали до місця проживання ОСОБА_9 . Останнього вони зустріли, коли він на авто під`їжджав до свого будинку. При цьому він був у неадекватному стані та на ньому були обмочені штани На запитання навіщо він чіплявся до їх дитини він казав, що не робив цього, а потім інспекторам вказав, що лише хотів її підвезти. Дільничні інспектори викликали працівників поліції та десь через 10-15 хв. приїхали 3 чи 4 працівника поліції. Оцінивши стан обвинуваченого вони запропонували йому пройти тест на вживання алкоголю, однак він відмовився та вони склали протокол, в якому вона та її чоловік були вказані в якості свідків. У автомобілі вона написала заяву про вчинення злочину та передала інспектору, який подзвонив до Бершадського відділу та повідомив про надходження заяви.

Наступного дня вони у першій половині дня поїхали в ОСОБА_16 , де їм дали направлення до лікаря, так як судово медичний експерт не працював. Хто саме надав направлення на СМЕ вона не пам`ятає, але експертизу вони пройшли через декілька днів, так як були вихідні дні.

Після проходження судової психолого психіатричної експертизи їх дочці було рекомендовано звернутись за допомогою до психолога через її стан, що вони в подальшому і зробили.

Зі ОСОБА_9 вона особисто не знайома, але знає його, як жителя с. Джулинка.

Крім того, просила задовольнити цивільний позов, стягнути з обвинуваченого 20 000 грн. моральної шкоди та судові витрати.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_17 суду показав, що точної дати він не пам`ятає, але десь у 20-х числах жовтня 2015 року він разом з дружиною близько 14-00 год. проїжджали на своєму авто за 250-300 м. від Джулинської школи, де біля місточка, який є вузьким для двох машин, надали перевагу ОСОБА_9 , який рухався на мікроавтобусі навпроти.

Дана подія мала місце на дорозі, по якій діти ходять до школи і з школи, також цією дорогою можна попасти до дитячого садка, але щоб добратись до центральної дороги села необхідно розвернутись.

ОСОБА_18 він цього дня не бачив. Зі ОСОБА_9 часто розминається на дорозі їдучи автомобілем та живе з ним у протилежних напрямках.

Свідок ОСОБА_19 суду показала, що працює психологом у Джулинській ЗОШ, точної дати не пам`ятає але десь 22.10.2015 року у четвер проводила годину психолога на останньому уроці у класі, де навчається ОСОБА_20 . Після закінчення уроків о 13-15 год. вона відпустила дітей. На ОСОБА_14 вона звернула увагу, так як вона була легко одягнена та сказала їй одягтись. Після того, як з класу вийшли діти о 13-20 чи 13-30 год. вона зачинила клас та о 15-30 год. потім пішла додому.

Десь о 16-00 год. де неї зателефонувала заступник директора з виховної роботи та запитала чи ОСОБА_20 не затримувалась після уроків та повідомила про те, що сталось з ОСОБА_14 .

Вона працювала з класом, де остання навчається та може охарактеризувати потерпілу, як активну відкриту та щиру дитину, однак після подій, які стались, вона стала замкнута, пригнічена та задумлива. Видно було, що психологічний стан дитини змінився. Якось на стадіоні побачивши вусатого чоловіка вона злякалась.

Індивідуально з ОСОБА_14 вона не працювала, так як працювала у колективі дітей в класі. При цьому, щоб не травмувати дитину, вона не акцентувала увагу на подіях які мали місце раніше.

Крім того, вона була залучена як спеціаліст під час слідчого експерименту за участю ОСОБА_21 . При цьому на дитину ніхто не тиснув та їй дали можливість самостійно все розповісти, однак підійшовши до автомобіля вона почала плакати. На її думку така поведінка викликана неприємними спогадами і не може свідчити про наявність навіювань з боку батьків.

Допитана як свідок ОСОБА_22 суду показала, що у двадцятих числах жовтня вона їхала велосипедом до Джулинської ЗОШ, поспішаючи на батьківські збори. Однак, на відстані близько 20 м. від школи дорогу перегородив автомобіль ОСОБА_9 , а сам він стояв біля пасажирських дверей, тому вона змушена була злізти з велосипеда. ОСОБА_9 обійшов автомобіль з боку та сів за водійське сидіння, а вона обходила авто, коли з за автомобіля вийшла ОСОБА_20 , яку вона знає, як дочку жителів села Дудників, дитина плакала, але вона поспішала та не придала цьому значення, так як подумала що дитина посварилась з кимось у школі.

Автомобіль був спрямований у напрямку зі школи в бік села, коли вона підходила до автомобіля, то бачила ОСОБА_9 біля відчинених бокових пасажирських дверей, а ОСОБА_14 не бачила, дитину вона побачила, коли ОСОБА_23 обійшов авто, сів на пасажирське сидіння, а вона вийшла збоку.

Свідок ОСОБА_24 суду показала, що точної дати не пам`ятає, але це було в обідню пору коли вона йшла на батьківські збори до Джулинської ЗОШ. По дорозі, її обігнала мати одного з учнів школи. Десь за 15 хв. до школи по дорозі вона зустріла автомобіль, за кермом якого був ОСОБА_9 , а далі по дорозі через 5-7 хв. зустріла дівчинку у рожевій шапочці, яка ішла з опущеною головою і всхлипувала. Вона подумала, що мабуть дитина з кимось посварилась у школі. Обличчя дитини вона не пам`ятає та і не бачила його, так як голова її була опущена.

Звідки виїхав автомобіль ОСОБА_25 вона також не бачила, але і автомобіль і дівчина рухались в одному напрямку по дорозі, яка веде до школи.

Свідок ОСОБА_26 суду показала, що восени 2015 року працювала методистом психологічної служби методкабінету відділу освіти Бершадської РДА. У жовтні 2015 року вона була присутня в якості психолога спеціаліста при допиті малолітньої дитини. Її завданням було вивчити психологічний стан дитини. Остання вела себе спокійно, відповідала на питання чітко та зрозуміло. Однак, коли слідчий почав конкретизувати питання та вдаватись у подробиці подій, дитина змінювалась та надавала відповіді з певним страхом.

Точно не пам`ятає, але дівчина розповідала, як її переслідував і намагався посадити в машину якийсь чоловік. Деталей допиту вона не пам`ятає, але дитина відповідала на питання з тремтячим голосом, переживаючи страх, але вела себе добре, її відповіді були логічні і послідовні. При повторюванні питань її відповіді залишались незмінними, що вказує на те, що події про які вона розповідала дійсно мали місце, а не були надуманими чи навіяними кимось іншим.

У даному віці дійсно діти можуть піддаватись навіюванню з боку батьків, але у даному випадку це не мало місце, так як при повторюванні питань дитина десь мала б відповісти не так як в попередньому аналогічному питанні.

Тиску на дитину ніхто не чинив, слідчий дозволяв їй висловлюватись самостійно. Допит проводив слідчий чоловічої статі у післяобідню пору доби.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_27 суду показав, що тривалий час працює на посаді Джулинського сільського голови та знає ОСОБА_9 , як жителя села. За період його проживання йому не відомі факти притягнення його до адміністративної чи кримінальної відповідальності, тому ним було надано даному громадянину позитивну характеристику. Однак, після подій, які є предметом розгляду даної справи він погоджується із негативною характеристикою на ОСОБА_9 , оскільки вважає його діяння протиправними. При цьому жодних даних, які б підтверджували його негативну поведінку він не має.

Позитивна характеристика була підписана ним будучи зайнятим напливом роботи та є стандартною - формальною. Послідуюча, підписана секретарем сільської ради є законною, оскільки дійсно остання має право підпису за відсутності сільського голови.

Детальної характеристики кожній особі він надати не може оскільки кількість жителів , які проживають на території Джулинської сільської ради складає понад 4 тис., а тому часто характеристика надається зі слів жителів села.

22.10.2015 року до нього зателефонував житель с. Джулинка ОСОБА_7 та сказав, що його дитину намагались затягти в автомобіль. Він подзвонив до працівника поліції ОСОБА_28 та попросив приїхати до сільської ради, де його уже будуть чекати ОСОБА_11 .

На його дзвінок приїхали двоє працівників поліції ОСОБА_28 та ОСОБА_29 . В цей час повз сільську раду проїхав сірий автомобіль марки Мерседес ОСОБА_9 та ОСОБА_11 з поліцією проїхали слідом. Він з ними не їхав, так як мав їхати в м. Бершадь.

Згодом до нього приходив ОСОБА_9 та сказав, що він створив ситуацію та потребує його допомоги, щоб звернутись до ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_28 суду показав, що у 2015 році працював на посаді дільничного інспектора Бершадського ВП ГУНП та продовжує працювати в поліції до даного часу.

В післяобідню пору точної дати він не пам`ятає, восени 2015 року до нього на мобільний зателефонував ОСОБА_30 сільський голова та попросив приїхати в с. Джулинка. Він разом з іншим працівником поліції ОСОБА_29 на службовому автомобілі приїхали до сільської ради, де вже їх чекала сім`я ОСОБА_11 . Вони сіли в автомобіль ОСОБА_11 , які їм розповіли, що їх дитину намагались викрасти. В цей час по дорозі проїхав сірий автомобіль, і вони вказали, що саме водій даного авто чинив вказані діяння.

Вони поїхали вслід за вказаним автомобілем та під`їхали до домогосподарства ОСОБА_9 . Останній довго не виходив з автомобіля, який був розміщений посеред дороги. Вони підійшли до авто, після чого обвинувачений вийшов. На його думку, він перебував у стані алкогольного сп`яніння, оскільки мав нестійку ходу та запах алкоголю з ротової порожнини. На його штанах були наявні біологічні сліди.

Він пішов відбирати письмову заяву у ОСОБА_6 , а ОСОБА_29 розмовляв зі ОСОБА_9 . Наскільки пам`ятає заяву того ж дня передав до Бершадського ВП.

Про дану подію він повідомив до ЧЧ Бершадського ВП.

Згодом, в силу виконання своїх обов`язків, він оформляв результати розгляду звернення ОСОБА_9 , однак змісту звернення та відповіді на нього не пам`ятає.

Також у нього на розгляді знаходилась заява ОСОБА_6 про те, що до неї приходили родичі ОСОБА_9 та просили забрати заяву.

Аналогічні покази в судовому засіданні надав працівник поліції ОСОБА_29 . Крім того показав, що з автомобіля ОСОБА_9 він забрав ключі для того, щоб він нікуди не їхав, які згодом передав працівникам ДАІ, які прибули на місце події.

З ОСОБА_6 та її чоловіком їздив до них додому, щоб поспілкуватись з потерпілою, але дитина була налякана, плакала та нічого не розповідала. На руках дівчинки він бачив почервоніння схожі на синці.

Свідок ОСОБА_31 суду показав, що точної дати не пам`ятає, але йому подзвонив черговий Бершадського ВП та повідомив, що дільничний інспектор в с. Джулинка затримав автомобіль, водій якого перебував з ознаками алкогольного сп`яніння.

На виклик він прибув з працівниками поліції ОСОБА_32 та ОСОБА_33 .

ОСОБА_9 , на його думку, дійсно мав ознаки сп`яніння, однак від проходження медичного освідування відмовився. Тому було складено протокол про адміністративне правопорушення та свідками було вказано ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Рішення про залучення їх в якості свідків було прийнято у зв`язку з відмовою жителів сусідніх будинків приймати участь в складанні протоколу.

Автомобіль ОСОБА_9 на територію Бершадського ВП доставляв працівник поліції ОСОБА_34 .

Допитаний в якості свідка ОСОБА_35 вказав, що працює на посаді заступника начальника СВ Бершадського ВП ГУНП та приймав участь в якості слідчого під час досудового розслідування даної справи. Дати внесення відомостей до ЄРДР він не пам`ятає. Вказав, що інформацію до ЄРДР про вчинення злочину вносить слідчий, а провадження реєструє начальник слідчого відділу. Щодо дати проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_22 , який було проведено 15.01.2016 року, то зазначення в реєстрі дати документу 15.01.2015 року є технічною опискою.

Коли ознайомлював ОСОБА_9 з матеріалами досудового розслідування і за яких обставин не пам`ятає, так само як і часу ознайомлення.

Допитаний в якості експерта ОСОБА_36 суду показав, що дійсно проводив судово - медичну експертизу потерпілої ОСОБА_10 про що склав висновок №182 від 27.10.2015 року. В описі обставин випадку, а саме "... зі слів матері і дитини 11.10.2015 року ОСОБА_9 схопив дівчинку за руку..." була допущена описка у даті події. дану обставину пояснює тим, що так могла вказати мати, або помилився лаборант, який здійснював набір тексту висновку.

Тілесні ушкодження, наявні на передпліччі потерпілої під час огляду 27.10.2015 року могли утворитись на протязі 5-7 днів до моменту проведення експертизи.

В судовому засіданні в якості спеціаліста також була допитана ОСОБА_37 , як працює психологом у Бершадській ЗОШ №2 та була присутня під час допиту ОСОБА_10 в судовому засіданні за допомогою технічних засобів в режимі відео конференції. Будучи у безпосередній близькості біля потерпілої, вона вказала, що психоемоційний стан дитини не дозволяє на даний час проводити її допит. Стан дитини змінився після того як вона повідомивши про себе, мала розказати про події, які з нею стались.

Поведінка ОСОБА_14 , яка виразилась у тому, що згадування подій, які з нею стались, викликало сльози, негативні емоції та душевні хвилювання, свідчить про наявність психологічної травми.

На її думку розповідаючи про події дитина не обманювала та не відображала дані, навіяні їй дорослими.

Окрім показів свідків та законного представника потерпілої, вина ОСОБА_9 в інкримінованому йому злочині також підтверджена доказами, дослідженими в судовому засіданні:

-протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_22 від 15.01.2016 року, в якому описано як остання показала, яким чином 22.10.2015 року був розташований автомобіль ОСОБА_9 , описала де саме знаходився останній та звідки вийшла ОСОБА_20 . При цьому її покази повністю співпадають з показами, наданими в судовому засіданні, а тому не викликають сумнівів;

- копією свідоцтва про народження ОСОБА_10 , де вказано, що вона народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 та її батьками є ОСОБА_7 та ОСОБА_6 ;

-довідкою Джулинської сільської ради №85 від 11.03.2016 року, з якої вбачається, що ОСОБА_10 разом з батьками проживає в с. Джулинка та виховується в нормальній сім`ї;

- довідками лікарня нарколога та психіатра від 14.03.2016 року, де зазначено, що ОСОБА_10 не перебуває на обліку у вказаних лікарів;

- характеристикою Джулинської ЗОШ І-ІІІ ступенів від 11.03.2016 року, в якій вказано, що ОСОБА_10 навчається у 3 класі Джулинської ЗОШ, її розвиток відповідає віковим нормам, вона виявляє достатній рівень навчальних досягнень, справедлива, доброзичлива, відкрита до спілкування, відповідальна, батьки цікавляться вихованням та навчанням дочки;

- постановою слідчого про перекваліфікацію кримінального правопорушення від 18.01.2016 року, в якій кримінальне провадження№0000814 було перекваліфіковано з ч. 1 ст. 296 на ч. 2 ст. 146 КК України;

- висновком судово психіатричного експерта №60 від 17.03.2016 року, в якому вказано, що ОСОБА_10 в досліджуваний період часу на будь яке психічне захворювання не страждала, перебувала поза тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності. В теперішній час на будь яке психічне захворювання не страждає, перебуває в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності у вигляді посттравматичного стресового розладу. Факт скоєння протиправних дій проти ОСОБА_10 викликав у нреї порушення психіки у вигляді посттравматичного стресового розладу, який супроводжується пригніченим настроєм, відчуттям тривоги, смутку, фіксацією на негативно забарвлених переживаннях, а тому потребує лікування у дитячого психіатра, психотерапевтичної корекції, занять з психологом. Рівень інтелектуального та особистого розвитку ОСОБА_10 відповідає нормам її вікового періоду, до її індивідуально- психологічних особливостей належить: збереженість пізнавальної функції психічної діяльності (пам`ять, увага, мислення), інтелектуальний розвиток відповідає показникам її вікової норми. В сфері особистості на перший план виступають лабільність, емоції плаксивість тривожність, пригніченість, ранимість, вразливість, сором`язливість, фіксація на негативно забарвлених переживаннях, малий життєвий досвід, залежність від авторитету дорослих. Рольовий статус ведена. ОСОБА_10 з урахуванням її індивідуально психологічних та вікових особливостей рівня розумового розвитку, емоційного стану в умовах конкретної ситуації правопорушення, могла формально розуміти характер та значення вчинених проти неї протиправних дій. Ознак підвищеної навіюваності та патологічного фантазування у ОСОБА_10 не виявлено, вона з урахуванням її індивідуально психологічних та вікових особливостей рівня розумового розвитку, емоційного стану в умовах конкретної ситуації правопорушення, могла протидіяти та чинити опір насильнику в міру своїх вікових та фізичних можливостей;

- довідкою Джулинської сільської ради №1029 від 20.05.2016 року, де вказано, що ОСОБА_9 з 1985 року зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 та місця проживання не змінював;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_10 від 13.11.2015 року в присутності законного представника та психолога, в якому ОСОБА_10 описала, що 22.10.2015 року вона після навчання пішла у напрямку дому коли на відстані близько 20 м. від шкільних воріт біля автомобіля з піднятим капотом стояв невідомий їй чоловік, коли вона пройшла близько 7м цей чоловік її наздогнав та взявши рукою за праву руку в районі передпліччя почав тягти до свого автомобіля. Підійшовши до машини він відчинив задні пасажирські дверцята та взявши її за поясницю посадив до середини автомобіля , а сам пішов до дверей з боку водійського сидіння. При цьому пасажирські двері він зачинив майже до кінця та вони не зачинились на замок, тому вона відчинила двері та вибігла на вулицю почавши тікати в сторону дому. ОСОБА_9 наздогнав її на автомобілі через 30-40 м., пасажирські двері були відчинені та відчинене скло водійської та пасажирської дверцят. Він почав кричати до неї, а потім вийшов, однак вона почала тікати і він до неї не підходив, а потім поїхав, обігнавши її на своєму автомобілі. При цьому потерпіла за допомогою статистів та автомобіля показала місце розташування її, обвинуваченого та його автомобіля на різних ділянках дороги;

-СД дисками запису слідчих експериментів, на яких відображені дані відеозйомки, які співпадають зі змістами протоколів;

-витягом з ЄРДР, де вказано, що 23.10.2015 року за №0000814 до даного реєстру було внесено заяву ОСОБА_6 про те, що 22.06.2015 року в с. Джудинка ОСОБА_9 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння по вул. Некрасова та без будь яких пояснень застосував фізичну силу до ОСОБА_10 , посадивши останню до автомобіля заподіявши їй тілесні ушкодження. Дата 22.06.2015 року була уточнена прокурором в судовому засіданні та прокоментована, як описка, оскільки чітко вбачається, що відомості до ЄРДР внесено 23.10.2015 року, а всі свідки та представник потерпілої вказали, що описані події мали місце 22.10.2015 року. Аналогічні відомості вбачаються і з заяви ОСОБА_6 , яка містить зазначені у витязі обставини які мали місце 22.10.2015 року;

-висновком експерта № 182 від 27.10.2015 року, в якому вказано, що у ОСОБА_10 на момент проведення експертизи, станом на 27.10.2015 року мають місце тілесні ушкодження у вигляді двох синців на правому передпліччі, що могли утворитись в наслідок дії тупих твердих предметів з відносно обмеженою дотичною поверхнею, якими могли бути і пальці рук людини. Термін утворення вказаних пошкоджень не протирічить вказаному у постанові, дитиною та її матір`ю. За ступенем важкості вказані ушкодження до легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасного розладу здоров`я;

- постановою про закриття кримінального провадження від 18.01.2016 року, якою кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000814 закрито за відсутністю складу злочину;

- постановою прокурора від 03.02.2016 року про скасування вищевказаної постанови слідчого про закриття кримінального провадження;

- повідомленням про підозру від 20.05.2016 року, де вказано, що ОСОБА_9 20.05.2016 року було повідомлено про підозру у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст .15, ч. 2 ст. 146 КК України;

-пам`яткою про процесуальні права та обов`язки, де вказано, що ОСОБА_9 , як підозрюваного було ознайомлено з його правами та обов`язками 20.05.2016 року.

Судом критично оцінено посилання сторони захисту на порушення права обвинуваченого на захист під час ознайомлення з матеріалами справи, оскільки в матеріалах наявні розписка обвинуваченого, з якої вбачається, що йому було роз`яснено його права та обов`язки, як підозрюваного. Дані обставини вказують на те, що ОСОБА_9 був повідомлений про право мати захисника під час досудового розслідування, однак не скористався цим правом з невідомих суду причин.

Суд не приймає до уваги довідку Джулинської сільської ради №296 від 18.11.2015 року, де вказано, що обвинувачений ніде не працює, не являється депутатом сільської ради, схильний до періодичного вживання алкоголю та вчинення насильства в сім`ї, оскільки вона нічим не обґрунтована та не знайшла свого підтвердження з показів Джулинського сільського голови.

Суд критично оцінює та не приймає до уваги докази надані стороною захисту в частині наявності кримінального провадження та переписки ОСОБА_9 з правоохоронними органами в частині того, що сім`я ОСОБА_11 зводить наклепи щодо нього, оскільки їх зміст не є предметом розгляду даної справи та не може свідчити на користь доведення чи спростування вини ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину в межах даного кримінального провадження.

Взагалі позицію обвинуваченого та сторони захисту суд вважає такою, що спрямована на уникнення відповідальності за вчинене ОСОБА_9 протиправне діяння. Такого висновку суд дійшов аналізуючи позицію захисту, зухвалу поведінку та покази обвинуваченого в судовому засіданні, які є суперечливими, нечіткими та сплутаними. Зокрема він вказує на наявність поломки в автомобілі, який йому належить, однак з його ж показів випливає, що працівники поліції забрали його автомобіль, сівши в нього та поїхавши в м. Бершадь. Останні будучи допитаними в якості свідків не зазначали про технічну несправність автомобіля.

При цьому, обставини вчинення злочину описані в обвинувальному акті відповідають даним вказаним у протоколі слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_10 . На думку суду, вказані потерпілою обставини відповідають дійсності та не надумані нею, що співпадає з думкою психологів, які були допитані в судовому засіданні. також дані обставини підтверджені висновками експертів, які вказують на те, що дійсно ОСОБА_10 у своїх показах є правдивою та не схильна до навіювання. Щодо розбіжностей у датах документах та реєстрі матеріалів, доданому до обвинувального акту, то суд вважає їх граматичними описками, які були усунуті в судовому засідання шляхом допиту свідків та дослідження матеріалів справи.

Крім того, спосіб та порядок отримання ОСОБА_10 наявних на ній тілесних ушкоджень, згідно висновку експерта та його показів у судовому засіданні, дійсно могли утворитись за обставин вказаних в обвинувальному акті.

Таким чином суд вважає доведеним, те, що, 22.10.2015 року ОСОБА_9 взявши ОСОБА_10 рукою за праву руку почав вести її до власного автомобіля Mercedes Benz Vito д/н НОМЕР_1 та, привівши потерпілу до вищевказаного автомобіля, відчинив праві бокові зсувні дверцята, та взявши її руками в районі поясниці, без згоди її батьків, всупереч волі останньої, посадив до салону автомобіля, після чого причинив двері, не закривши їх до кінця, не довів до кінця злочин через причини, що не залежали від його волі.

Дані обставини випливають з показів свідків, чиї покази підтверджені доказами, зібраними під час досудового розслідування.
Дослідивши зібрані по справі докази та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що невизнання ОСОБА_9 своєї вини в інкримінованому йому злочині є способом захисту і бажанням уникнути відповідальності за скоєне.
Отже, суд прийшов до висновку, що вчинене діяння слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 146 КК України, як вчинення закінченого замаху на незаконне позбавлення волі, вчинене щодо малолітнього.

Обставин що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_9 судом не встановлено.
Вирішуючи питання про міру покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, те що він відноситься до злочинів середньої тяжкості, його наслідки, ставлення обвинуваченого до вчиненого, особу винного, ОСОБА_9 , який раніше не судимий, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, наслідки, які настали для потерпілої у вигляді емоційного стресу, суд вважає, що його виправлення неможливе без ізоляції від суспільства, а тому вважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі.
Витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.
Щодо клопотання обвинуваченого про вирішення долі його автомобіля, як речового доказу, то суду не було надано відомостей про наявність у даному кримінальному провадженні речових доказів, що унеможливлює вирішення даного питання.
Законним представником потерпілої ОСОБА_6 заявлено цивільний позов, в якому вона просить стягнути з обвинуваченого на її користь 10000 грн. моральної шкоди та 4000 грн. витрат на послуги адвоката.
Розглядаючи даний позов суд виходить з того, що згідно з вимогами ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини,крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Наявність моральної шкоди у потерпілої ОСОБА_10 підтверджена як показами психологів так і висновками експерта.
При цьому, розмір моральної шкоди повинен бути співмірним із понесеними стражданнями та переживаннями, а тому суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими частково та відповідають понесеним переживанням як потерпілою так і її сім`єю.
Згідно ст. 88 ЦПК України, судові витрати слід стягнути з обвинуваченого, так як вони підтверджені наданими суду доказами у вигляді квитанцій та спів мірні з часом, затраченим адвокатом на участь в судових засіданнях.
Керуючись ст.ст. 369-371, 374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 146 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 10000 грн. (десять тисяч грн. 00 коп.) моральної шкоди, 4000 грн. ( чотири тисячі грн. 00 коп.) витрат на правову допомогу та 1378 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім грн. 00 коп.) судового збору, що в сукупності складає 15378 грн. (п`ятнадцять тисяч триста сімдесят вісім грн. 00 коп.).

В решті вимог відмовити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Вінницької області на протязі 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1