Справа № 341/535/17
Провадження № 11-сс/779/103/2017
Категорія ст.309 КПК України
Слідчий суддя у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 квітня 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

Головуючого-судді ОСОБА_3 ,

суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000094 від 03.04.2017 року, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду від 05 квітня 2017 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Верхня Ендема Чунського району Іркутської області (Російської Федерації), жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , не працюючого, одруженого, не судимого згідно ст. 89 КК України, підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України

в с т а н о в и л а :

Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого та застосовано щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів - до 02.06.2017 року включно.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що в суді доведені обставини, передбачені п. 5 ч.1 ст.184 КПК України, а саме: обґрунтована підозра ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст.177 КПК України, що свідчить про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу. Крім цього, слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного, а саме: постійного місця проживання, у минулому ОСОБА_10 неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжких злочинів і згідно ст.89 КК України є несудимою особою. За вчинення інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років і згідно ст. 12 КК України вчинений злочин відноситься до категорії тяжких.

При цьому, слідчий суддя, на підставі ч.4 ст.183 КПК України, дійшов висновку про недоцільність визначення розміру застави у кримінальному провадженні.

Не погоджуючись із постановленою ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що слідчий суддя обрав винятковий запобіжний захід тримання під вартою. Вказує на те, що підстав для затримання ОСОБА_8 в порядку, передбаченого ст.207 КПК України, не було, оскільки він не був затриманий при вчиненні або замаху на вчинення кримінального правопорушення чи під час безпосередньо після його вчинення чи під час безперервного переслідування особи, яка підозрюється у його вчиненні. Крім того, під час особистого обшуку ОСОБА_8 , заборонених в обігу предметів та можливого знаряддя злочину не було виявлено, а у відповідності до пред`явленої підозри останній під час конфлікту наніс удар предметом ОСОБА_11 схожим на ніж у ділянку живота, чим спричинив тяжкі тілесні ушкодження. ОСОБА_8 був затриманий вдома і через тривалий час, а не під час злочинних його дій, як вказано у повідомленні про підозру. Також, відсутній висновок судового експерта щодо ступені важкості нанесених тілесних ушкоджень ОСОБА_11 та відсутні покази очевидців, що удар ножем був нанесений саме його підзахисним. Немає жодних даних про те, що ОСОБА_8 буде негативно впливати на потерпілого та свідків.

Захисник зазначив, що суд не врахував загальновизнані положення, встановлені у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності тримання підозрюваного під вартою, а не обрання більш м`якого запобіжного заходу. На думку апелянта, суд не мотивував, якими доказами підтверджуються нібито встановлені ризики і чому не можна запобігти їм, застосувавши більш м`який запобіжний захід. Також, слідчий суддя належним чином не врахував вимоги ст.178 КПК України, а саме, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, постійно проживає з дружиною, мама померла, на утриманні неповнолітня дитина та батько пенсіонер, немає судимості та не притягався до адмінвідповідальності, не перебуває на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах, постійне місце проживання та місце роботи.

У зв`язку із цим, просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного, які просили задовольнити апеляційну скаргу та скасувати ухвалу, доводи прокурора, який вважає апеляційну скаргу безпідставною, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що у її задоволенні слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

В силу ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його проживання, в тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного.

Відповідно до положень ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

На думку колегії суддів, такі докази суду надані, а слідчий суддя повністю дотримався вимог вищенаведених норм процесуального права.

Висновок слідчого судді про те, що обставини, зазначені у клопотанні та наведені у судовому засіданні, не дають підстав застосувати більш м`який запобіжний захід, ґрунтуються на матеріалах справи.

Зокрема, було взято до уваги те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст.121 КК України, відповідальність за яке встановлена у виді позбавлення волі на строк 8 років, тобто даний злочин, згідно ст.12 КК України, є тяжким. Одночасно, існують ризики, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків з метою уникнення відповідальності.

Також, слідчий суддя належним чином врахував, що ОСОБА_10 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжких злочинів і згідно ст. 89 КК України є не судимою особою. Характеризуючи особу підозрюваного дані, його вік, стан здоров`я, майновий стан, міцність соціальних зв`язків, відсутність постійного місця роботи.

В той же час, стороною захисту не було надано жодного доказу на підтвердження того факту, що до підозрюваного може бути застосований більш м`який запобіжний захід ніж взяття під варту.

Згідно ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст.177, 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні зокрема щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а тому у слідчого судді були наявні підстави не визначати розмір застави у кримінальному провадженні і колегія суддів, враховуючи обставини провадження та особу підозрюваного, погоджується з таким висновком слідчого судді, оскільки в конкретному випадку визначення застави являється правом суду, а не його обов`язком.

Таким чином, клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам ст.184 КПК України, а ухвала слідчого судді ст.196 КПК України.

Враховуючи суспільну небезпечність злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , а також вищевказані обставини, колегія суддів приходить до висновку, що обрання більш м`якого запобіжного заходу не виключить ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Тому підстав для скасування ухвали слідчого судді не встановлено.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Галицького районного суду від 05 квітня 2017 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 без змін.

Ухвала остаточна і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5

Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_3