Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 1-32/2010 рік
ВИРОК

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

2березня 2010 року Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді Савенка В.Г.,

при секретарі - Сукач Л.І.,

участю прокурора - Трояна О.Л.

та адвоката - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Золотоноша кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, не працюючого, військовозобов'язаного, зареєстрованого та проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого, -

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.28б КК України, -

ВСТАНОВИВ:

17 листопада 2006 року близько 18 години 15 хвилин на 12км. автодороги Золотоноша - Сміла в с. Чапаєвка Золотоніського району Черкаської області ОСОБА_3 керуючи автомобілем НОМЕР_1 рухаючись в темний час доби в напрямку м. Черкаси не дотримався безпечної швидкості руху, вчинив наїзд на пішоходів ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які перетинали проїзну частину даної автодороги, справа наліво відносно напрямку руху автомобіля, в результаті чого пішохід ОСОБА_5 отримала тяжкі тілесні ушкодження, які небезпечні для життя, що спричинило її смерть, у вигляді травми шиї у вигляді перелому 1-го шийного хребця, забою-розміження стовбуру головного мозку, крововиливу в м'які тканини шиї в ділянці перелому, закрита травма тулубу у вигляді забою лівої легені, забою нирок/ пішохід ОСОБА_4 отримала тяжкі тілесні ушкодження, за ознакою небезпеки для життя у вигляді перелому кісток тазу зліва з крововиливом в м'які тканини тазу, позачеревинний розрив стінки сечового міхура з крововиливом в сечовий міхур, що супроводились масивною крововтратою.

Спричинення потерпілій ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень та спричинення смерті ОСОБА_5, знаходиться в прямому причинному зв'язку з порушенням ОСОБА_2 Правил дорожнього руху України.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив: вимоги п.2.3 п.п.б Правил дорожнього руху України, відповідно до яких водій повинен бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну; вимоги п.12.2 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого водій повинен дотримуватися безпечної швидкості руху при керуванні транспортним засобом; вимоги п.12.3 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого при виявленні небезпеки, яку він спроможній був виявити, водій повинен вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу.

Свою винність у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України ОСОБА_2 винним себе визнав та по суті інкримінованого йому злочину суду пояснив, що у своїй власності він має автомобіль „ОСОБА_6 - Бора" р.н. НОМЕР_2, який був в кредиті банк "Надра" м. Київ. Даний автомобіль в 2007 році він продав. 17 листопада 2006 року близько 18 години 15 хвилин він керував власним автомобілем „ОСОБА_6 - Бора" р.н. НОМЕР_2 по автодорозі Золотоноша - Сміла по напрямку міста Черкаси зі сторони м. Золотоноша. Коли доїжджав до 12 км даної автодороги, яка має по дві смуги руху в кожному напрямку руху, він рухався в крайній лівій смузі зі швидкістю 60 км/год. на його автомобілі було увімкнено ближнє світло фар, обидві фари світили. Попереду його напрямку руху, близько на один корпус автомобіля вперед, в правій смузі руху, рухався мікроавтобус червоного кольору (марку та реєстраційний номер він не бачив). В зустрічному напрямку руху теж рухались автомобілі (які саме не бачив), але вони рухатись йому назустріч на ближньому світлі фар. Коли він в'їхав на перехрестя автодороги Золотоноша - Черкаси з с. Чапаєвка, помітив, що попереду вказаного мікроавтобуса, справа наліво його напрямку руху вибіг один пішохід, який був одягнутий в темний одяг, яскравих речей та вставок на верхньому його одягу не було. Побачивши це він натиснув на гальма та викрутив кермо керованого свого автомобіля вліво, щоб уникнути наїзду на пішохода, але уникнути наїзду на пішохода не зміг. Під час ДТП його автомобіль контактував переднім правим краєм бампера з лівою стороною пішохода. Останній перебігав проїзну частину в бистрому темпі руху. Коли вийшов із автомобіля, він помітив, що збив двох пішоходів-жінок. Майже відразу він особисто викликав «швидку допомогу». Одна із жінок була не притомна, а іншій він дав свій мобільний телефон. Вона телефонувала комусь із своїх близьких родичів. До приїзду працівників міліції обстановка розташування на місці події автомобіля та пішохода, яка була непритомна, не змінювалась. Крім вказаних пішоходів на місці пригоди більш нікого не було. Де дівся невідомий йому водій мікроавтобуса він не пам'ятає. Погода на час аварії була холодною, проїзна частина на місці ДТП не освітлювалась від міської електромережі. Сама проїзна частина була сухою. Його автомобіль перебував в технічно справному стані, всі прилади та системи працювали. Пасажирів та вантажу в його автомобілі не було. В цей день він за кермом був близько 3-х годин, тобто був не втомлений. Спиртних напоїв та лікарських препаратів не вживав, почував себе добре. Перед ДТП його ніхто не засліплював світлом фар, ніхто йому аварійної ситуації не створював. Під час ДТП він травм не отримав, за медичною допомогою не звертався. На час пригоди його автомобіль був застрахований. У вчиненому щиро розкаюється, просить вибачення у потерпілих і готовий відшкодовувати заподіяну щкоду.

Крім визнання ОСОБА_2 своєї вини, його вина у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:

- показаннями потерпілого ОСОБА_7, який пояснив, що з 1993 року він проживав разом з дружиною ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка загинула під час ДТП 17 листопада 2006 року на 12км. автодороги Золотоноша-Сміла. Він має двоє дітей: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_7. Після вказаної ДТП він став вдівцем та сам виховує двох дітей. Його дружина ОСОБА_5 працювала на посаді звіровода у звірогосподарстві „Еліта" с. Кедина Гора Золотоніського району Черкаської області. В день смерті вона була одягнута у чобітки синтетичні чорного кольору на підборах близько 8-ми сантиметрів, плащ чорний шкіряний на рукавах зі ставками білого кольору, капелюх коричневого кольору. На роботу та з роботи її постійно возив один і той же автобус. Хто в цей день був водієм йому не відомо. Останній їх привіз до с. Чапаєвка близько 18 години. За звичай водій даного автобуса висаджував людей біля повороту на с.Чапаєвка. Скільки в цей день було пасажирів в даному автобусі йому не відомо. Близько 18 години йому на мобільний телефон зателефонував його товариш ОСОБА_10 і повідомив йому про ДТП яка сталась по автодорозі. Відразу прибувши на місце пригоди він побачив, що його дружина була мертва. На місце пригоди він приїхав сам на власному велосипеді. На місці пригоди він бачив автомобіль Фольксваген-Бора, темно-синього кольору, який стояв на острівку безпеки, передньою частиною автомобіля по напрямку до м. Черкаси. На острівку безпеки поперек проїзної частини, на відстані близько 2-х метрів попереду вказаного автомобіля, головою до залізничної колії лежала його жінка. На місці пригоди він дізнався, що перед пригодою проїзну частину з його дружиною переходили ОСОБА_4, ОСОБА_11 і ОСОБА_12 Вказаних осіб на місці пригоди не було. ОСОБА_4 була доставлена до лікарні. На місці ДТП проїзна частина була сухою, опадів в той день не було. Дане місце ДТП не освітлювалось від міської електромережі, але дорожня розмітка чітко освітлювалась від світла фар, а найяскравіше освітлювався острівок безпеки. Також він чітко пам'ятає, що водій автомобіля Фольксваген-Бора під час ДТП не гальмував, тому, що не було сліду гальмування. Позаду автомобіля ОСОБА_6 був автомобіль «Форд». Хто був в даному автомобілі йому не відомо. Під час поховання своєї дружини він зазнав матеріальних збитків та отримав душевну травму, внаслідок чого зазнав моральної шкоди. Тому просить задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

- показаннями потерпілої ОСОБА_4, яка вказала, що 17.11.2006 року близько близько 17 години після закінчення робочого часу, водій автобуса забирає їх на території звірогосподарства в с. Кедина Гора та відвозить в с. Чапаєвка додому. Даний автобус рухається завжди по одному і тому ж маршруту. Близько 18 години водій даного автобуса привіз їх до с. Чапаєвка. Вона та ОСОБА_5 вийшли із вказаного автобуса. Також з ними вийшли ОСОБА_13, ОСОБА_11 та ОСОБА_12. Останнього вже на даний час не має в живих. Всі вищевказані особи мешканці с. Чапаєвка. В цей день вона була одягнута в шапку голубого кольору, дубльонку світло-коричневого кольору, юбку та колготки чорного кольору, сапожки без підборів чорного кольору, в руках вона тримала поліетиленовий пакет яскравого кольору, сумку жіночу лаковану червоно-чорного кольору. Сумку з пакетом вона тримала в лівій руці. Коли автобус поїхав по напрямку м. Черкаси вони з ОСОБА_7В. близько 3-5 хвилин стояли біля кафе на площадці та розмовляли. Про що саме вона не пам'ятає. Вказані хлопці ОСОБА_13, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 їх не чекали, а пішли вперед. Коли вони перейшли вказану автодорогу та були на протилежному боці, вона та ОСОБА_5 ще не переходили проїзну частину, а були на узбіччі. Дочекавшись поки проїдуть автомобілі які рухалися зі сторони м. Золотоноша, вона впевнилась в безпечності та відсутності автомобілів в обох напрямках, почали переходити проїзну частину в середньому темпі руху, під прямим кутом по напрямку центру с. Чапаєвка. Попереду йшла ОСОБА_5, а позаду неї на відстані близько 1-го метра йшла вона. Коли вийшли на проїзну частину, ліворуч їх напрямку руху, близько за 300 метрів вона помітила автомобіль який приближався до них, а саме помітила його світло фар. Коли ОСОБА_5 була вже на острівку безпеки, який зазначений дорожньою суцільними білими лініями дорожньої розмітки, вона була від неї на відстані одного метра до вказаного острівка. Майже відразу відчула сильний удар в ліву сторону свого тіла. Далі нічого не пам'ятає, втратила свідомість. Коли прийшла до свідомості, на місці пригоди були працівники міліції. З місця пригоди була доставлена до Золотоніської ЦРЛ. де проходила курс стаціонарного лікування. В наслідок чого їй було завдано матеріальних та моральних збитків. Тому просить задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

- показаннями свідка ОСОБА_14, даними ним на досудовому слідстві і оціненими судом, який пояснив, що 17.11.2006 року близько 18 години 15 хвилин він керував власним автомобілем Форд р.н. НОМЕР_3. З ним в автомобілі перебувала його дружина ОСОБА_15, яка відпочивала. Він рухався в правій смузі руху по автодорозі Золотоноша - Сміла зі швидкістю близько 60 км/год. Попереду його напрямку руху, рухався автомобіль ОСОБА_6. На перехресті він побачив, як автомобіль ОСОБА_6 почав гальмувати. Він також пригальмовував та знижував швидкість руху до повної зупинки. Зупинившись він від'їхав до заправки. Вибігши з автомобіля підбіг до автомобіля ОСОБА_6 та побачив, що на дорозі лежали дві жінки, одна з них стогнала від болі, а друга не подавала ознак життя. Коли приїхати працівники міліції, він дав їм письмові пояснення. Від побаченого йому стало погано, він поїхав по напрямку свого місця проживання.

(Т.1 а.с-65)

- показаннями свідка ОСОБА_16, даними нею на досудовому слідстві і оціненими судом, яка пояснила, що 17.11.2006 року близько 18 години 15 хвилин вона перебувала пасажиром в автомобілі НОМЕР_4. Керував вказаним автомобілем її чоловік ОСОБА_14 В цей день вони повертались із м. Києва. Крім неї та водія пасажирів не було. Вони рухались по автодорозі Золотоноша-Черкаси, по напрямку м. Черкаси зі сторони м. Золотоноша. Рухались в правій смузі руху зі швидкістю близько 60 км/год. За життя її чоловік не любив їздити дуже швидко. Перебуваючи цілий день в м. Києві, вона трохи втомилась, тому під час руху в автомобілі автоматично заснула. Коли і де саме заснула вказати не може. Якось раптом відчула, що їхній автомобіль різко гальмує, внаслідок чого вона прокинулась. Коли їхній автомобіль повністю зупинився, її чоловік вийшов із автомобіля. Вона в свою чергу помітила, що зупинились біля заправки. Спочатку з автомобіля вона не виходила. Лівіше від них по вказаній автодорозі передньою частиною по напрямку міста Черкаси, ближче до розмітки умовного центру проїзної частини, стояла „іномарка" марки та моделі і номерного знаку вказати не може. У світлі фар даного автомобіля вона помітила, що на проїзній частині попереду автомобіля лежали два силуети пішоходів. Зрозуміла, що їх вказана збила „іномарка". На місце пригоди вона не підходила, там був її чоловік, який пізніш розказав їй про обставини даної пригоди. Зі слів її чоловіка, вони рухались своїм автомобілем позаду вказаної „іномарки" в попутному напрямку руху. Також чоловік повідомив, що він почав гальмувати, тому, що водій який рухався попереду теж почав гальмувати. Також її чоловік вказував, що крім їхнього автомобіля та автомобіля який скоїв наїзд на двох пішоходів, на час пригоди других транспортних засобів не було. Вона чітко пам'ятає, що коли прокинулась, теж крім їхнього автомобіля та вказаного автомобіля „іномарки", який скоїв ДТП, нікого не було. Через 10-15 хвилин після пригоди почали рухатись автомобілі із м.Черкаси та м.Золотоноша. На місці пригоди були люди. Свідків пригоди вона не знає та їй про них нічого не відомо. їхній автомобіль під час даної пригоди із автомобілем який збив пішоходів не контактував. Також доповнила, що з початку пригоди, близько 3-х годин були на місці пригоди. Після того як працівники міліції оформили ДТП, вони з чоловіком надали пояснення та поїхали до м. Черкаси. Про те, що пішоходами були жінки, їй повідомив її чоловік.

(Т.1 а.с-66. 160-161)

- показаннями свідка ОСОБА_13, який пояснив, що 17.11.2007року близько 17 години він разом із своїм покійним на даний час сином ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_8, та своїм братом ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_9, сіли в автобус в звірогосподарстві с. Кедина Гора який слідував по маршруту до м. Черкаси. Вказаний автобус розвозить робочих даного підприємства до місць їх проживання. Близько 18 години водій даного автобуса привіз їх до автодороги Золотоноша - Сміла біля повороту на с. Чапаєвка. Коли він із своїм сином та братом вийшов із вказаного автобуса, з ними також вийшли ОСОБА_5 та ОСОБА_4 Обоє мешканки ІНФОРМАЦІЯ_10. Коли автобус поїхав по напрямку до м.Черкаси, вони почали переходити проїзну частину в напрямку центру с. Чапаєвка. Перейшовши вказану автодорогу знаходились на узбіччі, дівчата які вийшли з ними ще не збирались переходити проїзну частину. Пройшовши близько 5-ти метрів від місця переходу він почув писк гальмів та удар. Повернувшись до удару помітив, що автомобіль ОСОБА_6 збив пішоходів ОСОБА_4М та ОСОБА_5 Самого наїзду на дівчат він не бачив, але місце наїзду знаходиться посередині проїзної частини на острівку безпеки. Він в цей час знаходився на відстані близьке 8-10м. від місця наїзду. На час пригоди автомобілів які б рухались зі сторони м.Черкаси не було. Автомобіль ОСОБА_6 рухався сам близько 100 км/год. Він рухався на дальньому світлі фар. Коли підбігли до пішоходів, позаду автомобіля ОСОБА_6 зупинився автомобіль. Даний автомобіль пізніш від'їхав до заправки. У салоні автомобіля ОСОБА_6 пасажирів та вантажу не було. Водій був сам. В якому темпі руху переходили проїзну частину дороги дівчата, він не бачив. На місці пригоди проїзна частина не освітлювалась. Погода була гарною, опадів не було. Всі пішоходи, як він зазначив, були тверезі.

- показаннями свідка ОСОБА_11, який показав, що 17.11.2007року близько 17 години він разом із ОСОБА_12, ОСОБА_13 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 приїхали на автобусі до с. Чапаєвка, а саме до автодороги Золотоноша-Сміла. Б^я вказаною перехрестя водій автобуса їх висадив, а сам поїхав по напрямку м. Черкаси. Після того як вони вийшли з автобуса він, ОСОБА_12, ОСОБА_13 перші перейшли проїзну частин даної автодороги. ОСОБА_5 та ОСОБА_4 стояли біля місця висадки. Перейшовши автодорогу та пройшовши близько 8-Ю метрів по узбіччю, він почув писк гальмів, поті сильний удар та крик жінок. Повернувшись відразу підбігли до місця пригоди, де побачив що ОСОБА_5 була не притомна, а ОСОБА_4 була травмована. Також зазначив, що перед наїздом на вказаних пішоходів він бачив даний автомобіль який рухався зі сторони м. Золотоноші. Він рухався зі швидкістю близько 80 км/год. Він рухався сам, других автомобілів не було. Позаду вказаного автомобіля рухався легковий автомобіль із світло фар з дистанцією близько 20 метрів.. У задньому автомобілі був водій та пасажир жінка. На час пригоди погода була гарною, без опадів. Проїзна частина була суха, не освітлювалась від міської електромережі. На АЗС біля місця пригоди світло не горіло. Водій автомобіля який збив пішоходів був один, пасажирів в нього не було.

показаннями свідка ОСОБА_12, даними ним на досудовому слідстві і оціненими судом, який показав, що 17.11.2006 року близько 17 години 4 0 хвилин він та ОСОБА_11 і ОСОБА_13 сіли до автобуса який розвозить їх після робочого дня до місця проживання. Коли вийшли на зупинці, з ними вийшли ОСОБА_5 та ОСОБА_4 Коли переходили проїзну частину бачив автомобіль який приближався до них, він був на відстані близько 200 метрів. Коли перебігли проїзну частину побачив, що за ними почали перетинати проїзну частину ОСОБА_4 та ОСОБА_5, після чого почув писк та удар. Озирнувщись побачив автомобіль, а біля нього лежали ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Підбігши до них відразу визвали швидку допомогу та міліцію. До приїзду працівників міліції обстановка на місці пригоди не змінювалась.

(Т.1 а.с-72)

показаннями свідка ОСОБА_10, який показав, що 17.11.2006 року близько 18-19 години він керував вантажним автомобілем ЗІЛ 130 р.н. 036- 09МА по автодорозі Золотоноша - Черкаси в напрямку с. Кедина Гора зі сторони м.Черкаси. Коли він доїхав до 12км авто дороги, тобто до кінця дамби через р. Дніпро, а саме до повороту на с. Кедина Гора, помітив, що сталась ДТП. На місці пригоди стояли працівники міліції із увімкненими проблисковими маячками. Майже посередині проїзної частини стояв легковий автомобіль іноземного виробництва темного кольору. Він стояв на острівку безпеки, передньою частиною по напрямку м. Черкаси. Попереду вказаного автомобіля на відстані близько 2-х метрів лежав труп жінки. Об'їхавши місце пригоди він виконав лівий поворот по напрямку с. Кедина Гора та зупинив автомобіль не доїжджаючи залізничного переїзду. Вийшов із автомобіля і до нього підійшов ОСОБА_11, мешканець с. Чапаєвка. Останній повідомив, що саме трапилось на місці пригоди. Також він повідомив, що загинула ОСОБА_4, а ОСОБА_5 сильно травмована. Через деякий час. він зателефонував на мобільний телефон ОСОБА_7. Останньому повідомив про ДТП. Коли ОСОБА_7 приїхав на місце пригоди, він дізнався, що навпаки ОСОБА_5 загинула, а ОСОБА_4 була сильно травмована. Як саме сталась пригода він не бачив, бачив тільки наслідки пригоди. Скільки і які були на місці пригоди автомобілі не пам'ятає. Пам'ятає лише одне, що після нього на місце пригоди приїхала «швидка допомога» яка забрала з місця пригоди до лікарні ОСОБА_4 Погода на час його приїзду була гарною. Опадів не було. Проїзна частина була сухою. Місце пригоди не освітлювалось від міської електромережі. До самого місця ДТП він не підходив. Свідків ДТП не знає та про них нічого не відомо.

(Т.1 а.с.187-188)

показаннями свідка ОСОБА_17, даними ним на досудовому слідстві і оціненими судом, який показав, що 17.121.2006 року він був запрошений працівниками ДАІ як понятий при оформленні ДТП на автодорозі Золотоноша - Черкаси, біля повороту с.Чапаєвка. В його присутності було складено схему ДТП та протокол до нього. Під час чого було зафіксовано розташування автомобіля, трупа пішохода та місце наїзду на пішоходів. В місці наїзду було осип бруду та скла. На місці ДТП був свідок водій автомобіля «Форд», пасажиром в нього була жінка. Даний автомобіль стояв біля перехрестя на правому узбіччі, передньою частиною по напрямку м.Черкаси. Самого водія та пасажира він особисто не знає але в*І:азані особи писали пояснення на місці пригоди. Так вони вказували, що водій автомобіля Фольксваген-Бора обігнав їх автомобіль біля кафе «Калина». Після обгону вони рухались попутно, по напрямку м.Черкаси. В зустрічному та попутному напрямку їх руху других автомобілів не було. Також зазначив, що під час пригоди слідів гальмування не виявлено. В його присутності працівник ДАІ перевіряв технічний стан автомобіля ОСОБА_6. Рульове керування, система гальмування та сам автомобіль перебував в технічно справному стані. Після оформлення пригоди він відвіз труп ОСОБА_5 до моргу в м. Черкаси. В якому одязі вона була одягнута він чітко, не пам'ятає, пройшло багато часу. Друга жінка яка була травмована до його приїзду була доставлена в лікарню. На схемі ДТП підпис його.

(Т.1 а.с. 218-219);

- показаннями свідка ОСОБА_18, даними ним на досудовому слідстві і оціненими судом, який показав, що 17.121.2006 року він був запрошений працівниками міліції як понятий при оформленні ДТП, на 12км. Автодороги Золотоноша-Черкаси, біля повороту на с. Чапаєвка. Під час оформлення пригоди, було складено схему ДТП та протокол до нього. Всі заміри, які було занесено до схеми ДТП, робились в його присутності і вони відповідають дійсності, а саме як був розташований автомобіль на місці пригоди та труп жіночої статі. Другу жінку яка була травмована до його приїзду, було доставлено в лікарню. На місці ДТП був свідок водій автомобіля Форд, пасажиром в нього була жінка. Слідів гальмування автомобіля ОСОБА_6 який збив пішоходів не було.

(Т.1 а.с. 221-222)

протоколом від 17.11.2006р. огляду місця пригоди і схеми до нього, де зафіксовано обставини ДТП.

(Т. 1 а.с.5-8, 9)

протоколом від 25.04.2007р. додаткового огляду місця пригоди і схеми до нього.

(Т. 1 а.с..106-108)

протоколом від 17.11.2006р. огляду та перевірки технічного стану транспортного засобу автомобіля ОСОБА_6 р.н. НОМЕР_5. де зафіксовано механічні пошкодження отримані під час ДТП.

(Т. 1 а.с. 13.46-47)

протоколом від 09.01.09р. очної ставки між ОСОБА_2 та ОСОБА_4

(Т, 1 а.с.214-215)

протоколом 09.01.2009р. очної ставки між ОСОБА_2 та ОСОБА_11

(Т, 1 а.с.216-217)

протоколами відтворення обстановки та обставин події та схеми до нього, за участю ОСОБА_2. який пояснив та показав обставини ДТП.

(Т, 1 а.с.67-69, Т.2 а.с.-12)

протоколами відтворення обстановки та обставин події та схеми до них, за участю ОСОБА_4, яка вказала та показала обставини ДТП.

(Т, 1 а.с.128-129, Т-2а.с. 13-14)

протоколом відтворення обстановки та обставин події та схеми до нього, за участю ОСОБА_11, який вказав та показав обставини ДТП.

(Т.2 а.с. 22-23)

протоколом відтворення обстановки та обставин події та схеми до нього, за участю ОСОБА_13, який вказав та показав обставини ДТП.

(Т.2 а.с. 25-26)

висновком судово-медичної експертизи № 197 від 23.02.2009 року,

(Т. 1 а.с.210-212)

висновком судово-медичної експертизи № 1300/27 від 29.12.2007 року,

(Т. 1 а.с-62)

висновком комісійної судово-автотехнічної експертизи №9-90 від 06.07.2009 року,

(Т. 2 а.с. 33-39)

Аналізуючи викладені вище докази в їх сукупності, в результаті всебічного, повного та об'єктивного їх дослідження в судовому засіданні суд вважає, винність ОСОБА_2 в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, доведеною повністю, а його дії кваліфікує за ч.2 ст. 286 КК України.

При призначенні покарання суд враховує те, що відповідно до 25 КК України даний злочин є ненавмисним, а передбачає необережну форму вини, яка полягає у злочинній недбалості, а також характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудного, який за місцем проживання та роботи характеризується позитивно.

Обставинами, що пом'якшують покарання підсудного ОСОБА_2, суд визнає часткове відшкодування збитків потерпілим та те, що він є раніше не судимим, а також те, що обидва потерпілі не наполягають на його суворому покаранні.

Обставин, що обтяжують покарання підсудного ОСОБА_19, суд не вбачає.

Як витікає з постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 8 "Про змін та доповнень до Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов'язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом'якшують і обтяжують. Таке покарання має бути необхідним та достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Саме з даних загальних визначень призначення покарання, враховуючи думку потерпілих, які не наполягали на позбавленні волі підсудного, враховуючи наявність кількох пом'якшуючих обставин та відсутність обтяжуючих обставин, позитивні характеристики підсудного, суд вважає, що виправлення підсудного можливе в умовах без ізоляції від суспільства. З метою попередження злочинів у сфері дорожнього руху суд приходить до висновку про необхідність додаткового покарання у виді позбавлення права підсудного керувати транспортними засобами.

За цих обставин, враховуючи характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, особу підсудного, який є раніше не судимим, за місцем проживання та роботи характеризується виключно позитивно, суд вважає можливим призначити ОСОБА_2 покарання із застосуванням ст., ст. 75, 76 КК України.

Суд також вважає необхідним задоволити заявлені потерпілими позовні вимоги частково, виходячи з того, що позовні вимоги матеріального характеру обох потерпілих підлягають повному задоволенню, а відшкодування моральної шкоди обом потерпілим, на думку суду підлягає частковому задоволенню, оскільки при цьому суд враховує матеріальний стан підсудного, а також характер та наслідки заподіяної шкоди.

Керуючись ст.., ст.323, 324 КПК України,-

Присудив :

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України і призначити покарання - три роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на два роки.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування основного покарання з відстрочкою надавши йому іспитовий строк на один рік шість місяців, зобов'язавши його періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи та не змінювати місця свого проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи.

Запобіжний заход ОСОБА_2 до вступу вироку в законну силу залишити попередній - підписку про невиїзд.

Стягнути з ОСОБА_2 в порядку відшкодування шкоди: на користь потерпілого ОСОБА_7 23.100грн.82коп. - в порядку відшкодування матеріальної шкоди та 30.000грн. - в порядку відшкодування моральної шкоди; на користь потерпілої ОСОБА_4 2.633грн.04коп. в порядку відшкодування матеріальної шкоди та 20.000грн.- в порядку відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Золотоніської ЦРЛ 4.271грн. витрат на лікування потерпілої ОСОБА_4 та 4.787,31грн. на користь НДКЕЦ УМВС в Черкаській області в порядку судових витрат.

Речовий доказ - автомобіль НОМЕР_1 - залишити в користуванні ОСОБА_2, знявши з нього всілякі заборони.

Вирок може бути оскаржено підсуднім та потерпілими до апеляційного суду Черкаської області через Золотоніський міськрайонний суд протягом пятнадцяти діб з дня його проголошення або на нього може бути внесене подання прокурора протягом того ж строку.

Суддя Савенко В.Г.