Дата документу Справа № 331/8385/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №331/8385/16-к Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11сс/778/12/17 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.183 КПК України
УХВАЛА
4 січня 2017 року місто Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар ОСОБА_5
розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000230 відомості про яке внесені до ЄРДР 23 червня 2016 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Макіївці, Донецької області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.258-3 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,
слідчого ОСОБА_8 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_9 .

До апеляційного суду звернувся захисник ОСОБА_10 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 із апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 грудня 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого і до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів. Строк тримання під вартою ухвалено обчислювати з 8 грудня 2016 року з 15 год. 10 хв. Зазначено, що термін дії ухвали слідчого судді закінчується 6 лютого 2017 року о 15 год. 10 хв.

Процесуальне рішення слідчий суддя мотивував тим, що надані матеріали кримінального провадження доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, надані докази дають підстави вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, та не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам зазначеним у клопотанні.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 просить ухвалу слідчого судді щодо ОСОБА_6 скасувати або змінити. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що слідчий суддя при постановленні ухвали не взяв до уваги обставини, які мають враховуватися при розгляді клопотання у відповідності до ст.178 КПК України. На думку апелянта висунута ОСОБА_6 підозра є сфабрикованою і необґрунтована. Вважав, що слідчим суддею було порушено вимоги ст.194 КПК України, щодо перевірки належності і допустимості доказів. В контексті цього посилався на практику Європейського суду з прав людини. Вказував на порушення права на захист. На переконання захисника, ризики відсутні, а слідчий суддя помилково вважав їх наявними та обґрунтованими. Звертав увагу, що суд не визначив розмір застави, як того вимагає ч.3 ст.183 КПК України.

За ухвалою слідчого судді, слідчий в ОВС 1-го відділення слідчого відділу Управління СБ України в Запорізькій області звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000230, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.08.2016, стосовно підозрюваного ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , погодженим із прокурором відділу прокуратури Запорізької області.

В клопотанні органу досудового розслідування зазначено, що у невстановлений розслідуванням час, але не пізніше березня 2016 року, ОСОБА_6 перебуваючи на тимчасово непідконтрольній території, у зоні проведення Антитерористичної операції, у місті Макіївка, Донецької області, діючи умисно з метою власного збагачення, вступив у злочинну змову з мешканцем м. Макіївка, Донецької області ОСОБА_11 , з метою створення сталої системи надання сприяння у конвертації (переведення грошових коштів з безготівкових рахунків у готівку) особам, пов`язаним з «Донецькою народною республікою» (далі за текстом ДНР), яка згідно із ст.1 п.16 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» є терористичною організацією.

Відповідно до ст.25 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» керівники та посадові особи підприємств, установ і організацій, а також громадяни, які сприяли терористичній діяльності, зокрема проводили операції з коштами та іншими фінансовими активами юридичних і фізичних осіб, які діють від імені чи за вказівкою терористів або осіб, що сприяють тероризму, включаючи кошти, одержані або придбані з використанням об`єктів власності, що безпосередньо чи опосередковано перебувають у власності чи під контролем осіб, які сприяють тероризму, або пов`язаних з ними юридичних і фізичних осіб несуть відповідальність згідно з законом.

Відповідно до раніше розробленого, спільного, злочинного плану ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_11 повинні були набути стійкі корупційні зв`язки із службовими особами та працівниками Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради (далі по тексту «УПСЗН» ЗМР), Управління пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі за текстом «УПФУ» в області) Запорізького відділення Фонду страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (далі за текстом ЗВ «ФСНВВтаПЗУ») та ПАТ «Державний ощадний банк України» у м. Запоріжжі, шляхом надання останнім неправомірної вигоди, у вигляді грошових коштів.

У подальшому, ОСОБА_6 діючи за попередньою змовою із ОСОБА_11 , використовуючи раніше набуті стійкі корупційні зв`язки з службовими особами та працівниками наведених Державних установ м. Запоріжжя, мали забезпечити за неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів, взяття на облік осіб пов`язаних з терористичною організацією «ДНР», як внутрішньо переміщених з зони проведення АТО, із подальшим нарахування соціальних виплат (пенсій, страхових виплат щодо непрацездатності тощо) пластикові карти ПАТ «Державний ощадний банк України».

Після виконання усіх злочинних дій та отриманні пластикових карт у приміщеннях ПАТ «Державний ощадний банк України» м. Запоріжжя, ОСОБА_6 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_11 відповідно до злочинного плану повинні були конвертувати (перевести із безготівкового рахунку у готівку грошові кошти) через систему банкоматів ПАТ «Державний ощадний банк України», розташованих на території міста Запоріжжя та Запорізької області, та забезпечити їх безперешкодне переміщення через пункти пропуску на тимчасово непідконтрольну територію у зону проведення АТО до Донецької області, де у подальшому передати грошові кошти особам, пов`язаним з терористичною організацією «ДНР», залишивши собі частину коштів, як винагороду за злочинну діяльність.

Реалізуючи раніше розроблений злочинний план, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 07.12.2016 ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_11 , перебуваючи на тимчасово непідконтрольній території, в зоні проведення АТО м. Макіївка Донецької області, отримали від невстановлених досудовим слідством осіб, які мають стійкі зв`язки із терористичною організацією «ДНР» раніше оформлені ними у відповідності до розробленої злочинної схеми, пластикові карти із відомостями, щодо кодів доступу (пін-кодів) ПАТ Державний ощадний банк України», а саме: НОМЕР_1 на ОСОБА_12 , НОМЕР_2 на ОСОБА_13 , НОМЕР_3 на ОСОБА_14 , НОМЕР_4 на ОСОБА_15 , НОМЕР_5 на ОСОБА_16 , НОМЕР_6 на ОСОБА_17 , НОМЕР_7 на ОСОБА_18 , НОМЕР_8 на ОСОБА_19 та НОМЕР_9 на ОСОБА_20 , з метою переведення грошових коштів з безготівкових рахунків у готівку (конвертування), зі подальшим переданнями їх, особам які пов`язаним з терористичною організацією «ДНР».

07.12.2016 ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_11 , використовуючи заздалегідь підшукані легкові автомобілі марки «Фольксваген Транспортер» державний номерний знак НОМЕР_10 та «Фольксваген Транспортер» державний номерний знак НОМЕР_11 , маючи при собі вказані раніше пластикові картки ПАТ «Державний ощадний банк України», виїхали з м. Макіївка, Донецької області та близько 13 год. 00 хв. прибули до м. Запоріжжя.

У період з 07.12.2016 по 08.12.2016 ОСОБА_6 , перебуваючи у м. Запоріжжі, діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_11 , реалізуючи спільний злочинний план, шляхом введення пін-код в банкоматах ПАТ «Державний ощадний банк України», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, Моторобудівників 32 конвертував (перевів із безготівкового рахунку у готівку) грошові кошти в розмірі 40 841 гривень.

Вказані грошові кошти, ОСОБА_6 діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_11 повинен був перевести на заздалегідь підшуканому легковому автомобілі марки «Фольксваген Транспортер» державний номерний знак НОМЕР_10 через пункти пропуску на тимчасово непідконтрольну територію у зону проведення АТО до м. Макіївка Донецької області, де передати особам, які пов`язані з діяльністю терористичної організації «ДНР».

08.12.2016 близько 11 год. 30 хв., ОСОБА_21 діючи умисно, продовжуючи виконання спільного із ОСОБА_11 злочинного плану, направленого на перевезення незаконно конвертованих (переведених з безготівкового рахунку у готівку) грошових коштів, у розмірі 40 841 грн., особам, пов`язаним з терористичною організацією «ДНР», використовуючи легковий автомобіль марки «Фольксваген Транспортер» державний номерний знак НОМЕР_10 , виїхав з вул. Гагаріна, 2Б у напрямку м. Макіївка, Донецької області, однак в районі перехрестя пр. Моторобудівників та вул. Тімирязева у м. Запоріжжі, вказаний автомобіль було зупинено та під час проведення його обшуку виявлено та вилучено пластикові картки ПАТ «Державний ощадний банк України» та грошові кошти у розмірі 40 841 гривень.

Органами досудового розслідування встановлено наявність достатніх доказів для обґрунтованої підозри ОСОБА_22 у сприянні терористичній організації, за попередньою змовою групою осіб тобто вчиненні кримінальні правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 258-3 КК України.

7 грудня 2016 року о 15 годині 10 хвилин, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано в порядку ст. 208 КПК України.

09.12.2016 року ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 258-3 КК України.

09.12.2016 року о 16 год. 00 хв. підозрюваному ОСОБА_6 та його захиснику вручено клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та матеріали, якими обґрунтовується необхідність запобіжного заходу.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу, задовольнила його та обрала запобіжний захід підозрюваному у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Заслухавши доповідь судді; підозрюваного ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, і наполягав на законності та обґрунтованості ухвали слідчого судді; слідчого ОСОБА_8 , який надав пояснення по суті наявності доказів на підтвердження висунутої ОСОБА_23 підозри, і підтримав подане ним клопотання щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню.

За вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Ухвала слідчого судді, як встановила колегія суддів, відповідає зазначеним вимогам закону.

Практикою ЄСПЛ у справі «Eckle v.Germany», визначено, що кримінальне обвинувачення може бути визначене як «офіційне повідомлення особі компетентним органом про те, що вона підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення».

Із наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим в ОВС 1го відділення слідчого відділу Управління СБ України в Запорізькій області ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні ним, за попередньою змовою, групою осіб дій у сприянні терористичній організації, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 258-3 КК України.

За вимогами закону, особу може бути затримано або взято під варту за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення правопорушення. Для визначення обґрунтованої підозри закон вимагає наявності обставин, що правопорушення, у якому підозрюється затриманий, повинно бути закріплено у кримінальному законі, та наявності фактів причетності особи до вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею належним чином перевірені доведеність наявної обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочину, у об`ємі як вимагає закон, на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, виходячи із критеріїв «розумної підозри»

Виходячи із критеріїв «розумної підозри», тобто наявності фактів і іншої інформації, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_6 міг вчинити злочин, слідчий суддя оцінила надані стороною обвинувачення докази на предмет їхньої допустимості, достовірності та належності.

Колегія суддів, витребувавши матеріали кримінального провадження та вислухавши слідчого ОСОБА_8 , щодо наявності та достатності доказів для обгрунтованності підозри, прийшла до висновку, що наведені в апеляційній скарзі доводи захисту не знайшли свого підтвердження.

Судом встановлено, що органами досудового розслідування відносно ОСОБА_6 проводилися у законний спосіб оперативно-технічні заходи в рамках ОРС. Отримані в ході досудового розслідування докази були покладені в основу клопотання про застосування запобіжного заходу.

Доводи наведені адвокатом про відсутність доказів на підтвердження обгрунтованності підозри є безпідставними.

Колегія суддів вважає, що докази, зазначені в клопотанні і перелічені в ухвалі слідчого судді, на даній стадії процесу підтверджують обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

У судовому засіданні апеляційної інстанції стороною обвинувачення були представлені копії рапортів співробітника УСБУ в Запорізькій області в яких міститься інформації про зв`язок ОСОБА_6 з громадянами ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які є співробітниками так званого «Міністерства державної безпеки ДНР». Окрім цього надані копія повідомлення про зміну підозри ОСОБА_6 від 03.01.2017 за ч.2 ст.28, ч.1 ст.258-3 КК України (що інкримінувалося раніше) і за ч.3 ст.27, ч.2 ст.364 КК України (що інкримінується додатково), копія повідомлення про підозру ОСОБА_26 за ч.2 ст.28, ч.2 ст.364 КК України.

Доводи захисника про те, що матеріали НСРД не можуть бути враховані, як допустимі - є безпідставними.

Докази, зібрані компетентними органами досудового розслідування у законний спосіб на стадії обрання заходів забезпечення кримінального провадження беруться до уваги не в контексті встановлення чи відсутності вини ОСОБА_6 , а їм дається оцінка саме в частині обґрунтованості підозри ОСОБА_6 ..

Слідчим та прокурором на підтвердження викладених у клопотанні щодо застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 , надані пояснення щодо законності та обґрунтованості отриманих доказів: протоколів НСРД та наданні їх слідчому судді, в обґрунтовані викладених доводів.

В рішенні Феррарі-Браво проти Італії Європейського суду з прав людини зазначено, що затримання і тримання особи під вартою допустимі не лише у випадку доведеності факту скоєння злочину та його характеру, оскільки така доведеність по собі є метою попереднього розслідування, досягнення мети якого і є тримання г вартою. Факти, що викликають підозру, не обов`язково повинні бути встановлені до ступеню, необхідного , засудження або, навіть, пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінально процесу.

На переконання колегії суддів переліченні в клопотанні докази у сукупності підтверджують обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Щодо доводів захисника про порушення права на захист в частині часу фактичного затримання ОСОБА_27 і часу повідомлення регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, колегія суддів прийшла до висновку, що ці доводи не було предметом дослідження підчас розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу. На підтвердження цих доводів стороною захисту не надано переконливих доказів. Згідно з протоколу обшуку від 08.12.2016, в період часу з 11-20 год. до 15-10 год. 08.12.2016 у присутності ОСОБА_6 проводився обшук автомобіля фольксваген р/н НОМЕР_10 . Учасникам слідчої дії роз`яснювались їх права, зауважень від будь якого не надходило. З протоколу затримання ОСОБА_27 випливає, що його було затримано о 15-10 год. 08.12.2016, про що одразу було повідомлено його співмешканку ОСОБА_28 і установу уповноважену законом на надання безоплатної правової допомоги.

Твердження захисника про те, що ОСОБА_6 фактично був позбавлений можливості вільно пересуватися і в повній мірі реалізовувати свої права з моменту коли з`явилися працівники служби безпеки, саме о 11-30 год. 08.12.2016, підлягають перевірці. Фактів проведення будь-яких інших слідчий дій за участі ОСОБА_6 за відсутності захисника не встановлено.

Колегія суддів вважає, що сторона захисту не позбавлена можливості звернутися із відповідним клопотанням, як до органу досудового розслідування, так і до слідчого судді для вирішення зазначеного питання з наданням відповідних доказів.

У разі встановлення факту, що ОСОБА_27 був фактично був затриманий 08.12.2016 об 11-30 год., сторона захисту не позбавлена можливості звернутися із відповідним клопотанням в порядку ст.201 КПК України для уточнення часу перебування підозрюваного під вартою і усунення порушення його прав.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України, слідчим суддею врахована вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення в якому підозрюється ОСОБА_6 , відомості про його особу в сукупності, тяжкість покарання що загрожує, а також конкретні обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків передбачених ст.177 КПК України, слідчий суддя встановив, що доводи слідчого є обґрунтованими, заявлені у клопотанні ризики на даний час існують. Колегія суддів з цими висновками погоджується. Дії, вчинення яких інкримінується ОСОБА_27 викликають високий суспільний резонанс. Підозрюваний ОСОБА_6 не має постійного місця приживання та реєстрації на території Запорізької області, має можливість вільно пересуватися у тому числі на тимчасово окупованій території. Усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого злочину і наступного покарання, підозрюваний може намагатися переховуватися від органів досудового розслідування так як на вказаних територіях, з яких легальні методи екстрадиції є обмеженим у зв`язку з поточною міжнародною політичною обстановкою. ОСОБА_6 перебуваючи на волі зможе намагатися знищити докази, які мають істотне значення для досудового розслідування, а саме документи, які підтверджують факт фіктивної реєстрації осіб в якості внутрішньо переміщених осіб. Факт наявності постійного місця проживання і міцність соціальних зв`язків не спростовують існування заявлених ризиків.

Ухвалене слідчими суддею рішення ґрунтувалося саме на сукупності обставини, які мають значення для вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу і відповідає вимогам закону.

Ризик того, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню, шляхом знищення доказів, реально існує. З матеріалів кримінального провадження випливає, що підозрюваний розпоряджався не тільки тими документами, які були вилучені під час обшуку 08.12.2016, а і документами інших осіб, які перебувають на тимчасово окупованих територіях. На ризик можливого переховування від органів досудового розслідування вказує факт усвідомлення ступеня тяжкості вчиненого злочину і наступного покарання, а також факт проживання підозрюваного на території не підконтрольній Україні, його зв`язків з особами причетними до так званого «Міністерства державної безпеки ДНР».

Згідно з ч.5 ст.176 КПК України запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язані особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-1141, 258-2585, 260, 261 Кримінального кодексу України. ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення зазначеного у вказаному переліку, відтак доводи апелянта в частині не виконання слідчим суддею приписів ч.3 ст.183 КПК України є необґрунтованими.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, адекватно оцінив ступінь порушення цінностей суспільства у даному кримінальному провадженні, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

У зв`язку з цим, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про необхідність застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави, з огляду на те, що застосування інших запобіжних заходів не допускається процесуальним законом і, до того ж вважає, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти заявленим у клопотанні ризикам.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення слідчого суді є законним та обґрунтованим.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 грудня 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого і до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4