Справа № 381/3634/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/12/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 3 05.04.2017

УХВАЛА
іменем України
05 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження № 0000575за апеляційною скаргою прокурора Фастівської місцевої прокуратури Київської області на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 травня 2016 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

виправдано за недоведеністю вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Вирішено питання щодо речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду, ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що 25.04.2014 року приблизно о 01 год. 00 хв. він перебував у приміщенні казарми на території недіючої військової частини, розташованої по АДРЕСА_2 , де разом з ОСОБА_10 розпивали спритні напої. В цей період в приміщенні казарми між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , які вже перебували стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин сталася сварка, в ході якої ОСОБА_10 почала ображати та принижувати чоловічу гідність ОСОБА_8 . Під час з`ясування вказаних відносин ОСОБА_8 , образившись на приниження його чоловічої гідності, які висловлювала ОСОБА_10 , умисно з метою заподіяння смерті, свідомо посягаючи на найвищу соціальну цінність - життя людини і бажаючи настання невідворотних наслідків у вигляді смерті ОСОБА_10 , дістав з кишені спортивної кофти, у яку був одягнутий, ножа, при цьому усвідомлюючи, що предмет, який він обрав для завдання тілесних ушкоджень ніж, який у нього був із собою, є тяжко-травмуючим знаряддям і удари по тілу людини призведуть до тяжких наслідків, та свідомо бажаючи настання таких наслідків, вказаним ножем наніс не менше одинадцяти ударів в область шиї та тулубу ОСОБА_10 , чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді: численних проникаючих колото-різаних ран шиї та тулубу, які згідно з висновком судової експертизи № 93 від 04.07.2014 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя; смерть ОСОБА_10 настала саме від численних проникаючих колото-різаних ран шиї та тулуба з крововтратою, на що вказують наявність крові в плевральній та черевній порожнинах, понижене кровонаповнення внутрішніх органів, крововиливи в м`які тканини навколо ушкоджень в стінку лівого шлуночка серця.

Після цього ОСОБА_8 , діючи умисно та свідомо бажаючи спричинити смерть потерпілої наніс не менше чотирьох ударів ногою в область голови, шиї та грудної клітини ОСОБА_10 , яка в зв`язку з отриманими до цього тяжкими тілесними ушкодженнями, спричиненими ОСОБА_8 , вже ніякого опору та захисту від посягання на її життя не чинила. Відтак ОСОБА_8 своїми умисними діями, спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді: ушкодження хрящів гортані, крововиливи в м`які тканини шиї, під плеврою легень та в сполучну оболонку лівого ока, садно на шиї, які згідно з висновком експерта № 93 від 04.07.2014 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію як небезпечні для життя, що також могли сприяти настанню смерті; тілесні ушкодження у вигляді синців і садна на обличчі та кінцівках відповідно до висновку експерта № 93 від 04.07.2014 року мають ознаки легких тілесних ушкоджень і не перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Вважає вирок незаконним у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неповнотою судового розгляду та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд не дав оцінки показанням ОСОБА_8 , який в суді заявив, що взагалі не знає ОСОБА_10 , ніколи з нею не був знайомий, а з 22.04.2014 року по 30.04.2014 року знаходився на роботі у своєї матері. Однак показання ОСОБА_8 спростовуються показаннями свідка ОСОБА_11 , який в суді показав, що 24.04.2014 року, повертаючись після роботи близько 18-19 години у м. Фастові зустрів обвинуваченого разом з молодою жінкою, яка була одягнена у червону курточку (на вбитій була червона курточка). Окрім цього, в порушення вимог ст. 86 КПК України судом визнано недопустимим доказ протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.07.2014 року зі свідком ОСОБА_12 , оскільки останньому було пред`явлено 4 фотознімки жінок, серед яких свідок впізнав ОСОБА_10 . Суд істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, оскільки посилався у своєму рішенні на показання експерта ОСОБА_13 , показання якої належним чином не зафіксовані на диску судового засідання від 27.04.2016 року.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які просили вирок суду залишити без зміни, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо: не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи виправданою зазначаються формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення, мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

На думку колегії суддів суд першої інстанції ретельно дослідивши всі зібрані по справі докази в їх сукупності і надавши їм належну юридичну оцінку, правильно встановив фактичні обставини справи та обґрунтовано виправдав ОСОБА_8 у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

На підтвердження пред`явленого обвинувачення ОСОБА_8 стороною обвинувачення покладено показання потерпілої ОСОБА_14 , свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_12 , документи: протоколи слідчих дій та додатки до них у виді носіїв інформації, на яких за допомогою технічних засобів зафіксовано процесуальні дії (фото-, та відеозйомка), висновки судових експертиз.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення не визнав у повному обсязі, посилаючись на те, що вбивство потерпілої ОСОБА_10 не скоював, у вказаних в обвинувальному акті часі та місці не був, з потерпілою не знайомий взагалі і не зустрічався з нею. Дав суду показання, що з 22.04.2014 року по 30.04.2014 року з 08 год. до 20 год. 30 хв. перебував на роботі у своєї матері, яка має підприємство по виготовленню пам`ятників, де він працює різноробочим. Після закінчення робочого часу приїжджав додому, де залишався ночувати. Стверджує, що свідок ОСОБА_11 дав неправдиві показання в суді, про те, що 24.04.2014 року зустрів ОСОБА_8 разом з дівчиною і вони втрьох розпивали спиртні напої, оскільки між ним та свідком існують неприязні стосунки, так як останній образив його матір і між ними на цьому ґрунті була бійка. Стверджує, що під час допиту як підозрюваного та під час слідчого експерименту він себе обмовив, оскільки після затримання 02.05.2014 року начальник карного розшуку та слідчий читали йому текст з перебігом подій, які він повинен був озвучити під час слідчого експерименту. Стверджує, що з боку правоохоронних органів мав місце психологічний тиск на нього, оскільки йому погрожували небезпекою щодо матері і брата.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_14 - матір ОСОБА_10 пояснила, що її дочка мала друзів з мешканців м. Фастова, неприязних стосунків не мала, боргів не мала. Дочка була одружена з ОСОБА_20 , у яких є дитина, яка проживає з колишнім чоловіком, так як дочка позбавлена батьківських прав. ОСОБА_10 проживала однією сім`єю з ОСОБА_21 , з яким у загиблої були нормальні стосунки. Востаннє потерпіла бачила свою дочку перед святом Паски 17 квітня, а 30 квітня їй зателефонував зять та повідомив, що ОСОБА_22 немає вдома. Про обставини вбивства їй безпосередньо нічного не відомо. Від людей дізналася, що вбивство скоїв ОСОБА_8 зокрема такий висновок зробила з розповідей сусідів, які за кілька місяців до вбивства бачили, як ОСОБА_8 погрожував дітям ножем, залазив у чужі будинки через вікно. Підтримала заявлений нею цивільний позов у справі та просить стягнути з цивільного відповідача ОСОБА_8 9 000 грн. матеріальної шкоди та 5 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, оскільки внаслідок втрати близької рідної людини пережила душевні страждання.

Допитана в якості свідка ОСОБА_15 - рідна сестра ОСОБА_10 пояснила, що між ними були довірливі стосунки. Остання мала нормальні стосунки зі своїм колишнім чоловіком ОСОБА_20 , хоча між ними постійно виникали сварки з приводу їх спільного сина. Зі співмешканцем ОСОБА_21 у її сестри також були нормальні стосунки, вона ніколи не чула від сестри, щоб він застосовував до неї фізичну силу. Колишній чоловік ОСОБА_10 ОСОБА_20 та співмешканець ОСОБА_21 перебували у нормальних стосунках. Востаннє сестру бачила 15 чи 17 квітня, яка приїхала до свідка ОСОБА_15 на роботу, а 25 квітня їй зателефонував співмешканець ОСОБА_10 ОСОБА_21 та запитав, чи ОСОБА_22 немає у неї вдома, оскільки вона пішла на роботу та не повернулася. Про вбивство сестри їй стало відомо від товариша. Думає, що вбивство міг скоїти ОСОБА_8 , так як зі слів своєї матері, яка у свою чергу дізналася від сусідів, їй відомо, що ОСОБА_8 проникав у чужий будинок через кватирку. Також бачила як ОСОБА_8 за кілька місяців до вбивства їздив з ножем типу «мачете» за спиною.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 - охоронець військової частини пояснив, що він заступив на чергування у вівторок. До нього підійшов хлопець 16-18 років та дівчинка 12 років та принесли паспорт особи і повідомили, що виявили вбиту жінку. Він з напарником ОСОБА_23 пішли на територію і побачили вбиту. Також повідомив, що він був понятим при проведенні слідчого експерименту. Зазначив, що обвинувачений вільно розповів про обставини вбивства, показав яким чином проникли на територію військової частини та в казарму.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_23 підтвердив показання свідка ОСОБА_18 як щодо обставин виявлення трупа так і щодо обставин проведення слідчого експерименту з ОСОБА_8 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 у присутності законного представника ОСОБА_24 пояснив, що він, його сестра ОСОБА_17 та брат ОСОБА_25 наприкінці весни на початку літа приблизно з 11 до 13 години зайшли в одну з будівель військової частини і в одній з кімнат брат виявив сліди крові і сумку, у якій був паспорт і документи. По слідах вилізли у вікно і побачили, що справа лежав труп жінки, одягнутий в брюки футболку без взуття. Труп лежав у положенні на животі лицем до низу. Поблизу трупа виявили зламаний мобільний телефон марки «Самсунг» «розкладушка». Зазначив також, що на відстані приблизно 5 м від трупа були розкидані жіночі туфлі на застібках на відстані приблизно 3 м один від одного. Туфлі були з довгим товстим каблуком. На ногах шкарпеток не було. Сам свідок до трупа не підходив а перебував на відстані 5-10 м про його положення та стан йому відомо зі слів сестри ОСОБА_17 . Настоює, що особисто бачив взуття біля трупа.

Допитана в судовому засіданні свідкок ОСОБА_17 в цілому підтвердила показання свідка ОСОБА_16 та крім того зазначила, що вони проникли на територію закинутої військової частини щоб пофотографуватися. В одній з кімнат вони виявили сліди крові на підлозі і стіні і знайшли розстебнуту сумку, з якої виглядали документи. Вона оглядала вміст сумки і знайшла паспорт прочитавши ім`я « ОСОБА_26 » та у файлі виявила документи які стосувалися працевлаштування у магазин «Фуршет». Оглянувши вміст сумки все поскладали на місце. Крім сумки більше ніяких речей у кімнаті не було. Вони виглянули у вікно і побачили труп дівчини на відстані приблизно 2 м від вікна на «погребку». Вони втрьох вилізли через вікно і вона підійшла до трупа. На трупі були джинси, із розірваною блузкою без безіменного пальця на правій руці, обличчя в крові. Труп знаходився в положенні на спині. Джинси були цілі, а блузка розірвана у верхній частині грудей. Одна нога була одягнена у взуття, темного кольору, а інша пара взуття була у кімнаті. Взуття було незвичайної форми ніби як чоловіче, але за розміром як жіноче, на платформі з квадратним носком. Під вікном знайшли розламаний телефон типу «розкладушка». Біля трупа більше елементів одягу не помітила. Про положення трупа та його стан вона розповідала своєму молодшому брату ОСОБА_16 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив, що 24.04.2014 року після обіду приблизно о 18-19 годині ішов з роботи через мікрорайон «Журавлівка» і за «Залізним мостом» побачив ОСОБА_8 з жінкою, віком приблизно 30 років, які йшли йому на зустріч. Дівчина була одягнена в червону куртку. Раніше він цю жінку не бачив. Він знайомився з нею, але ім`я її не пам`ятає. У ОСОБА_8 була пляшка горілки. Свідок випив з ними приблизно 50 г вони разом перейшли назад місток і сіли біля нього. У свідка були із собою бутерброди з хліба ковбаси, масла і сиру, які він їм давав. Вони вживали алкоголь приблизно 20 хвилин. Після чого свідок пішов додому, а ОСОБА_8 з жінкою пішли в сторону міста. Зазначив, що з ним проводилося впізнання по фотознімках, але він потерпілу не впізнав. Під час впізнання були присутні поняті.

Окрім того, в обґрунтування винуватості ОСОБА_8 стороною обвинувачення були надані письмові докази, а саме:

- протокол огляду місця події від 29.04.2014 року з якого видно, що він складений у присутності понятих та у ньому зафіксовано факт огляду місця виявлення трупа ОСОБА_10 . Місцем огляду є територія розформованої військового містечка за адресою АДРЕСА_2 . Біля приміщення гуртожитку - казарми, з тильної сторони приміщення на землі бетонованого схилу входу позначеного № 2 до підвального приміщення виявлено труп жінки віком близько 25-30 років, одягнений в куртку червоного кольору зі смугами чорного та білого кольорів, два джемпера синього та темного кольорів штани-джинси синього кольору, блискавка і ґудзик на яких застібнуті, та шкарпетки рожевого кольору. Труп знаходився в положенні лежачи на спині. При розстебуванні одягу встановлено, що під футболкою знаходиться бюстгалтер, розташований над грудьми. В лівій стиснутій кисті виявлено скельце 5-кутне розміром 0,02х0,03 м. Четверте вікно розташоване праворуч від входу №2 до підвального приміщення відкрите. На відстані близько 0,4 м від стіни виявлено та вилучено стільниковий телефон «Sony Erycson» у пошкодженому стані, чорного з синім кольору, з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Лайф» На підвіконні вікна №4 виявлено паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , поруч на підвіконні виявлено зв`язку з 1 ключа та двох брелоків. На підвіконні, поруч з паспортом виявлено та вилучено пакет з полімерного матеріалу прозорого кольору, що знаходиться в запечатаному стані, в якому знаходиться їжа. Оглядом приміщення казарми умовно позначеного № 6 встановлено, що навпроти воно має два вікна. Навпроти вікна, розташованого праворуч на відстані приблизно 1 м., в радіусі 2 м від центру виявлено два черевики жіночих шкіряних 37 розміру, марки «Zebos» із зав`язаними шнурками, жіноча сумка шкіряна чорного кольору з метеликом в якій знаходиться дзеркальце. Поруч коробка з кремом, марки «Nivea soft», поліетиленовий файл, бальзам для губ, шпиця для плетіння. Поруч з речами знаходиться велика кількість уламків віконного скла невизначеної форми зі слідами речовини бурого кольору із напрямком бризг до вікна, серед яких виявлено два уламки скла невизначеної форми із 2 ма слідами відповідно нижньої частини взуття (а.с. 18-56 т.3);

- протокол огляду місця події від 29.04.2014 року з доданою до нього фото таблицею, складеного слідчим СВ Фастівського МВ ОСОБА_27 , з якого видно, що він складений у присутності понятих та у ньому зафіксовано факт огляду домоволодіння за адресою по АДРЕСА_3 , де проживала потерпіла ОСОБА_10 . В ході огляду встановлено, що обстановка в приміщенні будинку не порушена. «З місця події вилучено гребінець, який належав ОСОБА_10 , 1985 року народження» (а.с. 70-73 т. 3);

- протокол додаткового огляду місця події від 30.04.2014 року з доданою до нього фототаблицею, складений слідчим СВ Фастівського МВ ОСОБА_28 в присутності понятих та у ньому зафіксовано факт додаткового огляду чотирьохповерхової будівлі на території розформованого військового містечка за адресою АДРЕСА_2 . Безпосереднім об`єктом огляду є приміщення на другому поверсі чотирьохповерхової будівлі з лівої сторони коридору, на відстані приблизно 20 м, на бетонній підлозі знаходяться шматки шпалер із плямами речовини бурого кольору, які вилучено; на відстані приблизно 50 м від місця звідки вилучено шматок шпалер, на дерев`яній підлозі виявлено 2 плями речовини бурого кольору; на горищі будівлі вилучено поліетиленову упаковку від сосисок «Фаро», пластикову пляшку ємністю 1 л з написом «Байкал». На земляному покритті з лівої сторони вилучено два використані медичні одноразові шприци та 3 голки в захисних футлярах, скляна порожня плашка з-під горілки «Козацька Рада» об`ємом 0,5 л та 3 одноразові стаканчики (а.с. 77-85 т. 3);

- протокол огляду місця події від 30.04.2014 року, складений слідчим СВ Фастівського МВ ОСОБА_29 в присутності понятих та судово-медичного експерта ОСОБА_13 та у ньому зафіксовано факт огляду трупа ОСОБА_10 у приміщенні секційної (препараторної) зали приміщення Фастівського відділення КОБ СМЕ в м. Фастові, по вул. Кірова. Під час огляду детально описано тілесні ушкодження на трупі та взято зразки тканин та крові для експертних досліджень, вилучено одяг, у який був одягнутий труп (а.с. 92-96 т.3);

- протокол огляду місця події від 05.05.2014 року з доданою до нього фото таблицею, складений слідчим СВ Фастівського МВ ОСОБА_29 в присутності понятих та у ньому зафіксовано факт огляду території лівого берегу р. Фоса в м. Фастові на відстані приблизно 64 м від моста з доріжкою, що веде до вул. Рози Люксембург. На даній ділянці ростуть дві верби. Поруч з другою виявлено металеву пробку синього кольору, на відстані 1,2 м від верби вилучено скляну пляшку «прозорого кольору» з-під горілки марки «Приватна колекція» ємністю 0,5 л. На відстані приблизно 0,5 м від пляшки виявлено та вилучено футболку синього та червоного кольорів (а.с.101-107 т.3)

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.07.2014 року, складений слідчим СВ Фастівського МВ ОСОБА_30 у присутності понятих, згідно з яким зі свідком ОСОБА_12 проведено впізнання прошитих і скріплених печаткою фотознімків громадян. На запитання слідчого свідок ОСОБА_12 відповів, що дівчину, з якою ОСОБА_8 24.04.2014 року пішов гуляти в місто Фастів, може впізнати по рисах обличчя. На запитання, чи впізнає він когось з осіб, зображених на фотознімках, ОСОБА_12 заявив, що на фото № 1 зафіксоване зображення дівчини, яку він бачив з ОСОБА_8 24.04.2014 року в м. Фастові, Київської області. Ознаки по яких він впізнав особу: «По рисах обличчя» (а.с. 168-170 т.3);

- протокол від 02.05.2014 року затримання ОСОБА_8 за підозрою у вчиненні вбивства, відповідно до якого ОСОБА_8 затримано о 22 год. 00 хв. на вул. Годованцева м. Фастів. Під час особистого обшуку вилучено мобільний телефон, марки «Nokia» з сім-картою «Лайф», браслет шкіряний, колонка навушники кеди, олімпійку, спортивні штани синього кольору (а.с. 172-176 т.3);

- протокол від 03.05.2013 року проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_8 , з якого видно, що дана слідча дія проведена за участю понятих ОСОБА_23 , ОСОБА_18 та захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_31 з метою перевірки та уточнення відомостей зазначених у протоколі допиту підозрюваного. Хід слідчого експерименту безпосередньо фіксувався за допомогою відеокамери «Sony». Диск з відеозаписом слідчого експерименту. При зовнішньому огляді диску було встановлено, що на ньому міститься напис «29.04.2014 вбивство військове містечко» При перегляді відеозапису встановлено, що на диску міститься фрагмент відеозапису з огляду місця вбивства ОСОБА_10

- диск з відеозаписом слідчого експерименту, наданий прокурором в судовому засіданні 11.03.2016 року, переглядом якого в суді встановлено, що дана слідча дія відразу розпочата біля входу на територію розформованої військової частини. ОСОБА_8 було запропоновано, розповісти про події, які відбувалися 24 квітня починаючи від подій біля вхідних воріт на територію. На що останній показав, як він та дівчина на ім`я ОСОБА_22 пролізли у отвір воріт, далі вказав, що вони йшли по асфальтованій доріжці і привів учасників слідчої дії до одного з вікон багатоповерхового приміщення, зазначивши, що вони залізли через вікно всередину приміщення. Після чого заліз у приміщення та нічого не пояснюючи пішов по приміщенню та зайшов до однієї з кімнат, яка мала два вікна. Зазначив, що він з потерпілою стали біля вікна запалили цигарки. З собою приносили у целофановому пакеті бутерброди, які поклали на підвіконня правого вікна та пляшку горілки «Приватна колекція», без стаканчиків. Після чого потерпіла запропонувала вступити в статевий акт. ОСОБА_8 взяв кофту «кенгурушку» та розстелив. Вона почала його обзивати і він взяв її за комір ззаду, щоб вона не пішла і почав бити ножем, типу «метелик», який знаходився в правій кишені «кенгурушки». Спочатку ОСОБА_8 пояснив, що в момент нанесення ударів потерпіла стояла на колінах і однією рукою впиралася в підлогу, а іншою трималася за нього. Штани у потерпілої були зняті до колін. В подальшому зазначив, що бив спереду, потерпіла в цей час стояла до нього боком з правої сторони, а він держав за шию і бив. Куди завдав удари не зміг сказати. Уточнив у подальшому, що спочатку наніс удари ногою, а потім почав бити ножем. Після цього він запалив сірника і побачив, що потерпіла почала сипіти і не рухалася, при цьому лежала на лівій стороні. Штани були спущені до колін і одяг на ній він не поправляв. Після цього він забрав свою кофту витріпав, одягнув і залишив місце злочину через вікно. Ніж забрав із собою. На наступний день запитав у друга, що робити з ножем, на якому людська кров, на що той порадив, сісти в електропоїзд і викинути його по ходу руху, що він і зробив. Під час скоєння злочину, був одягнутий в «тімберленди» рудого кольору, темно-сірі штани з червоно-білими смугами, футболку в чорно-білу смугу. В подальшому повідомив, що одяг знаходиться у нього вдома, по АДРЕСА_1 . Після цього учасники слідчої дії вирушили за вказаною адресою. По приїзду за адресою проживання обвинуваченого останній показав, де спав у ту ніч коли повернувся з місця скоєння злочину, та повідомив, що взуття залишив у сараї, а одяг у хаті. В ході огляду сараю та будинку вказаного ОСОБА_8 взуття та одягу не виявлено;

- висновок № 93 від 04.07.2014 року судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 , відповідно до якого при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_10 знайдені численні проникаючі колото-різані рани шиї та тулуба заподіяні гострим (гострими) предметом (предметами), і мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію як небезпечні для життя. Смерть ОСОБА_10 настала від численних проникаючих колото-різаних ран шиї та тулуба з крововтратою, на що вказують ушкодження викладені у п. №1 підсумків, наявність крові в лівій плевральній та черевній порожнині, понижене кровонаповнення внутрішніх органів, крововиливи в м`які тканини навколо ушкоджень, в стінку лівого шлуночка серця, дані судово-гістологічного та медико-криміналістичної експертизи. На тілі також знайдено: ушкодження хрящів гортані, крововиливи в м`які тканини шиї, під плеврою легень та в сполучну оболонку лівого ока, садно на шиї заподіяні тупим предметом (предметами) могли утворитись в результаті здавлювання шиї і як правило мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію як небезпечні для життя, що також могли сприяти настанню смерті останньої. Синці та садна на обличчі та кінцівках заподіяні тупими предметами (в тому числі) руками, ногами чи іншими тупими предметами) мають ознаки легких тілесних ушкоджень і не перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Стан достовірних ознак смерті (трупні плями та трупне задубіння) дають змогу вважати, що смерть ОСОБА_10 настала приблизно за 3 доби до початку розтину трупа Згідно з даними судово-медичної експертизи, смерть ОСОБА_10 настала приблизно протягом 30-60 хв. від моменту нанесення тілесних ушкоджень. На основі результатів медико-криміналістичної експертизи (висновок №64-мк, отримано 3 липня 2014 року) трупа можна вважати, що рани виникли від дії одностороннє-гострого колюче ріжучого предмету типу ножа, що мав обух «П»-подібного перетину з найбільшою товщиною слідоутворюючої частини приблизно 0,1 см та лезо. Найбільша ширина слідоутворюючої частини клинка ранячого знаряддя на рівні занурення в рані не перевищувала 1,3 см (без урахування направлення ліній Лангерата можливого скорочення розмірів клаптя шкіри під дією спиртово-оцтового розчину) По краях та на стінках ушкоджень виявлено металізацію сполуками заліза. Характер та локалізація ушкоджень на тілі трупа ОСОБА_10 дають змогу вважати, що мало місце не менше 15 точок прикладення сили, з них 11 точок заподіяні гострим предметом.Всі тілесні ушкодження на тілі потерпілої виникли приблизно в один проміжок часу. Характер та локалізація ушкоджень, дають змогу вважати, що положення та взаєморозташування потерпілої та нападника змінювались під час отримання останніх. Після отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_10 вчиняти активну самооборону не могла. При судово-токсикологічній експертизі в крові трупа знайдено 1,71%0, у сечі - 3,05%0 етилового спирту. Концентрація етилового спирту в крові як правило за життя може відповідати алкогольному сп`янінню середнього ступеня (а.с.239-242 т.3);

- висновок № 105 від 29.05.2014 року судово-імунологічної експертизи двох зіскобів на марлевих тампонах вилучених при огляді місця події 29.04.2014 року на підлозі приміщенні колишньої казарми, згідно з яким Кров потерпілої ОСОБА_10 відноситься до групи А з ізогемаглютининиом анти-В. В зіскобах на марлевих тампонах (об`єкти №№ 1, 2) вилучених в приміщенні колишньої казарми на території недіючої військової частини по АДРЕСА_2 виявлена кров людини, при визначенні групової належності якої виявлений антиген А. Як наслідок дана кров може походити від потерпілої ОСОБА_10 (а.с.244-245 т. 3);

- висновок № 104 від 04.06.2014 року судово-імунологічної експертизи спортивної кофти, спортивних брюк, і кедів, вилучених у підозрюваного ОСОБА_8 , згідно з яким на речових доказах: спортивній кофті, спортивних брюках і кедах вилучених у підозрюваного ОСОБА_8 кров не виявлена (а.с. 247-248 т.3);

- висновок № 72 від 11.05.2014 року судової дактилоскопічної експертизи порожньої пляшки з-під горілки «Приватна колекція», вилученої 05.05.2014 року на території лівого берегу р. Фоса в м. Фастові, відповідно до якого на поверхні пляшки слідів пальців рук виявлено не було. (а.с.252-253 т. 3);

- висновок № 71 від 18.05.2014 року судової трасологічної експертизи з ілюстративною таблицею одягу загиблої ОСОБА_10 , вилученого 30.04.2014 року з трупа останньої, відповідно до якого на поверхні наданих на дослідження матерчатій куртці, спортивній кофті, футболці, маються пошкодження, а саме: на поверхні матерчатої куртки 12 пошкоджень, на поверхні спортивної кофти 15 пошкоджень та на поверхні футболки 9 пошкоджень. Дані пошкодження ймовірно утворнені за рахунок колото-різаної дії предметом, який має заточену (гостру) поверхню по типу ножа. Також 4 пошкодження, які маються на поверхні футболки могли бути утворені під дією фізичного впливу (розриву тканин) (а.с. 258-262 т.3);

- висновок № 74 від 17.05.2014 року судової дактилоскопічної експертизи порожньої пляшки з-під горілки «Козацька Рада», та трьох пластикових стаканчиків вилучених 30.04.2014 року на території недіючої військової частини в АДРЕСА_2 , відповідно до якого на пластиковому стаканчику № 1 виявлено один слід пальця руки. Слід пальця не придатний для ідентифікації по ньому особи (а.с.266-269 т. 3);

- висновок № 73 від 16.05.2014 року судової трасологічної експертизи з ілюстративною таблицею уламків скла невизначеної форми з двома слідами пилового нашарування, схожих на сліди залишені нижньою частиною взуття, вилучених з приміщення АДРЕСА_4 , відповідно до якого на двох уламках скла, вилученого при огляді місця події було виявлено два фрагменти слідів низу взуття. Два фрагменти слідів низу взуття не придатні для ідентифікації по них взуття, якими вони залишені (а.с.266-269 т. 3);

- висновок № 192 від 23.06.2014 року амбулаторної комісійної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи, відповідно до якого ОСОБА_8 під час скоєння інкримінованих йому дій на психічне захворювання не страждав, в тому числі не перебував у тимчасовому хворобливому стані, а перебував у стані простого алкогольного сп`яніння. Тому він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Під час проведеного обстеження ознак психічного захворювання у нього не виявлено. Він може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Примусових заходів медичного характеру він не потребує. Клінічних ознак хронічного алкоголізму у ОСОБА_8 під час проведеного обстеження не виявлено. Під час скоєння інкримінованих йому дій в стані фізіологічного афекту та іншому емоційному стані, який міг би суттєво вплинути на його свідомість та діяльність не перебував. Під час бесіди з приводу інкримінованих дій розмовляє неохоче, відповіді короткі. Показав, що з потерпілою він був знайомий наглядно. Будь-яких протиправних дій стосовно неї не вчиняв ніколи. «Мені дали підписати і я підписав». Критичні дані збережені (а.с. 279-280 т.3);

- протокол обшуку від 13.06.2014 року, складений оперуповноваженим Фастівського МВ (прізвище вказане нерозбірливо), на підставі ухвали слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13.05.2014 року за адресою АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_32 , в ході якого одягу ОСОБА_8 зі слідами крові потерпілої ОСОБА_10 та ножа виявлено не було, нічого не вилучалося.

За змістом ч. 1 ст. 115 КК України відповідальність передбачена за вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Суд першої інстанції відповідно до вимог норми ст. 94 КПК України, дослідивши дослідженні всі обставини кримінального провадження відносно ОСОБА_8 , керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до висновку про недоведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні даного злочину, виходячи з наступного.

Так, суд першої інстанції зазначив у вироку, що прокурором повністю і беззаперечно доведено, що дійсно мало місце умисне протиправне заподіяння смерті потерпілій ОСОБА_10 , що має ознаки складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Про вказане свідчить насильницький характер та механізм заподіяних потерпілій численних колото-різаних та інших тілесних ушкоджень, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію як небезпечні для життя у момент заподіяння та настання смерті саме від описаних в обвинуваченні тілесних ушкоджень, що підтверджено наведним вище висновком № 93 від 04.07.2014 року судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 . Водночас прокурором не доведено, що ОСОБА_10 була вбита саме у такий спосіб та у місці, вказаному в обвинувальному акті. Зокрема за версією обвинувачення, ОСОБА_8 інкримінується, що потерпілу ним було вбито «в приміщенні казарми» внаслідок нанесення їй ножем «не менше одинадцяти ударів в область шиї та тулубу»…«смерть ОСОБА_10 настала саме від численних проникаючих колото-різаних ран шиї та тулуба з крововтратою…». «Після цього ОСОБА_8 , діючи умисно та свідомо бажаючи спричинити смерть потерпілої, наніс не менше чотирьох ударів ногою в область голови, шиї та грудної клітини ОСОБА_10 , яка в зв`язку з отриманими до цього тяжкими тілесними ушкодженнями спричиненими ОСОБА_8 вже ніякого опору та захисту від посягання на її життя не чинила».

Зазначені обставини вчинення злочину не відповідають фактичним обставинам, встановлених судом. Зокрема, як видно з протоколу огляду місця події від 29.04.2014 труп ОСОБА_10 було виявлено на подвір`ї, за кілька метрів убік від вікна кімнати, розташованої на 1-му поверсі приміщення казарми, у якій були виявлені особисті речі загиблої та сліди крові, яка може належати ОСОБА_10 . Як видно з цього ж протоколу, на стіні зсередини та зовні та на підвіконні відсутні сліди, які б давали підстави зробити висновок, що потерпіла залишила кімнату через вікно або ж її тіло було витягнуто з кімнати, з урахуванням того, що у неї була масивна крововтрата від численних колото-різаних ран, що повинно було відобразитись у формі відповідних слідів. Крім того, відповідно до роз`яснень допитаної в судому засіданні лікаря судово-медичного експерта ОСОБА_13 , загибла після нанесення їй численних тілесних ушкоджень не могла ні вчиняти активних дій самооборони, ні самостійно рухатись.

Стороною обвинувачення беззаперечно не доведено, що вбивство ОСОБА_10 було скоєно 25.04.2014 року о 01 год. 00 хв. Вказана в обвинувальному акті обставина часу спростовується висновком № 93 від 04.07.2014 року судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 , згідно з яким стан достовірних ознак смерті (трупні плями та трупне задубіння) дають змогу вважати, що смерть ОСОБА_10 настала приблизно за 3 доби до початку розтину трупа (а.с.242 т.3). З метою роз`яснення даного висновку судом за власною ініціативою було допитано судово-медичного експерта ОСОБА_13 , яка роз`яснила, що розтин трупа відбувався 30.04.2014 року. З урахуванням ознак смерті вона дійшла до висновку, що смерть настала приблизно за три доби до розтину, тобто ІНФОРМАЦІЯ_3 . При цьому експерт також зазначила, що висновок «приблизно» означає, що експертом допускається можливість настання смерті за чотири доби до розтину трупа, тобто 26 квітня, з урахуванням того, що труп був одягнутий та зовнішня відносно тепла температура повітря.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що не ідентифікується диск з записом судового засідання, в якому допитувався судово-медичний експерт ОСОБА_13 , показання якої в своєму рішенні використав суд, є надуманим.

Крім того, труп ОСОБА_10 був виявлений без взуття, та при цьому ні біля казарми, ні в середині казарми взуття потерпілої виявлено не було. Оскільки виявлене під час огляду місця події в кімнаті казарми жіноче взуття 37 розміру не було пред`явлене близьким ОСОБА_10 для впізнання, суд за власною ініціативою надав для огляду потерпілій ОСОБА_14 фототаблицю до протоколу огляду місця події від 29.04.2014 року з фотознімками вилученого взуття, яка категорично заперечила належність даних туфель її дочці, крім того зазначила, що остання ніколи не носила взуття такої моделі.

Вирішуючи питання чи винен у вчиненні даного злочину ОСОБА_8 , суд першої інстанції виходив з наступного.

Доказуючи обставини, передбачені ст. 91 КПК України, сторона обвинувачення як докази вини ОСОБА_8 у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_10 надала наведені вище докази.

Аналізуючи зміст доказів, суд першої інстанції прийшов до висновку, що частина доказів взагалі не містить жодних фактичних даних, які б давали підстави зробити висновок, що умисне вбивство скоєне саме ОСОБА_8 , а не іншою особою. Зокрема на вилученому під час затримання одязі ОСОБА_8 слідів крові виявлено не було, що підтверджено вищенаведеним висновком імунологічної експертизи.

Знаряддя скоєння злочину у ОСОБА_8 не виявлено та не вилучене.

Одяг та взуття, у якому ОСОБА_8 міг скоювати вбивство, не виявлене та не вилучене.

Стороною обвинувачення не надано суду жодного доказу, що вилучена під час огляду місця події 05.05.2014 року на території лівого берегу р. Фоса в м. Фастові на відстані приблизно 64 м від моста футболка синього та червоного кольорів належить ОСОБА_8 . В ході судового розгляду при пред`явленні обвинуваченому фотознімку з даною футболкою останній категорично заперечив належність йому даної футболки.

Оцінюючи з точки зору належності, допустимості і достовірності протокол слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_8 з доданим до нього диском з відеозаписом суд першої інстанції виходив з наступного. Як видно з наведеного вище відеозапису, що міститься на наданому прокурором технічному носії слідчий фактично підмінив слідчу дію - слідчий експеримент допитом підозрюваного на місці вчинення злочину із застосуванням відеозйомки. Про вказане свідчить та обставина, що дана слідча дія відразу розпочата біля входу на територію розформованої військової частини, куди ОСОБА_8 вже був доставлений, що позбавляє суд можливості переконатись, що на вказане місце учасники прибули саме виходячи з показань ОСОБА_8 , а не за ініціативою слідчого. В подальшому без попереднього з`ясування мети їх перебування на даному місці слідчим було запропоновано, розповісти про події, які відбувалися 24 квітня, починаючи з моменту перебування біля вхідних воріт на територію. Підозрюваний майже нічого не розповідаючи про обставини, які передували вчиненню вбивства, провів учасників слідчої дії до однієї з кімнат казарми. В подальшому слідчий експеримент був зведений до звичайного допиту підозрюваного, який стоячи на одному місці, не вказав на конкретне місце в кімнаті, де він наносив удари ногами та ножем ОСОБА_10 , не відтворив та не показав із застосуванням манекену чи статиста механізму нанесення ударів, взаєморозташування його та ОСОБА_10 до нанесення ударів та під час їх нанесення, не показав місце, де він залишив ОСОБА_10 лежати після скоєння вбивства, не показав звідки забрав одяг та яким шляхом залишив місце злочину.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що досудовим слідством під час слідчого експерименту не було досягнуто мети його проведення, визначеної ст. 240 КПК України, яка полягає у перевірці і уточненні відомостей, що мають значення для кримінального провадження шляхом відтворення дій, обстановки чи обставин вчинення вбивства. Як наслідок за результатами даної слідчої дії, на думку суду першої інстанції, не було здобуто достатніх фактичних даних, які б підтверджували вину ОСОБА_8 у вбивстві ОСОБА_10 . Водночас наведені ним обставини вказують на розбіжність у виявлених фактичних обставинах, зокрема, як вказує ОСОБА_8 вони принесли з собою пляшку горілки «Приватна колекція», яку поставили на підвіконня та допили, однак під час огляду вказана пляшка виявлена не була.

Крім того, при дослідженні доданого до протоколу слідчого експерименту ДВД диска з відеозаписом слідчого експерименту (а.с. 213 т.3) було встановлено, що до протоколу додано належним чином упакований,скріплений підписом та печаткою диск з написом «ДВД-диск з відеозаписом слідчого експерименту». При зовнішньому огляді диску було встановлено, що на ньому міститься напис «29.04.2014 вбивство військове містечко» При перегляді відеозапису встановлено, що на диску міститься фрагмент відеозапису з огляду місця вбивства ОСОБА_10 . Прокурором в судому засіданні 11.03.2016 року заявлено клопотання про долучення до справи та дослідження диску з відеозаписом слідчого експерименту. У зв`язку з відсутністю заперечень з боку учасників судового провадження диск було переглянуто судом. Разом з тим, суд звертає увагу, що технічний носій наданий прокурором у розпакованому напівпрозорому паперовому конверті з написом олівцем « ОСОБА_7 » без підписів понятих, слідчого, печаток органу який проводить досудове розслідування.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 99 КПК України до документів, за умови наявності в них відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, можуть належати: складені в порядку, передбаченому цим Кодексом, протоколи процесуальних дій та додатки до них, а також носії інформації, на яких за допомогою технічних засобів зафіксовано процесуальні дії.

Відповідно до ст. 103 КПК України процесуальні дії під час кримінального провадження можуть фіксуватися: 1) у протоколі; 2) на носії інформації, на якому за допомогою технічних засобів зафіксовані процесуальні дії; 3) у журналі судового засідання.

Відеозапис слідчої дії повинен бути оформлений як додаток до протоколу з дотриманням вимог ст. 105 КПК України та засвідчена підписами осіб, які її виготовили чи були присутні при її виготовленні.

За таких обставин наданий стороною обвинувачення відеозапис слідчого експерименту, який мітиться на ДВД-РВ диску (а.с.11 т.4) суд визнав недопустимим доказом з підстав очевидної недопустимості.

Оцінюючи з точки зору належності, допустимості і достовірності як джерело доказу протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.07.2014 року зі свідком ОСОБА_12 , суд першої інстанції звернув увагу, що дана слідча дія була проведена з порушенням вимог ч. 1 ст. 228 КПК України, оскільки перед проведенням впізнання свідок не був опитаний про зовнішній вигляд і прикмети особи яку впізнає. Слідчим не з`ясовано чи може свідок назвати прикмети особи або сукупність ознак, за якими впізнає особу. Опитування зведено до того, що свідок повідомив, що дівчину, з якою ОСОБА_8 24.04.2014 року пішов гуляти в місто Фастів, може впізнати по рисах обличчя. Однак з`ясування вищевказаних питань є обов`язковою умовою проведення впізнання. Після впізнання всупереч вимогам ч. 3 ст. 228 КПК України у свідка не було з`ясовано, за якими ознаками він впізнав особу, а лише зазначено загальну фразу: «Ознаки по яких він впізнав особу: «По рисах обличчя.» Крім того зображення, за якими проводилося впізнання, виготовлені на аркуші паперу, на якому виготовлено протокол, що не дає суду підстав зробити висновок про проведення впізнання за фотознімками, які повинні бути наклеєні на бланк протоколу або виготовлені у формі окремої фототаблиці, мають бути пронумерованими і скріпленими печаткою органу, яким проводиться досудове розслідування. Крім того у протоколі або додатку до протоколу не зазначено, хто саме зафіксований на зображеннях під № 1, № 2, № 3, № 4.

Таким чином вказаний доказ здобутий слідчим з грубим порушенням вимог КПК України, а тому його суд першої інстанції визнав недопустимим.

Оцінюючи з точки зору допустимості як джерело доказу протокол обшуку від 13.06.2014 року, складений оперуповноваженим Фастівського МВ (прізвище вказане нерозбірливо), суд звертає увагу, що вказана слідча дія була проведена не повноваженою особою, оскільки здійснена оперуповноваженим Фастівського МВ, так як відповідно до ч. 1 ст. 236 КПК України ухвала про дозвіл на обшук виконується слідчим або прокурором, оперативними підрозділами згідно зі ст. 41 КПК України лише за відповідними дорученнями. У зв`язку з оспорюванням стороною захисту законності даної слідчої дії з вказаних підстав прокурор на пропозицію суду підтвердити законність слідчої дій відповідних процесуальних документів не надав та будь-яких клопотань з цього приводу не заявляв.

Таким чином вказаний доказ здобутий прокурором з грубим порушенням вимог КПК України, а тому його суд першої інстанції визнав недопустимим.

При постановленні вироку суд першої інстанції не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_12 , який допитувався судом 06.05.2015 року, оскільки допит даного свідка відбувався за участю особи, яка здійснювала захист обвинуваченого ОСОБА_8 без відповідних повноважень на здійснення адвокатської діяльності з прихованням даного факту від суду. В подальшому прокурором явка даного свідка не була забезпечена повторно до суду.

Оцінюючи показання свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_23 , ОСОБА_18 , суд першої інстанції прийшов до висновку, що вказані свідки не були очевидцями вбивства ОСОБА_10 , їх показання стосуються обставин виявлення трупа ОСОБА_10 , а показання свідків ОСОБА_23 та ОСОБА_18 крім того стосуються проведення слідчого експерименту з обвинуваченим, оцінку законності якому судом першої інстанції дано вище. Таким чином їх показання не є доказами винуватості ОСОБА_8 у вчиненні вбивства ОСОБА_10 .

Оцінюючи показання свідка ОСОБА_15 та потерпілої ОСОБА_14 , суд першої інстанції взяв до уваги, що вони не навели суду фактів, які б підтверджували винуватість обвинуваченого у вбивстві ОСОБА_10 . Показання свідка про те, що вона раніше до вбивства бачила як ОСОБА_8 їздив з ножем за спиною типу «мачете» не може свідчити про скоєння ним вбивства, так як в ході експертних досліджень не було встановлена можливість заподіяння тілесних ушкоджень зброєю такого виду. Дані про те, що ОСОБА_8 проникав у чужі помешкання погрожував громадянам ножем, отримані потерпілою ОСОБА_14 та свідком ОСОБА_15 з розповідей сусідів та знайомих, тобто є показаннями з чужих слів. Сторона захисту заперечувала проти врахування наведених фактів як доказів вини ОСОБА_8 .

Виходячи з положень ст. 97 КПК України, суд першої інстанції не визнав показання потерпілої ОСОБА_14 та свідка ОСОБА_15 в цій частині допустимими доказами вини ОСОБА_8 , оскільки наведені факти не стосуються скоєння злочину, а є обставинами, що можуть характеризують особу обвинуваченого. Крім того, суд першої інстанції взяв до уваги, що органи досудового розслідування, маючи реальну можливість не встановили даних осіб та не допитали їх з цього приводу.

Тому доводи прокурора, що суд першої інстанції не дав належної оцінки показанням потерпілої ОСОБА_15 , є безпідставними.

Оцінюючи показання свідка ОСОБА_11 , суд першої інстанції прийшов до висновку, що показання даного свідка не є беззаперечним доказом вини ОСОБА_8 . Як видно з наведених вище показань зі свідком проводилося впізнання за фотознімками, хоча прокурором протокол цієї слідчої дії суду не наданий. При цьому свідок зазначив, що не впізнав на фото потерпілу. Крім того, показання свідка, що він залишив ОСОБА_8 бутерброди, не дають підстав зробити беззаперечний висновок, що саме ці бутерброди були виявлені на підвіконні казарми. Оскільки згідно з протоколом огляду місця події на підвіконні виявлено пакет з полімерного матеріалу, прозорого кольору, що знаходиться в запечатаному стані в якому знаходиться їжа. (а.с. 70 т.3). Вміст пакету ні під час огляду, ні під час досудового слідства не досліджувався та належність його свідку ОСОБА_11 не перевірявся. З урахуванням тривалого перебігу часу суд позбавлений можливості усунути даний недолік досудового слідства. Крім того як видно з описової частини висновку СМЕ № 93 від 04.07.2014 року у порожнині шлунка ОСОБА_10 виявлено незначну кількість коричневого слизу. Даних про вміст їжі, яка б відповідала складовим бутербродів, які були описані свідком в суді, у відповідних органах відсутні, що ставить під сумнів, що ОСОБА_11 саме з потерпілою і ОСОБА_8 вживали алкоголь. Крім того, оцінюючи показання свідка суд враховує, що між свідком та обвинуваченим мали місце конфлікти та виникали бійки, що підтвердив у суді як свідок ОСОБА_11 так і обвинувачений.

Стороною обвинувачення не надано жодного доказу того, що ОСОБА_8 та ОСОБА_10 були знайомі, тому колегія суддів вважає, що прокурор безпідставно зазначає в апеляційній скарзі, що суд першої інстанції не дав оцінку показанням ОСОБА_8 , який в судовому засіданні заявив, що ніколи з нею не був знайомий з ОСОБА_10 .

Заявлені стороною обвинувачення свідки, і зокрема: ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_25 , ОСОБА_12 , ОСОБА_35 судом першої інстанції не були допитані, у зв`язку з незабезпеченням їх явки в судове засідання прокурором без поважних причин та безпідставним невиконанням ухвали суду про привід свідків. В ході судового розгляду справи судом першої інстанції неодноразово вживалися заходи для допиту свідків обвинувачення у зв`язку з чим судові засідання за клопотанням сторони обвинувачення відкладися у зв`язку з незабезпеченням явки до суду свідків обвинувачення для надання можливості забезпечити їх явку до суду. Внаслідок ненадання прокурором документів, що підтверджують отримання судових повісток про виклик суд першої інстанції тривалий час був позбавлений можливості застосувати заходи забезпечення кримінального провадження до свідків і лише 19.01.2016 року, отримавши від сторони обвинувачення відповідні розписки про вручення судових повісток, суд першої інстанції зміг на законних підставах постановити ухвалу про привід свідків. Незважаючи на це ухвала суду першої інстанції виконана лише частково відносно свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , щодо інших свідків не виконана.

Тому посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не сприяв стороні обвинувачення у виклику свідків є надуманими.

Незважаючи на те, що суд першої інстанції, відповідно до вимог ч. 6 ст. 22 КПК України, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створював усі необхідні умови для реалізації сторонами процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, стороною обвинувачення інших доказів, які б підтверджували вину обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, не надано та відповідні клопотання про їх витребування та дослідження не заявлялися.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе вину особи поза розумним сумнівом.

Згідно з ч. 4 ст. 17 КПК України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь цієї особи.

Дослідивши усі надані суду докази, які стосуються обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, які судом визнані допустимими з урахуванням наведеного вище, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину на припущеннях та виключно на його власних показаннях, даних на досудовому слідстві, а тому обвинувачений підлягає виправданню за недоведеністю, що у його діянні є склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Під час апеляційного розгляду не знайшло свого підтвердження посилання прокурора, зазначене в апеляційній скарзі, що суд першої інстанції: здійснив неповний судовий розгляд; дійшов висновків, які не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження; допустив істотне порушення кримінального процесуального закону.
Отже, вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим та вмотивованим, порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставами для зміни або скасування вироку, не встановлено.

Статтею 415 КПК України визначено вичерпний перелік підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Апеляційна скарга прокурора, в якій він просить вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, не містить жодних підстав, передбачених ст. 415 КПК України для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та вважає за необхідне її залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Оскільки ОСОБА_8 за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 травня 2016 року виправдано, запобіжний захід щодо нього скасовано та поновлено в правах, тому апеляційним судом не приймається рішення щодо запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 .

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Фастівської місцевої прокуратури Київської області залишити без задоволення, а вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 травня 2016 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Головуючий
Судді: