УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 січня 2017 року колегія суддів Приморсього районого суду м. Одеси в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2
- ОСОБА_3
при секретарі - ОСОБА_4
за участю прокурора - ОСОБА_5
за участю обвинувачених - ОСОБА_6 , ОСОБА_7
захисників - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Одеської області, Ізмаїльського району, с. Лощинівки, циганки, громадянки України, не працюючої, з неповною середньою освітою, незаміжньою, маючою на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 , не маючої постійного місця мешкання у м. Одесі, раніше судимої:
-02.03.2004 року Ізмаїльським р/с Одеської області за ч. 2 ст. 307 КК України до 2 років п/в, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнена з іспитовим строком на 1 рік;
-29.07.2008 року Ізмаїльським р/с Одеської області за ч. 1 ст. 186, ст. 71 КК України до 2 років п/в, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнена з іспитовим строком 1 рік та штрафу в сумі 850 гривень;
-20.02.2013 року Ізмаїльським р/с Одеської області за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років п/в, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнена з іспитовим строком 1 рік.
за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 119 КК України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки Одеської області, м.Арциз, українки, громадянки України, не працюючої, з неповною середньою освітою, незаміжньої, маючої на утриманні малолітню доньку, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , не маючої постійного місця проживання в м.Одесі, раніше не судимої,
за обвинуваченням у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 119 КК України -
ВСТАНОВИЛА:
19 січня 2017 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001907 від 30.07.2016 року, відносно ОСОБА_6 , обвинуваченої у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 119 КК України та ОСОБА_7 , обвинуваченої у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 119 КК України.
Судом на розгляд учасників судового провадження було поставлене питання щодо доцільності продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , оскільки двомісячний строк перебування їх під вартою закінчується.
Прокурор в судовому засіданні вважав за необхідне продовжити строк тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , оскільки ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, залишились, а саме, що обвинувачені можуть переховуватись від суду; незаконно на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Захисники ОСОБА_11 та ОСОБА_9 та обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заперечували проти продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , посилаючись на те, що вказані прокурором ризики відсутні, а також просили суд змінити запобіжний захід їх підзахисним на більш м`який.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, колегія суддів приходить до висновку, що існують достатні підстави для продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , з наступних підстав.

За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини, а також українські суди мають застосовувати при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , так як це відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, а дані про особу обвинуваченого дають достатні підстави вважати, що дійсно існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, за найтяжче з яких, передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком до 15 років, не працевлаштовані, не мають постійного місця проживання на території міста Одеси, що свідчить про відсутність в них міцних соціальних зв`язків. Таким чином, суд вважає, що прокурором було доведено наявність достатніх підстав, вважати про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і про необхідність продовження строку дії відносно обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Метою продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому є забезпечення виконання покладених на обвинувачених процесуальних обов`язків, а також запобігання здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачені можуть переховуватись від суду та вчиняти тиск на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні.

Застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки ще існують зазначені ризики.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.

Враховуючи положення ч. 4 ст.183 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне не визначати розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , обвинувачуються у скоєнні злочину, який спричинив загибель людини.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає за доцільне продовжити строк дії обраного обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Керуючись ст. ст. 314-316, 331, 291 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, до 21.03.2017 року в Одеському слідчому ізоляторі - 21 ДПтСУ в Одеській області.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 60 днів, до 21.03.2017 року в Одеському слідчому ізоляторі - 21 ДПтСУ в Одеській області.

Строк дії ухвали суду обчислюється з моменту оголошення ухвали суду, тобто з 20.01.2017 року.

Ухвала оскарження не підлягає.

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1
Суддя: ОСОБА_2
Суддя: ОСОБА_3
20.01.2017