Справа № 306/842/17
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

02.06.2017 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів:
ОСОБА_1 / головуючої /
ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5 , представника ОСОБА_6
Накладаючи арешт на спірну земельну ділянку слідчий суддя, свій висновок обґрунтував тим, що така відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України, є речовим доказом у кримінальному провадженні, а тому з метою її збереження, як речового доказу підлягає арешту.
В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на земельну ділянку. Вважає ухвалу не обґрунтованою та незаконною, такою, що винесена з порушенням норм кримінального процесуального законодавства. Апелянт вказує, що суд безпідставно наклав арешт на належану йому земельну ділянку, оскільки він не являється підозрюваним чи обвинуваченим у кримінальному провадженні, в рамках якого заявлене клопотання. Вказує, що на момент набуття права власності він не був обізнаним про кримінальне провадження, а тому являється добросовісним набувачем майна і не несе відповідальності за шкоду завдану діями іншої особи, яка вчинила кримінальне правопорушення. Окрім того, вважає, що при накладенні арешту слідчий суддя не дотримався вимог ст. ст. 170, 171 КПК України , оскільки не врахував, що клопотання слідчого не містить обґрунтувань щодо необхідності арешту майна, не вказані мета та підстави для накладення такого арешту. З наведених підстав вважає, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню.
Апелянт також клопоче про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, оскільки така винесена у його відсутності, а про її існування йому стало відомо лише 16.05.2017.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення адвоката ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу ОСОБА_7 і просила її задовольнити, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи рішення суду законним і обґрунтованим, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Враховуючи, що ухвалу слідчим суддею було постановлено без виклику ОСОБА_7 та його представника, апеляційний суд вважає, що в силу ч.2 ст. 395 КПК України строк на апеляційне оскарження не пропущено .
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що слідчий суддя в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.
Відповідно до положень ч. 2 п.1 ст. 171 КПК України в клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень ст.170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту.
Відповідно до вимог ст.170 КПК України арешт допускається, зокрема, з метою збереження речових доказів. Згідно ч.3 ст.170 КПК України арешт з метою збереження речових доказів може бути накладений на майно будь якої фізичної чи юридичної особи, якщо є достатні підстави вважати, що це майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.
Перевіривши доводи органу досудового розслідування з приводу необхідності накладення арешту, встановивши достатність даних, які містяться у доданих до клопотання матеріалах та які вказують на обґрунтованість доводів органу досудового розслідування щодо обставин вчинення злочину, врахувавши положення ст. 170 КПК України, слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно.
Апеляційний суд вважає, що матеріали судового провадження свідчать, що такий захід забезпечення кримінального провадження є виправданим і необхідним, оскільки сприятиме досягненню мети щодо всебічного,повного та неупередженого досудового розслідування, а також запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків.
Враховуючи, що метою накладення арешту у даному кримінальному провадженні є забезпечення збереження речових доказів, то посилання сторони захисту на те, що у кримінальному провадженні в рамках якого заявлено клопотання слідчого, ОСОБА_7 не має статус ні підозрюваного, ні обвинуваченого, як на підставу для відмови в накладенні арешту є необґрунтованим, оскільки відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, що має місце в даному випадку. З цих же підстав необґрунтованими є й доводи апелянта про те, що він законним шляхом набув право власності на земельну ділянку і не був обізнаний про наявні обтяження щодо неї, оскільки дана обставина так само не може бути підставою для скасування ухвали слідчого судді.
Апеляційний суд вважає, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно. В той же час з матеріалів судового провадження убачається причетність ОСОБА_9 до вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України.
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, апелянтом не надано та апеляційним судом не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд ,
П О С Т А Н О В И В :
Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.
Судді: