АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11 кп /796/879/2017Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 185, ч. 2 КК Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 липня 2017 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду м. Києва у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

При секретареві ОСОБА_5 ,

За участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченої ОСОБА_7 , її захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянула матеріали кримінального провадження № 0003758 за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_7 на вирок Печерського районного суду міста Києва від 15 грудня 2016 року, яким

ОСОБА_9 , народжена ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Київ, громадянка України, не заміжня, не працює, зареєстрована та мешкає у АДРЕСА_1 , раніше засуджена: 1) 5 лютого 1996 року Подільським районним судом міста Києва за ч.3 ст. 140, ч.1 ст. 229-6, ч.1 ст. 140, ст. 42 КК України до позбавлення волі строком на три роки з конфіскацією майна. 10.04.1998 року звільнена з Качанівської ВК №54 Харківської області по відбуттю строку покарання; 2) 18 червня 1999 року Броварським міськрайонним судом Київської обл. за ч.2 ст. 196-1, ч.2 ст. 140, ч.3 ст.140, ст. 42 КК України до позбавлення волі строком на три роки шість місяців з конфіскацією майна. 26.07.2001 року за постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19.07.2001 року, із застосуванням ст. 52 КК України, умовно-достроково звільнена з Чернігівської ВК №44 з не відбутою частиною покарання строком 1 рік 16 днів; 3) 5 липня 2002 року Подільським районним судом міста Києва за ст. 15, ч.3 ст. 185, ст. 70, 71 КК України до позбавлення волі строком на п`ять років шість місяців. 23.10.2007 року звільнена з Чернігівської ВК №44 по відбуттю строку покарання; 4) 2 грудня 2009 року Подільським районним судом міста Києва за ч.3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки. 08.11.2011 року за постановою Збаражанського районного суду Тернопільської області від 31.10.2011 року, із застосуванням ст. 81 КК України, умовно-достроково звільнена зі Збаражанської ВК №63 Тернопільської обл. з не відбутою частиною покарання строком на 1 рік 3 місяці 8 днів; 5) 29 листопада 2013 року Оболонським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі з іспитовим строком на два роки; 6) 26 грудня 2013 року Подільським районним судом міста Києва за ч.2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на три роки з іспитовим строком на три роки; 7) 13 січня 2015 року Подільським районним судом міста Києва за ч. 2 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на три роки один місяць; 8) 30 квітня 2015 року Подільським районним судом міста Києва за ч.3 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на три роки шість місяців; 9) 1 липня 2015 року Оболонським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України на підставі ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на чотири роки; 10) 11 грудня 2015 року вироком Святошинського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України на підставі статті 71 КК України о до 4 років три місяці, ухвалою 01.06.2016 року Апеляційного суду м. Києва вирок змінено, покарання призначено на підставі ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років три місяці ; 11) 12 вересня 2016 року вироком Оболонського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України підставі ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

засуджена за ч. 2 ст. 15 та ч.2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців. На підставі ч.4 ст. 70 КК України до покарання, призначеного ОСОБА_7 за цим вироком, частково приєднано не відбуте нею покарання за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 12.09.2016 року та остаточно призначено їй покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі строком на чотири роки сім місяців.

Цим же вироком також вирішено долю речових доказів дві жіночі блузки передані ФОП « ОСОБА_10 » як власнику.

Справу вирішено із застосуванням ч.3 ст. 349 КПК України.

Розглянувши матеріали кримінального провадження та апеляційну скаргу обвинуваченої,судова колегія, -

в с т а н о в и л а :
ОСОБА_7 засуджена за замах на повторне таємне викрадення чужого майна, яке вона, за вироком, вчинила 15 липня 2014 року приблизно о 19 год. 00 хв., знаходячись в приміщенні магазину «Промод», що розташований по АДРЕСА_2 , де намагалась викрасти дві жіночі блузки загальною вартістю 558 гривень 30 коп., однак довести до кінця свій злочинний умисел ОСОБА_7 не змогла з причин, що не залежали від її волі, бо біля виходу була затримана працівниками вказаного магазину.

Не погоджуючись з вказаним вироком суду обвинувачена ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу в якій, не піддаючи сумнівам правильність висновків суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи та юридичної кваліфікації скоєного нею, вважає покарання надто суворим та просить його пом`якшити, а також зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення у зв`язку з цим кримінальним провадженням.

Заслухавши доповідь судді, виступи обвинуваченої на підтримку доводів апеляційної скарги, а прокурора - проти їх задоволення, провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченій, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги в сукупності з матеріалами кримінального провадження та додатково наданими апелянтом відомостями, судова колегія визнає наступне.

Висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_7 за описаних у вироку обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 та ч. 2 ст. 185 КК України та правильність юридичної кваліфікації були отримані в порядку застосування ч.3 ст. 349 КПК України, порушень процедури застосування цієї норми не виявлено і скарг на такі порушення не заявлено, ніким ці висновку в апеляційному порядку оскаржені не були, а тому судова колегія їх не досліджує, не оцінює та погоджується зі вказаними висновками.

Що ж стосується виду та міри покарання, справедливість яких оскаржено апелянтом, то при вирішенні цих питань, що прямо вказано у вироку, суд, відповідно до ст. 66 КК України, визнав обставиною, що пом`якшує покарання щире каяття, послався на відсутність обставин, що його обтяжували, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке не віднесено законом до категорії тяжких, мотиви його вчинення, які, за рішенням цього суду, значно знижують ступінь тяжкості вчиненого; врахував суд також особу обвинуваченої, яка має постійне місце проживання, характеризується позитивно, не перебуває на спеціальних обліках лікарів наркологів та психіатрів, але раніше неодноразово була засуджена і на цих підставах визначив їй за скоєний злочин покарання хоча й у виді позбавлення волі, але на строк, близький до мінімального, передбаченого законом та на підставі ч.4 ст. 70 КК України визначив їй покарання за сукупністю з покаранням у виді позбавлення волі строком на чотири роки шість місяців, призначеним вироком Оболонського районного суду міста Києва від 12 вересня 2016 року, призначив остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки сім місяців.

Як за видом, так і за розміром, з урахуванням попередніх одинадцяти судимостей протягом порівняно короткого часу, за вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, покарання, визначене ОСОБА_7 за цей злочин, як і за їх сукупністю, в цілому тяжкості скоєного та відомостям про особу обвинуваченої відповідає, і не може бути визнане явно несправедливим внаслідок надмірної м`якості, а тому пом`якшенню, навіть з урахуванням доводів апелянта в апеляційному засіданні щодо наявності у неї тяжких захворювань, сімейного становища та інших, не підлягає.

Отже, в задоволенні апеляційної скарги судова колегія відмовляє, бо суд першої інстанції ухвалив законний, обґрунтований, вмотивований та справедливий вирок.

Водночас, виходячи з додатково наданої адміністрацією Київського СІЗО довідки про те, що ОСОБА_7 з 12 грудня 2017 року числиться за Печерським районним судом міста Києва, удова колегія, на підставі ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 26 листопада 2015 року, визнає за необхідне зарахувати їй в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення у зв`язку з цим кримінальним провадження в період з 12 грудня 2016 року по 20 червня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, судова колегія, -

п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 на вирок Печерського районного суду від 12 грудня 2016 року відносно неї залишити без задоволення, а вказаний вирок суду першої інстанції, - без змін.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 26 листопада 2017 року зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення у зв`язку з цим кримінальним провадженням в період з 12 грудня 2016 року по 20 червня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення, може бути оскаржена касаційним порядком до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців від дня проголошення, а засудженою, оскільки вона перебуває під вартою, - в той же строк від дня отримання копії цієї ухвали.

Судді: