Справа № 755/9869/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Слідчий СВ Дніпровського управління поліції ГУ НП в м. Києві ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_5 , про накладання арешту на автомобіль марки «Хонда Аккорд», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а також заборонити користуватись та розпоряджатись будь яким чином автомобілем марки «Хонда Аккорд», реєстраційний номер НОМЕР_1 особі, у володінні якої перебуває вищевказаний автомобіль.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки «Хонда Аккорт», д.н.з. НОМЕР_1 власником є ОСОБА_6 .
Досудовим розслідуванням встановлено, що, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи неодноразово раніше судимим, маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, зокрема, засуджений 13.12.2011 Подільським районним судом м. Києва, за ст.ст. 263 ч.1, 309 ч. 2., 185 ч. 3 до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 29 грудня 2015 року по відбуттю строку покарання, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, повторно вчинив новий умисний корисливий злочин за наступних обставин.
Так, встановлено, що 01.07.2017 року, приблизно 15 годині 50 хвилин, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 маючи на меті скоєння корисливого злочину, а саме крадіжки речей, з квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , та обернення викраденого майна в свою користь, з метою протиправного збагачення, діючи повторно, на автомобілі приїхав до вищевказаної квартири, де реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, таємно від оточуючих, шляхом пошкодження замка вхідних дверей, проник до середини квартири, де продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих спонукань, діючи повторно, з метою власного незаконного збагачення, перебуваючи в квартирі, не порушуючи обстановки, брав та пакував речі, що належать власнику квартири ОСОБА_8 . Після чого, ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний намір на незаконне заволодіння чужим майном з метою власного збагачення, впевнившись в тому, що його дії не помічені з боку сторонніх осіб, скориставшись тим, що в під`їзді будинку нікого не було, таємно від оточуючих з вищевказаної квартири, викрав майно, що належить ОСОБА_8 .
В подальшому ОСОБА_7 був затриманий працівниками поліції разом з майном, яке він викрав з квартири ОСОБА_8 .
В подальшому, на місце пригоди, виїхала слідчо-оперативна група Дніпровського УП ГУНП у м. Києві, по прибуттю якої, слідчим було прийнято рішення про проведення обшуку автомобіля марки Хонда Аккорт, д.н.з. НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні ОСОБА_7 та знаходився за адресою: м. Київ, вул. Стальського 12.
Після чого, відповідно до ст. 237 КПК України, слідчим СОГ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві, 01.07.2017 в період часу з 17 години 00 хвилин по 17 години 25 хвилин, в присутності двох запрошених понятих, було проведено огляд приміщення автомобіля марки Хонда Аккорт, д.н.з. НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Стальського, 12.
Даний факт підтверджує причетність ОСОБА_7 , до крадіжки з квартири ОСОБА_8 .
Вивчивши надані в обґрунтування клопотання матеріали, з метою забезпечення даного арешту, на підставі ч.2 ст.172 КПК України, розгляд клопотання проводиться без повідомлення та участі власника майна.
Згідно ч. 1 ст. 107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.
Вислухавши думку слідчого, який підтримав клопотання, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.
Так, статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Крім того, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) ЄСПЛ встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».
Таким чином, дослідивши надані до клопотання матеріали, враховуючи, відповідно до вимог ст. 173 КПК України, наявність даних про достатність доказів, що вказують на наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, наявність даних про належність майна, на яке слідчий просить накласти арешт, арешт зазначеного майна є необхідною умовою досягнення дієвості даного кримінального провадження. Слідчий суддя вважає клопотання обґрунтованим та заснованим на законі. Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173, ст.175, ст.309, 372, ст.392, ст.532 КПК України, -
Накласти арешт на автомобіль марки «Хонда Аккорд», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а також заборонити користуватись та розпоряджатись будь яким чином автомобілем марки «Хонда Аккорд», реєстраційний номер НОМЕР_1 особі, у володінні якої перебуває вищевказаний автомобіль.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Арешт може бути скасовано відповідно до ст. 174 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1