У Х В А Л А
29 грудня 2016 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Васильків, Київської області,
громадянки України, зареєстрованої та проживаючої
за адресою:
за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 200, ч. 1 ст. 28, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 212, ч. 3 ст. 28, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 212 КК України,
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Одеси, громадянки України,
зареєстрованої та проживаючої за адресою:
за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 200, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 212, ч. 3 ст. 28, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 212 КК України,
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Києва, громадянина України,
зареєстрованого та проживаючого за адресою:
за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 200, ч. 3 ст. 28, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 212, ч. 3 ст. 28, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 212 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 ,
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
ОСОБА_11 .
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати та призначити нове підготовче засідання у даному кримінальному провадженні у суді першої інстанції.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 04 серпня 2016 року обвинувальний акт, яким ОСОБА_5 пред`явлене обвинувачення за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 200, ч. 1 ст. 28, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 212, ч. 3 ст. 28, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 212 КК України, ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 200, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 212, ч. 3 ст. 28, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 212 КК України, ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 200, ч. 3 ст. 28, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 212, ч. 3 ст. 28, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 212 КК України, повернуто прокурору.
Обгрунтовуючи свої вимоги, прокурор звертає увагу суду на те, що висновок суду першої інстанції про невідповідність фактичних обставин та формулювання обвинувачення правовій кваліфікації є необґрунтованим, оскільки, на його думку, суд вдався до аналізу правильності кваліфікації дій обвинувачених, чим вийшов за межі своїх повноважень на стадії підготовчого провадження.
На думку апелянта, висновок суду про те, що дії ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 205 КК України невірно кваліфіковані, на стадії підготовчого судового засідання є передчасним.
В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що викладення в описовій та резолютивній частинах обвинувачення обставин про те, що ОСОБА_5 вчинила злочин в складі організованої групи, з посиланням на ч. 1 ст. 28 ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 212 КК є технічною помилкою слідчого при складанні обвинувального акта та не може бути підставою для повернення останнього.
Апелянт не погоджується з висновком суду про те, що ОСОБА_5 , отримавши у власне розпорядження печатки товариства, всі реєстраційні та статутні документи, у неї виникла можливість приймати рішення від свого імені, здійснювати керівництво платіжною системою, а відтак це спростовує висновок органу досудового розслідування про вчинення нею злочину, ч. 2 ст. 205 КК України, у формі пособництва. Він зазначає, що відповідальність за ст. 205 КК України настає з моменту створення або придбання суб`єкта підприємницької діяльності, а не з моменту його використання чи керування ним.
Ухвала суду першої інстанції про повернення обвинувального акта вмотивована тим, що виклад фактичних обставин злочинів, які інкриміновано ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не відповідають правовій кваліфікації.
Суд зазначив, що формулювання обвинувачення ОСОБА_5 зводиться до вчинення останньою групи декількох окремих, але тотожних суспільно - небезпечних злочинних діянь у здійсненні пособництва у фіктивному підприємництві, тобто злочинів, передбачених ч.1 ст. 205 КК України, при чому перше з цих діянь не містить кваліфікуючих ознак.
Тому, правова кваліфікація органом досудового розслідування злочинів, що інкримінуються ОСОБА_5 лише за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 205 КК України не відповідає формулюванню обвинувачення, викладу фактичних обставин злочину, що містяться в даному обвинувальному акті та прямо суперечить вимогам закону України про кримінальну відповідальність, зокрема, частинам першій та другій статті 33 КК України.
Іншою підставою повернення обвинувального акта є те, що в обвинувальному акті вказано, що ОСОБА_5 своїми умисними діями, що виразилися у повторному пособництві фіктивному підприємництву, тобто сприянні порадами, вказівками, наданні засобів вчинення кримінального правопорушення у створенні суб`єктів підприємництва з метою прикриття незаконної діяльності, вчинила злочин, передбачене ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 205 КК України. Проте, далі за змістом обвинувачнення ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 358 КК України в обвинувальному акті йдеться про те, що саме остання у листопаді 2012 року організувала створення фіктивних підприємств, шляхом організації підроблення документів останньою, які надають права, та подальшого використання таких документів.
Окрім того, згідно з обвинувального акта ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч.5 ст. 27, ч. 1 ст. 212 КК України, а саме у пособництві в умисному ухиленні від сплати податків, що входять у систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, вчиненого службовою особою підприємства, незалежно від форми власності, яке призвело до фактичного ненадходження до державного бюджету коштів у значних розмірах, у складі організованої групи.
Натомість склад злочину, у даному випадку у разі вчинення останнього організованою групою може утворюватись виключно у разі предявлення ОСОБА_5 обвинувачення за ч. 3 ст. 28, ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 212 КК України.
Суд першої інстанції, повертаючи обвинувальний акт прокурору, вказав, що аналогічні недоліки, які зазначено вище та які підлягають усуненню органом досудового розслідування, мають місце і при викладенні в обвинувальному акті фактичних обставин злочинів та формулюванні обвинувачення щодо ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 200, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 212, ч. 3 ст. 28, ч.5 ст. 27, ч.2 ст. 212 КК України та ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 28, ч. 1 ст. 200, ч. 3 ст. 28, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 212, ч. 3 ст. 28, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 212 КК України.
Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив ухвалу суду скасувати з призначенням нового підготовчого судового засідання в суді першої інстанції, обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та їх захисники ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 заперечували проти її задоволення.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Він повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України, та містити відомості, зазначені в ч. 2 цієї статті.
Однією з обставин, яка перешкоджає призначенню провадження до судового розгляду є невідповідність обвинувального акта вимогам кримінально-процесуального закону.
Статтею 291 КПК України передбачені вимоги до складання обвинувального акта.
Однією з них є виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд вказав, що саме ці вимоги закону прокурором не дотримані.
Суд першої інстанції в своєму рішенні зазначив, що формулювання обвинувачення ОСОБА_5 зводиться до вчинення нею декількох окремих, але тотожних злочинних діянь щодо здійснення пособництва, тобто правова кваліфікація за ч. 2 ст. 205 КК України відрізняється від формулювання обвинувачення.
Іншою підставою повернення обвинувального акта прокурору є те, що відповідно до нього ОСОБА_5 отримала у власне розпорядження печатки товариств та статутні документи, тобто в неї зявилась можливість приймати рішення від імені їх службових осіб, що, на думку суду, спростовує висновок прокурора про вчинення ОСОБА_5 саме пособництва за ч. 2 ст. 205 КК України.
Відповідно до положень ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні не вирішуються питання про доведеність вини обвинуваченого та не перевіряються процесуальні рішення, які були прийняті під час досудового розслідування, оскільки це прерогатива суду під час судового розгляду, завданням цього провадження є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду.
Колегія суддів погоджується з доводами прокурора про те, що, повертаючи обвинувальний акт прокурору з цих підстав, суд вийшов за межі предмету судового розгляду, який вирішується у підготовчому судовому засіданні, та фактично вдався до дослідження обставин кримінального провадження, що є неприпустимим на даній стадії судового розгляду.
Разом з тим, повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд також вказав як на одну з підстав повернення обвинувального акта посилання на те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 28 ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 212 КК України, а саме у пособництві в умисному ухиленні від сплати податків у складі організованої групи. Проте, на думку суду, склад такого злочину може утворюватись виключно у разі пред`явлення ОСОБА_5 обвинувачення за ч. 3 ст. 28, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 205 КК України.
Колегія суддів вважає, що такий висновок суду виходить за межі компетенції суду на стадії підготовчого судового розгляду, бо мають ознаки оцінки доказів у провадженні та правильності правової кваліфікації.
Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, а в разі, якщо прокурор цим правом не скористався, суд повинен прийняти рішення відповідно до того, яке обвинувачення висунуте і як кваліфікуються дії обвинувачених.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що підстав для повернення обвинувального акта прокурору немає, а тому ухвала суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404 ,407, 418, 419 КПК колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_12 ОСОБА_2 ОСОБА_3