ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 354/620/16-к

Провадження № 1-кп/348/52/17

23 травня 2017 року м. Надвірна
Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого-судді: ОСОБА_1

секретаря: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

потерпілої: ОСОБА_4

обвинуваченої: ОСОБА_5

захисника : ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Надвірна кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000173 за обвинувальним актом від 28.09.2016р. щодо обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , заміжньої, з повною загальною середньою освітою, пенсіонерки, несудимої, громадянки України,-

у вчиненні злочину, передбаченого ч 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачена ОСОБА_5 умисно спричинила легкі тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_4 .

Злочин нею вчинено при наступних обставинах.

29.03.2014р. біля 12.00год між обвинуваченою ОСОБА_5 та потерпілої ОСОБА_4 , які знаходились на межі своїх господарств, що в АДРЕСА_1 , на грунті тривалих неприязних відносин, в тому числі з приводу існуючих конфліктних ситуацій між сім`єю ОСОБА_7 та ОСОБА_5 виник словесний конфлікт. В ході якого обвинувачена ОСОБА_8 умисно, усвідомлюючи протиправність і суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, кинула два каменя у потерпілу ОСОБА_4 , нанісши їй удари камінням та спричинивши останній тілесні ушкодження у вигляді: синця правого плеча, синця правого стегна, що згідно висновку судово - медичного експерта №89 від 01.04.2014 відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Допитана в судовому засіданні в якості обвинуваченої ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті не визнала та суду пояснила, що вона проживає разом з сім`єю в АДРЕСА_1 та є сусідами сім`ї ОСОБА_7 , яким перебувала у нормальних сусідських стосунках до 29.03.2014р. Однак після його одруження з ОСОБА_4 їх стосунки погіршилися, потерпіла постійно конфліктує, провокує сварки, висуває безпідставні обвинувачення, принижуючи її сім`ю.

29.03.2014р. біля 12.00год. вона знаходилась на свому подвір`ї та побачивши ОСОБА_7 , намагалась вияснити причини конфлікту, однак останній став висловлюватися в її сторону лайкою та між ними виник словесний конфлікт, в яку втрутилась потерпіла ОСОБА_4 висловлюючи образи в її сторону. Під час вказаного конфлікту вона намагаючись припинити крики вилила воду в бік господарства Головчуків. Стверджує, що не кидала каменів в ОСОБА_4 та не наносила їй тілесних ущкоджень, а навпаки саме потерпіла почала кидати каміння в її бік та попала її в руку. В цей час до неї на подвір`я прийшла ОСОБА_9 , яка намагаючись припинити конфлікт забрала її до помешкання. Крім того стверджує, що свідками конфлікту був її малолітній внук, який бачив, що саме ОСОБА_4 кинула камінь в її сторону. Вважає себе невинуватою, просить її виправдати в зв`язку відсутністю події злочину, цивільний позов не визнає.

Незважаючи на те, що обвинувачена ОСОБА_5 не визнала своєї вини у вчиненні злочину суд, допитавши потерпілу, свідків, дослідивши письмові документи по кримінальному провадженню вважає, що винуватість обвинуваченої ОСОБА_5 в інкримінованому їй злочині повністю доведена сукупністю всіх доказів зібраних по справі, перевірених і досліджених судом в судовому засіданні.

Зокрема винуватість обвинуваченої у вчиненні злочину підтверджується показаннями потерпілої та свідків:

Так, будучи допитана в судовому засіданні в якості потерпілої ОСОБА_4 суду пояснила, що проживає по сусідству з сім`єю ОСОБА_5 з якими в неї неприязні відносини напротязі тривалого часу.

29.03.2014р. біля 12.00 год вона разом з чоловіко ОСОБА_7 висаджувала саджанці на своєму подвір`ї. В цей час ОСОБА_5 також перебувала на своєму подвір`ї. Обвинувачена ОСОБА_5 спочатку безпричинно розпочала словесний конфлікт з її чоловіком ОСОБА_7 , висловлюючи лайку та образи та вилила відро води на її чоловіка, а потім і в її сторону викрикувала образи, принижуючи її. Під час вказаного конфлікту обвинувачена кинула в її сторону каміння, один з яких попав у праву руку, а другий у праве стегно. Щоб припинити неправомірні дії обвинуваченої вони з чоловіком зайшли до свого помешкання. Через півгодини вийшли на подвір`я та продожили роботу, однак обвинувачена знову викрикувала образи та провокувала конфлікт. Це почула сусідка ОСОБА_9 , яка зайшла до подвір`я обвинуваченої та забрала її до будинку. Йдучи до будинку обвинувачена продовжуючи неправомірні дії кинула в їх сторону коврик. Стверджує, що під час вказаного конфлікту та побиття її камінням на подвір`ї обвинуваченої нікого не було. Як наслідок прямих попадань камінням, які кинула обвинувачена в неї утворилися забій мяких тканин,синці на правому плечі та правому стегні, в подальшому у робочий день 31.03.2014 р вона звернулася за медичною допомогою, де їй призначили лікування.

Внаслідок неправомірних дій обвинуваченої ОСОБА_5 їй спричинена матеріальна, яка полягає у понесених нею витратах на лікування в сумі 1000 грн. та моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях з приводу неправомірної поведінки щодо неї, пережитому стресі, фізичному болі, погіршення стану здоровя, зміну свого звичного способу життя, постійному приниженні, яку вона оцінює в сумі 15000 грн. Просить покарати обвинувачену по закону та задоволити цивільний позов в повному обємі.

Допитаний в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_7 дав показання про те, що з сім`єю ОСОБА_5 проживають по сусідству та перебувають тривалих неприязних стосунках.

29.03.2014 р.біля 12.00 год він та його дружина висаджували саджанці на своєму подвір`ї. В цей час обвинувачена ОСОБА_5 перебувал також на своєму подвір`ї та розпочала словесний конфлікт з ним висловлюючи образи в сторону його дружина, принижуючи її. Під час конфлікту вилила відро води на нього та кинула каміння в його дружину попавши в праве плече та праве стегно. Стверджує, що його дружина не кидала каміння у відповідь в сторону обвинуваченої. Щоб припинити побиття він разом з дружиною зайшли до помешкання. У його дружини були почервоніння та набряк на правому плечі та на правому стегні, який пізніше перетворилися на синяк. Через півгодини вони повернулись на подвір`я та він продовжува поратися по господарству, обвинувачена знову розпочала ображати дружину та намагалась кинути в їх сторону коврик. В цей час на подвір`я обвинуваченої зайшла сусідка ОСОБА_9 , яка забрала обвинувачену до помешкання. Внаслідок неправомірних дій дружина звернулась за медичною допомогою та пройшла лікування. Крім того перебувала в стресі,нервовому напруження, душевних стражданнях з приводу неправомірної поведінки та безпідставних образ щодо неї.

Свідок ОСОБА_10 дав в судовому засіданні показання про те,що перебуває у родинних відносинах з потерпілою ОСОБА_4 , неприязних відносин з сім`єю ОСОБА_5 у нього не має. Йому відомо про тривалі неприязні відносини сім`ї потерпілої ОСОБА_4 з сім`єю ОСОБА_5

30.03.2014р. він заходив до ОСОБА_4 , яка йому розповіла, що напередодні ОСОБА_5 розпочала конфлікт з ОСОБА_7 та ОСОБА_4 ,під час якого кинула камінням у потерпілу нанісши удари в праве плече та праве стегно. Він особисто бачив на правому плечі та правому стягні потерпілої набряки та почервоніння. Потерпіла ОСОБА_4 , перебувала у стресі, душевних переживаннях, з приводу неправомірних дій щодо неї, тривозі , переносила больові відчуття від ударів камінням.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 дала показання, що проживає по сусідстві з родиною, як ОСОБА_11 так і ОСОБА_12 , неприязних відносин з сторонами не має.

29.03.2014 р. в обідню пору, точний час не пригадує, почувши крики ОСОБА_13 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 прийшла на подвір`я останньої. Між сторонами застала словесну перепалку, образи та лайку. Щоб припинити конфлікт вона забрала обвинувачену ОСОБА_5 до помешкання. По дорозі обвинувачена кинула коврик в сторону потерпілої, який не долетів та зупинився на її подвір`ї. У помешканні вона побачила у обвинуваченої почервоніння на руці. Зі слів ОСОБА_5 їй відомо, що потерпіла кинула каміння в сторону обвинуваченої. Однак вона не була свідком того чи кидала будь -яка сторона камінням, тільки сварки.

В подальшому про обставини конфлікту, які дізналась від обвинуваченої розповіла іншій сусідці ОСОБА_14 .

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні дала показання про те, що є сусідкою сторін, їй відомо про тривалі неприязні стосунки між ними. 29.03.2014р. вона знаходилась по місцю свого проживання та почула крики зі сторони сусідів, зрозуміла, що знову відбувається конфлікт, почула як ОСОБА_5 крикнула» Ти ще будеш камінням кидатися», особисто сварки не бачила. Про обставини конфлікту їй розповідала ОСОБА_9 , а також обвинувачена ОСОБА_5 , яка показувала почервоніння на руці та стверджувала , що потерпіла кинула в неї камінням.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_15 дав суду показання про те, що перебуває у дружніх відносинах з потерпілою ОСОБА_4 .. Про обставини спричинення їй тілесних ушкоджень 29.03.2014р. обвинуваченою ОСОБА_5 дізнався від потерпілої, зокрема, що обвинувачена спровокувала конфлікт, безпричинно ображала потерпілу. Під час вказаного конфлікту кинула камінням у потерпілу нанісши їй удари в праве плече та праве стегно. Він особисто бачив слід від ударів, потерпіла перебувала у стресі, дужевних переживаннях.

Неповнолітній свідок ОСОБА_16 , допитаний в присутності законного представника ОСОБА_17 підтвердив, що 29.03.3014 р. мав місце конфлікт між його бабусею та ОСОБА_7 та ОСОБА_4 .

Крім того вина обвинуваченої ОСОБА_5 доводиться письмовими документами дослідженими в судовом узасіданнні, зокрема:

- даними висновку експерта за № 89 від 01.04.2014 р., згідно якого у потерпілої ОСОБА_4 виявлені такі тілесні ушкодження: синець правого плеча, синець правого стегна, які отримані від дії тупих твердих предметів, що можуть відповідати терміну утворення вказаних підекспертною та відносяться до легких тілесних ушкоджень.(а.с.140)

Характер, локалізація виявлених тілесних ушкрджень не виключають можливості утворення так і в результаті ударів у вказані анатомічні ділянки в кількості не менше двох фізичних контактних дій. (а.с. );

- Даними протоколу проведення слідчого експеримену від 22.09.2016р.за участю потерпілої ОСОБА_4 та фототаблицями до нього, згідно якого потерпіла деталізувала обставини спричинення їй тілесних ушкоджень обвинуваченою ОСОБА_5 яка кинула двічі каменем влучивши у праве плече та у праву ногу (а.с.146-148 );

- даними догоспільного клінічного протоколу Надвірнянської ЦРЛ за № 1071 від 31.03.2014р. згідно якого вбачається, що ОСОБА_4 звернулась до чергового лікаря 31.03. 2013р. зі скаргами на біль правого плеча та правого стегна, зі слів хворої була побита 29.03.2014р. При оглядівиявлено синець 11/5см по внутрішній поверхні правого плеча, синець по передній поверхні правого стегна 7/4 см. Попередній діагно забій м"яких тканин. Синці правого плеча та стегна.(а.с. 122).

Зазначені докази по справі зібрані відповідно до вимог кримінально - процесуального закону, вони є допустимими, та такими, що в їх сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченою злочину, інкримінованого їй стороною обвинувачення, відповідають показанням потерпілих, свідків, письмовим доказам по справі.

Показання обвинуваченої ОСОБА_5 в частині не визнання нею своє вини у спричиненні умисних легких тілесних ушкоджень їй ОСОБА_4 спростовуються і її винуватість у вчиненні злочину повністю доведена дослідженими в сукупності та належно оціненими в судовому засіданні докази, які узгоджується між собою, відповідають судово - медичним даним, показанням потерпілої, свідків, а тому відповідають фактичним обставинам справи.

Твердження обвинуваченої та сторони захисту про те, що обвинувачена не спричиняли умисних легких тілесних ушкоджень потерпілій, а саме остання кидала каміння в обвинувачену, заподіявши їй тілесні ушкодженння є безпідставним, неправдивими, не відповідають фактичним обставинам справи і дані ними з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинене діяння. Крім того розглядаються судом лише, як версія захисту, котра беззаперечно спростовується дослідженими судом доказами.

Так посилання обвинуваченої та сторони захисту на показання свідка ОСОБА_9 , яка бачила почервоніння на руці у обвинуваченої ОСОБА_12 , як наслідок удару каменем який кинула потерпіла, а також показання свідка ОСОБА_14 , яка бачила почервоніння у обвинуваченої, як слід від удару каменем кинутим потепілою суд не бере до уваги, оскільки свідок ОСОБА_9 не була очевидцем нанесення будь якою стороною ударів камінням, про що зазначила у свої показах, а також свідок ОСОБА_14 дізналася про обставини нанесення ударів камінням зі слів обвинуваченої та свідка ОСОБА_9 та їх покази в цій частині ґрунтуються на припущеннях.

Суд також не бере до уваги показання малолітнього сідка ОСОБА_16 , про те, що він почувши крики та сварку вибіг з помешкання бабусі ОСОБА_5 та бачив, як потерпіла кинула каменем в сторону обвинуваченої, попала в ринву, який відбившись від неї попав у обвинувачену, оскільки вони спростовуються матеріалами справи та показаннями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_9 .

Будь-яких об`єктивних даних, зокрема медичних підтверджень про нанесення обвинуваченій у вказаний період будь-яких тілесних ушкоджень стороною захисту суду не надано та не здобуто в судовому засіданні.

У відповідності до ст.ст. 84, 85, 86 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку. Належними доказами є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженню. Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, втановленому цим Кодексом.

Надані стороною захисту фото місця події, які отримані у 2017 р. на підтвердження відсутності на подвір"ї обвинуваченої каміння та стороною обвинувачення у 2016 р. більше ніж через 2 і 3 роки після вказаних подій суд вважає недопустимими доказами так як отримані у спосіб не передбачений нормами КПК та грунтується на припущеннях.

Також суд вважає необгрунтованим посилання сторони захисту про відсудність підстав у суда для допиту свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_18 , так як вони були присутні під час розгляду справи у судовому засіданні. Вказані свідки були присутні у судових засіданнях коли розгляд судом справи по суті не проводився, а відбулося відкладення судових засідання, що не виключає допит вказаних осіб у судовому засіданні під час розгляду справи по суті.

Показання обвинуваченої повністю спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які послідовні і логічні і не викликають сумнівів у суда в їх правдивості, свідок ОСОБА_7 , чітко вказує на обвинувачену ОСОБА_5 , як на особу яка кинула два камені у потерпілу та спричинивши їй удари, а також вказує механізм утворення тілесних ушкоджень, що узгоджується з даними висновку експерта.

Суд приймає до уваги надані стороною потерпілої вирок Надвірнянського районного суду від 06.03.2015р. про обвинувачення сина обвинуваченої - ОСОБА_19 про спричинення останнім тілесних ушкоджень чоловікові потерпілої ОСОБА_7 які мали місце у 2014 р., як доказ тривалих неприязних відносин між сторонами.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні дала суду послідовні показання, які відповідають фактичним обставинам справи, конкретизувала їх, наполягає на них.

Показання потерпілої про характер, локалізацію та механізм утворення тілесних ушкодження час і місце спричинення тілесних ушкоджень узгоджуються із до госпітальним протоколом та висновком судово-медичної експертизи.

Таким чином, оцінюючи в сукупності здобуті докази, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України суд прийшов до висновку про доведеність винуватості обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні злочину.

Дії обвинуваченої ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, оскільки вона умисно спричинила легкі тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_4 .

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_5 суд врахував ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який відповідно до норм КПК є невеликої тяжкості, особу винної, зокрема те, що обвинувачена вперше притягується до кримінальної відповідальності, її похилий вік, вона є пенсіонером, на обліку в лікаря нарколога нарколога та психіатра не перебуває.

По місцю постійного проживання та реєстрації обвинувачена ОСОБА_5 характеризується позитивно

Обставини, що помякшують та обтяжують покарання судом не встановлено.

Враховуючи наведене, беручи до уваги думку потерпілої відносно покарання яка просить покарати обвинувачену по закону, особу винної, суд прийшов до висновку, що обвинуваченій слід обрати покарання необхідне і достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів в межах санкції статті за цей вид злочину, передбаченого Особливою частиною КК України у виді штрафу.

Відповідно до ч. 5 ст.74 КК України особа може бути звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 КК України.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минуло два роки - в разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе ніж обмеження волі.

Відповідно до ст.12 КК України злочин, передбачений ч. 1 ст.125 КК України, є злочином невеликої тяжкості, за який передбачена максимальна міра покарання у вигляді виправних робіт до 1 року.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. п. 8, 14Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 12 "Про практику застосування судами законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності"особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст.49 КК, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

З матеріалів справи вбачається, що злочин вчинений ОСОБА_5 мав місце 29.03.2014р. Тобто, від дня вчинення злочину, минуло більше 3 років, тому суд вважає, що обвинувачена ОСОБА_5 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності у звязку із закінченням строків давності.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди в сумі 1000грн. та моральної шкоди в сумі 15000 грн. підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Згідно пунктів 6, 7, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди із змінами та доповненнями, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Суд враховує, що потерпіла ОСОБА_4 перенесено фізичну біль, душевні страждання, переживання за своє здоров`я, вимушені зміни у життєвих планах і стосунках. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди в даному випадку суд керується засадами розумності, виваженості та справедливості, і також враховує майновий стан обвинуваченої ОСОБА_5 , яка є пенсіонером. Наведене свідчить про неспроможність обвинуваченої відшкодувати заявлену потерпілим всю суму моральної шкоди, а тому суд вважає за можливе зменшити заявлену потерпілою суму моральної шкоди та стягнути з обвинуваченої на користь потерпілої 1500 грн. моральної шкоди.

В частині понесених потерпілою матеріальної шкоди в сумі 1000 грн. слід відмовити так як потерпілою не надано належних доказів, зокрема підтверджуючих документів щодо призначення лікування, купівлі медичних препаратів..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі п`ятидесяти неоподатковуваних доходів громадян, що становить вісімсот п`ятдесят грн

На підставі ч.5 ст.74, п.1 ч.1 ст.49 КК України звільнити ОСОБА_5 від призначеного їй покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Цивільний позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 1500 грн. (тисячу п`ятсот гривень) в якості відшкодування моральної шкоди.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1