Провадження №1-кп/522/134/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25.05.2017 року Місто Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, зареєстрованому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000950 від 24.04.2016 року, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Одеської області, українки, громадянки України, з неповною середньою освітою, не заміжньої, маючої на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_5 ,

потерпілої - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченої - ОСОБА_8 ,

суд, -

В С Т А Н О В И В:
24.04.2016 року ОСОБА_9 та невстановлена особа, матеріали стосовно якого виділено в окреме кримінальне провадження, перебуваючи в нічний час біля трамвайної зупинки, розташованій за адресою: м. Одеса, вул. Новосельського, 1, побачили ОСОБА_6 , яка сиділа на лавці трамвайної зупинки та в руках якої знаходився мобільний телефон.

В цей час, у ОСОБА_9 та невстановленої особи, матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження, з корисливих мотивів, виник спільний злочинний намір, спрямований на скоєння нападу на ОСОБА_6 з метою заволодіння майном останньої.

Так, реалізуючи свій злочинний намір, обравши метою свого злочинного посягання майно, що знаходилось при ОСОБА_6 та заздалегідь домовившись про його спільне заволодіння. 24.04.2016 року приблизно о 03.00 годині, ОСОБА_9 та невстановленою особою, матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження, підійшли до ОСОБА_6 , яка сиділа на лавці трамвайної зупинки, розташованій за адресою: м. Одеса, вул. Новосельського, 1.

Далі, невстановлена особа, матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження, сіла на лавку біля ОСОБА_6 , приставила до її горла ніж та почала вимагати від потерпілої віддати належний їй мобільний телефон ОСОБА_9 , тим самим погрозами негайного застосування фізичного насильства, небезпечного для життя чи здоров`я ОСОБА_6 подавила волю останньої до опору.

Застосувавши психічне насильство до ОСОБА_6 , яке сприйнято останньою як таке, що являє собою небезпеку для її життя чи здоров`я, потерпіла віддала ОСОБА_9 належний їй мобільний телефон марки «ІРНONE 6» ІМЕІ: НОМЕР_1 , в корпусі сріблистого кольору, вартістю 18 000 гривень з SІМ-карткою оператора мобільного зв`язку «Lifecell» за абонентським номером: НОМЕР_2 , матеріальної цінності не має.

Продовжуючи реалізацію спільного злочинного наміру щодо заволодіння майном ОСОБА_6 , невстановлена особа, матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження, дістала з кишені одягнутої на потерпілій куртки грошові кошти в розмірі 120 гривень, технічний паспорт на автомобіль марки «Mitsubishi Lanser» та платіжну банківську картку, які матеріальної цінності не мають.

В цей час, ОСОБА_6 , намагаючись зупинити протиправні дії невстановленої особи, матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження, та ОСОБА_9 , нанесла невстановленій особі, матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження, удар ліктем в область обличчя, після чого між потерпілою, невстановленою особою, матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження, та ОСОБА_9 розпочалася бійка, яку побачив мешканець будинку, розташованого неподалік.

Умисно заволодівши шляхом нападу майном ОСОБА_6 на загальну суму 18 120 гривень та будучи викритими у неправомірних діях, ОСОБА_9 та невстановлена особа, матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження, з місця вчинення кримінального правопорушення зникли.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_9 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, не визнала та пояснила, що даного злочину вона не вчиняла, особу, яка намагалась заволодіти майном потерпілої ОСОБА_6 вона, ОСОБА_9 , не знає, а навпаки намагалась допомогти потерпілій. Позовні вимоги потерпілої ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди не визнала.

Вина ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, знайшла своє підтвердження під час судового розгляду та підтверджується наступними дослідженими судоми доказами.

Так, допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 показала, що 24.04.2016 року приблизно о 03.00 годині, вона, ОСОБА_6 , сиділа на лавці трамвайної зупинки, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Новосельського, 1, де до неї підійшов невідомий їй чоловік та запитав як проїхати до поселку ОСОБА_10 і попросив сигарету. Через декілька хвилин невідомий їй чоловік знову підійшов до неї, але разом з ОСОБА_9 . Після чого, вони поспілкувались деякий час та ОСОБА_9 з чоловіком пішли в невідомому їй, ОСОБА_6 , напрямку. Через короткий проміжок часу ОСОБА_9 з чоловіком знову повернулися та підійшовши до неї з двох боків у притул, вказаний чоловік тримаючи в руках ніж, почав їй погрожувати ножем, приставивши його до її горла, і висунув вимогу, щоб вона, ОСОБА_6 , віддала належне їй майно ОСОБА_9 , що вона, ОСОБА_6 і зробила, а саме: віддала належний їй мобільний телефон марки «ІРНONE 6». Крім того, невідомий чоловік дістав з кишені одягнутої на неї куртки грошові кошти в розмірі 120 гривень, технічний паспорт на автомобіль марки «Mitsubishi Lanser» та платіжну банківську картку, які матеріальної цінності не мають, якими також заволодів. Вона бачила, що дії ОСОБА_9 з чоловіком є узгодженими. Після цього, ОСОБА_9 з чоловіком почали відходити від неї, однак вона розуміючи неправомірність дій вище зазначених осіб намагалась зупинити ОСОБА_9 , а саме вирвала з рук ОСОБА_9 належну останній сумку. В свою чергу, ОСОБА_9 звернулась за допомогою до чоловіка сказавши йому, щоб останній застосував насилля до ОСОБА_6 . Після чого, між нею, ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та іншим невідомим їй чоловіком розпочалася бійка, яку побачив мешканець будинку, розташованого неподалік, який почав кричати. Після чого, ОСОБА_9 та невідомий їй чоловік з місця вчинення злочину зникли. Проте, у неї, ОСОБА_6 , залишилась сумка ОСОБА_9 , яку вона передала поліцейським. Крім цього, вона, ОСОБА_6 , у судовому засіданні впізнала ОСОБА_9 , як особу яка вчинила злочин відносно неї разом з невідомим чоловіком, а саме скоїли розбійний напад, так як погрозу застосування ножа вона розцінювала як реальну загрозу її життю та здоров`ю. В результаті скоєного злочину їй було заподіяно майнову шкоду на загальну суму 18 120 гривень та моральну шкоду у розмірі 100 000 (ста тисяч) гривень, яку вона просить стягнути з обвинуваченої. Підстав давати неправдиві покази відносно ОСОБА_9 вона не має.

Із протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 24.04.2016 р. потерпілої ОСОБА_6 вбачається, що 24.04.2016 року приблизно о 03.00 годині невідомі особи на трамвайній зупинці, розташованій за адресою: м. Одеса, вул. Новосельського, 1, під тиском погроз життю та здоров`ю заволоділи речами потерпілої.
Із заяви потерпілої ОСОБА_6 вбачається, що потерпіла добровільно видала працівникам поліції жіночу сумку чорного кольору, яку вона вирвала у жінки, як зараз відомо, ОСОБА_9 під час перешкоджання вчинення відносно неї злочину.
Із протоколу огляду від 24.04.2016 року вбачається, що предметом огляду виступає зупинка громадського транспорту, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Новосельського, 1,
Із протоколу пред`явлення особи для впізнання від 25.04.2016 року вбачається, що потерпіла ОСОБА_6 , серед представлених для впізнання осіб, впізнала жінку під №4, а саме ОСОБА_9 , яка вчинила відносно неї злочин за рисами обличчя та по зовнішньому вигляду.

Із протоколу огляду предмету від 13.06.2016 року вбачається, що предметом огляду виступає жіноча сумка в якій було виявлено: банківську картку на ім`я « ОСОБА_11 » банку «Південний» № картки НОМЕР_3 ; конверт на ім`я « ОСОБА_11 », АДРЕСА_2 , в якому знаходиться персональний ідентифікаційний номер (ПІН-код) для користувача банківською карткою; косметичка, в якій виявлено: помаду, тіні для повік та чотири олівця для губ; окуляри захисні від сонця; розчіску для волосся жовтого кольору.

При цьому розгляд провадження проводився відносно обвинуваченої в межах пред`явленого їй обвинувачення.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що провина обвинуваченої у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання її винною.

Спираючись на викладене, суд ставиться критично та відкидає доводи обвинуваченої про її не винуватість, оскільки вони протирічять дослідженим в ході судового розгляду справи та наведеним вище доказам.

Суд дослідивши всі докази, враховуючи не визнання провини обвинуваченою ОСОБА_9 , яка дала покази про те, що вона не вчиняла противоправних дій відносно потерпілої ОСОБА_6 , а намагалась допомогти їй, то суд приходить до висновку, що така позиція обвинуваченої є спробою уникнути кримінальної відповідальності і наслідків, що настали в результаті цього, так як судом встановлено, що ОСОБА_9 з потерпілою раніше не були знайомі, конфліктів у них до цього не було, підстав давати неправдиві покази відносно ОСОБА_9 потерпіла не має, а також те, що з місця скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_9 зникла та в суді не змогла пояснити, яким чином вона намагалась допомогти потерпілій.

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що своїми умисними діями, які виразились у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_9 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 187 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_9 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також ступінь участі обвинуваченої у вчинені кримінального правопорушення.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає задовільну характеристику, те, що вона раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, що вона має неповнолітню дитину: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також те, що вона має на утриманні батьків пенсіонерів: матір ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та батька ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (інваліда другої групи).

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_9 , згідно ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Враховуючи невизнання вини ОСОБА_9 , наявність пом`якшуючих обставин, а також відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_9 можливе лише в ізоляції від суспільства.

Судом розглянуто цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_6 до обвинуваченої ОСОБА_9 про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 18 000 (вісімнадцяти тисяч) гривень та моральної шкоди в розмірі 100 000 (ста тисяч) гривень.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити їх в повному обсязі та пояснила, що моральну шкоду їй спричинено кримінальним правопорушенням.

Обвинувачена ОСОБА_9 позовні вимоги не визнала.

Виходячи із правил ст. ст.. 1166, 1167 ЦК України, ст.128 КПК України при наявності достатніх підстав вважати, що потерпілому цивільному позивачеві злочином було завдано матеріальну та моральну шкоду, особа яка заподіяла шкоду, зобов`язана відшкодувати її в повному обсязі.
Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги потерпілої ОСОБА_6 до обвинуваченої ОСОБА_9 в частині стягнення майнової шкоди обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі, а позовні вимоги в частині моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.

При визначенні розміру моральної шкоди, який повинен бути стягнутий з обвинуваченої ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_6 суд, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», із змінами, виходить з принципів розумності, виваженості та справедливості і враховує характер і обсяг страждань (душевних, психічних тощо) потерпілої, характер немайнової шкоди (його тривалість, можливості відновлення ), а також тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих відносинах, час і зусилля, необхідні для їх відновлення, а також матеріальне становище обвинуваченої.

Питання про речові докази вирішуються судом відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає.
Підстав для зміни стосовно обвинуваченої запобіжного заходу до набрання вироком законної сили судом не встановлено.

Керуючись ст. ст. 100, 128, 368-371, 373, 374, 376, 392 - 395 КПК України, ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 (сім) років, з конфіскацією належного їй майна.

Строк відбування покарання обвинуваченій ОСОБА_9 обчислювати з дня фактичного затримання, тобто з 25.04.2016 року.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_9 в строк відбування покарання, строк її попереднього ув`язнення, а саме строк її тримання під вартою на стадії досудового розслідування та під час судового розгляду справи в період з 25.04.2016 року по 25.05.2017 р., з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_9 - залишити у вигляді тримання під вартою.

Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_6 майнову шкоду у розмірі 18 000 (вісімнадцяти тисяч) гривень.

Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_6 моральну шкоду у розмірі 18 000 (вісімнадцяти тисяч) гривень.

В решті позовних вимог - відмовити.

Речові докази: жіночу сумку чорного кольору, банківську картку на ім`я « ОСОБА_11 » банку «Південний» № картки НОМЕР_3 ; конверт на ім`я « ОСОБА_11 », АДРЕСА_2 , в якому знаходиться персональний ідентифікаційний номер (ПІН-код) для користувача банківською карткою; косметичка, в якій виявлено: помаду, тіні для повік та чотири олівця для губ; окуляри захисні від сонця; розчіску для волосся жовтого кольору, які зберігаються в Портофранківському ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області - після вступу вироку в законну силу повернути ОСОБА_9 .
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 395 КПК України шляхом подачі через Приморський районний суд м. Одеси в апеляційний суд Одеської області апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, потерпілій, захиснику, обвинуваченій.

Суддя Приморського
районного суду м. Одеси ОСОБА_1