УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2017 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника ТОВ «СК ДМ» - адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання представника ТОВ «СК ДМ» - адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна, -
в с т а н о в и в:
Представник ТОВ «СК ДМ» звернувся до слідчого судді з клопотанням в порядку ст.174 КПК України, посилаючись на те, що СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві проводиться розслідування у кримінальному провадженні №0000022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.209, ч.3 ст.212 КК України, в рамках якого слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва 22.02.2017 накладено арешт на грошові кошти та видаткові операції, які знаходяться на рахунках № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 ТОВ «СК ДМ» (код 38257900), відкритих у ХАРКІВСЬКЕ ГРУ ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (МФО 351533).
В обґрунтування доводів посилається на те, що в даному кримінальному провадженні 29.03.2017 слідчим прийнято рішення про закриття кримінального провадження, про що винесено постанову, у зв`язку з тим, що під час досудового розслідування не зібрано достатньо доказів, які б підтверджували вину службових осіб вказаного підприємства у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.209, ч.3 ст.212 КК України.
Окрім того, вказує на те, що накладення арешту здійснено без належного обґрунтування та за клопотанням неуповновженої на це особи, з грубими порушеннями практики Європейського суду з прав людини, рішеннями якої неодноразово наголошувалось на непорушності права власності, дії принципу верховенства права та забезпечення справедливого балансу між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, під час втручання державного органу на мирне володіння майном.
У судовому засіданні представник ТОВ «СК ДМ» - адвокат ОСОБА_3 підтримав вимоги, викладені у клопотанні, вказав на те, що потреба у застосуванні такого виду заходу забезпечення кримінального провадження відпала.
Зазначив, що арешт накладено безпідставно, підозра до цього часу нікому не пред`явлена, а накладення арешту блокує діяльність підприємства.
Слідчий на виклик суду не прибув, не скористався своїм правом надати письмові докази та доводи, отже клопотання розглядається у його відсутності за наявними в матеріалах доказами. .
Заслухавши доводи представника власника майна, вивчивши матеріали клопотання та матеріали, що були підставою для накладення арешту, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
У відповідності до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 22.02.2017 накладено арешт на грошові кошти ТОВ «СК ДМ», що знаходяться на банківських рахунках в ХАРКІВСЬКЕ ГРУ ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».
Як визначено в ухвалі слідчого судді арешт накладено для реалізації викладеної мети відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, оскільки спірне майно відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України, зокрема, мають ознаки майна,що отримане внаслідок вчинення кримінальних правопорушень.
Зі змісту ухвали слідчого судді вбачається, що розгляд клопотання про накладення арешту здійснювався у відсутності власника цього майна на підставі ч.2 ст.172 КПК України за відповідним клопотанням слідчого.
За змістом положень ст. 3 КПК України, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Згідно з ч. 1 ст. 167 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку. Відповідно до вимог КПК арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Положеннями КПК України передбачені дві самостійні підстави забезпечення заходів кримінального провадження шляхом накладення арешту на майно, а саме накладення арешту на майно підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду завдану їх діями з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову (ст.170 КПК України), а також накладення арешту на речі та документи, які мають режим тимчасово вилученого майна (ч. 5 ст. 171, ч. 2 ст. 167 КПК України).
В даному випадку застосовувалась підстава, обумовлена вимогами ч.1, ч.2 ст.170 КПК України за змістом якої арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Об`єктом злочинних посягань за ст.212 КК України є встановлений законодавством порядок оподаткування юридичних і фізичних осіб, який забезпечує за рахунок надходження податків формування доходної частини бюджету та державних цільових фондів.
З огляду на зазначене грошові кошти, що акумульовані на розрахункових рахунках не можуть вважатись доказами в розрізі того злочину, досудове розслідування по яким здійснюється СУ ГСУ ФР ДФС у м. Києві.
Щодо інших підстав для накладення арешту, то обов`язковими передумовами вирішення питання для накладення арешту на майно в порядку ст. 170 КПК України є наявність у кримінальному провадженні спеціальних суб`єктів: підозрюваного або обвинуваченого, а у визначених законом випадках також особи, яка несе цивільну відповідальність за їх дії, а також наявність спеціальної мети забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.
Згідно зі ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст. ст. 276 279 КПК, повідомлено про підозру або особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення; обвинуваченим є особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК України.
Статтею 174 КПК України передбачені умови та підстави для скасування арешту, зокрема, якщо вони доведуть, що в подальшому застосування цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Так, з наданої постанови від 29.03.2017 вбачається, що старшим слідчим з ОВС другого відділу РКП СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_4 кримінальне провадження № 0000022 від 08.02.2017 закрите на підставі ст..284 ч.1 п.2 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.209, ч.3 ст.212 КК України.
Отже, доводи заявника знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, є обґрунтованими та заснованими на законі. Подальше застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту є невиправданим, оскільки в ньому відпала потреба.
Зважаючи на викладене, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та наявність правових підстав для скасування арешту, накладеного на рахунок товариства згідно до постанови слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 22.02.2017.
На підставі викладеного, керуючись ст. 170-174, ч.2 ст.167, 309 КПК України, слідчий суддя, -
ухвалив:
Клопотання представника ТОВ «СК ДМ» - адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна задовольнити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 22.02.2017 у кримінальному провадженні № 0000022 на грошові кошти, що знаходяться на розрахункових рахунках ТОВ «СК ДМ» (код 38257900) № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , відкритих у ХАРКІВСЬКЕ ГРУ ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (МФО 351533).
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1