Справа № 461/1851/17
Провадження № 1-кс/461/1663/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22.03.2017 року м. Львів
Слідчий судя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Слічого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 від 23.02.2017 року про відмову у задоволенні клопотання ,-
Скаржник в судовому засіданні вимоги скарги підтримав, дав пояснення аналогічні мотивам скарги та доповнення до неї. Просить скаргу задовольнити.
Слідчий в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду скарги, клопотання про відкладення розгляду справи суду не подав, про причини своєї неявки суд повідомив, тому суд на підставі ч.3 ст.306 КПК України, проводить розгляд скарги у його відсутності.
Заслухавши пояснення скаржника, дослідивши інші матеріали скарги, приходжу до висновку, що скаргу слід задовольнити.
Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.
Відповідно до ч.1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування; рішення слідчого про закриття кримінального провадження; рішення прокурора про закриття кримінального провадження; рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим; рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки; рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.
Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
Відповідно до ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Згідно ч.5 ст.55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Пунктом 5 ч.1 ст.303 КПК України встановлено, що на досудовому провадженні рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим може бути оскаржено особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Згідно ч.1 ст.306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.
Відповідно до ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Слідчим суддею встановлено, що 10.01.2017 року приблизно о 22.00 год. водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки «ВМW-530» реєстраційний номер НОМЕР_1 (реєстрація республіки Литва) та рухаючись по проїзній частині автодороги вул. Г.Мазепи в напрямку вулиці Замарстинівської у м.Львові, порушив вимоги чинних розділів ПДР України,, які виразились в тому, що він під час керування був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, під час вибору в установлених межах швидкості руху автомобіля не урахував дорожньої обстановки, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, що призвело до виїзду на зустрічну смугу руху по якій в цей час рухався автомобіль марки «Ford - Fiesta» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 та подальшого настання зіткнення транспортних засобів. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Ford - Fiesta», ОСОБА_8 від отриманих травм померла на місці ДТП.
12.01.2017 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
18.01.2017 року ОСОБА_3 , який у кримінальному провадженні має процесуальний статус свідка, звернувся до органу досудового розслідування із клопотанням про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні.
Суд вважає постанову слідчого передчасною та такою, що винесена без повного та об`єктивного дослідження обставин кримінального правопорушення, враховуючи наступне.
Враховуючи наведене, приходжу до висновку що скарга підставна та підлягає до задоволення, а постанову слідчого СУ ГУ НП Львівській області ОСОБА_4 від 23.02.2017 року про повну відмову у задоволенні клопотання, слід скасувати. Слідчим в межах кримінального провадження не надано належної оцінки тому, що внаслідок дорожньо транспортної пригоди завдано моральної та матеріальної шкоди.
Крім того, з оскаржуваної постанови вбачається, що слідчий при і її постановленні керувався тим, що склад злочину, передбаченого ч.1. та ч.2 ст.286 КК України є лише у випадку настання середньої тяжкості тілесних ушкоджень, тяжких тілесних ушкоджень чи смерті особи. При цьому, ОСОБА_3 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримав легкі тілесні ушкодження, а тому відповідно складу злочину відносно ОСОБА_9 немає.
При цьому варто зауважити, що стаття 55 КПК України не містить будь-яким обмежень з приводу застосування цієї статті в залежності від виду (класифікації, складу, тощо) вчиненого злочину.
Керуючись ст.ст. 220, 303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя ,-
скаргу задовольнити.

Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Слідчий суддя ОСОБА_1 .