Справа № 373/2138/16-к
В И Р О К
Іменем України

15 лютого 2017 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № №0000209 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з повною середньою освітою, одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, тяжкими хворобами не страждає,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.407 КК України,
встановив:
ОСОБА_4 , проходячи військову службу за мобілізацією у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 у військовому званні солдат на посаді оператора-розвідника 6 самохідно-артилерійської батареї 2 самохідно-артилерійського дивізіону, у період з 02.11.2016 по 15.11.2016, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання у вигляді тимчасового ухилення від військової служби, діючи умисно, самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 без поважних причин в умовах особливого періоду, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини, про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не повідомляв, чим вчинив самовільне залишення військової частини без поважних причин в умовах особливого періоду.

По суті пред`явленого обвинувачення в скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.407 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним повністю і дав покази, що підтверджують фабулу обвинувачення, зазначивши, що близько шести місяців перебував в зоні проведення АТО. Коли повернулися в частину в смт. Дівички, що з ним сталося, пояснити не може, але взяв таксі і хотів їхати в м. Київ. Однак потім передумав та поїхав в м. Переяслав-Хмельницький в готель, де перебував з 02 по 15 листопада 2016 року. Про це нікому не казав і лише 15.11.2016 зателефонував командиру ОСОБА_5 , який його забрав і відвіз в частину. В скоєному розкаюється, просить суворо не карати.

Справа слухалась в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Учасники кримінального провадження не оспорюють фактичні обставини справи. Зміст ч. 3 ст. 349 КПК України їм роз`яснено.

Злочинні дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.4 ст.407 КК України, як самовільне залишення військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, визнано щире каяття обвинуваченого у вчиненому, яке виразилось у визнанні та усвідомленні негативності скоєного діяння, та активне сприяння розкриттю злочину, оскільки протягом досудового розслідування та судового слідства ОСОБА_4 давав детальні та послідовні показання відносно зазначених обставин, які лягли в основу його обвинувачення у справі.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом в ході судового розгляду не виявлені.

Вчиненим кримінальним правопорушенням (злочином), передбаченим ч. 4 ст. 407 КК України, майнова шкода не завдана. Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.
Експертизи під час досудового розслідування не проводилися, витрати на залучення експерта відсутні.
Потерпілих у кримінальному провадженні немає.
Обираючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, який по місцю проходження військової служби характеризується посередньо, і приходить до висновку призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк в межах санкції статті.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий, брав участь в антитерористичній операції, беручи до уваги пом`якшуючі покарання обставини та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає можливим його перевиховання без ізоляції від суспільства і приходить до висновку звільнити його від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,
засудив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням і встановити іспитовий строк 2 (два) роки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на засудженого обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Вирок може бути оскарженим в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Суддя ОСОБА_1