Справа № 1519/1-804/11
Пр-ня по справі № 1/521/105/16
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2016 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

захисника адвоката ОСОБА_3

підсудних ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальну справу порушену за скаргою потерпілих в порядку ст. 27 КПК України (1960 р.), за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Долина Івано-Франківської області, українця, громадянина України, що має вищу освіту, не одруженого, маючого чотирьох дітей (малолітніх та неповнолітніх) ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у скоєні злочину передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженки м. Котовськ Одеської області, громадянки України, що має середню спеціальну освіту, розлученої, пенсіонерка, зареєстрована та проживаюча за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимої, у скоєні злочину передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженки м. Одеси, громадянки України, що має вищу освіту, розлученої, маюча на утриманні двох малолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої та проживаючої за адресою АДРЕСА_3 , раніше не судимої, у скоєні злочину передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України;

В С Т А Н О В И В:
10.07.2007 року приблизно о 22 годині 00 хвилин ОСОБА_4 з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , створив умови за яких ОСОБА_6 та ОСОБА_5 прийшли до будинку АДРЕСА_4 , шляхом виклику по телефону ОСОБА_6 . Після цього, діючи умисно, підбіг до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та невстановленим предметом, а також руками наніс ОСОБА_5 численні тілесні ушкодження в різні частини тіла та голови. В результаті вказаних злочинних дій ОСОБА_5 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку, контузія правого очного яблука, синці лівого плеча, правого стегна і живота, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Незаконні дії ОСОБА_4 були зупинені співробітниками міліції, які випадково знаходились неподалік.

Окрім цього, згідно скарги приватного обвинувачення, яка подана ОСОБА_4 , він обвинувачує гр. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за наступних обставинах.

10.07.2007 року приблизно о 22 годині ОСОБА_5 та ОСОБА_6 напали на ОСОБА_4 в парадній будинку, де ОСОБА_5 нанесла йому металевим предметом удар в область спини. Після цього, переслідуючи його, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на АДРЕСА_4 продовжили бити його, штовхати та намагалися збити з ніг. Коли ОСОБА_4 впав, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 нанесли йому ногами по тулубу та голові множені тілесні ушкодження.

28.12.2007 року суддею Малиновського районного суду м. Одеси ухвалено постанову, якою порушена кримінальна справа у відношенні ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 125 КК України.

16.10.2008 року суддею Малиновського районного суду м. Одеси ухвалено постанову про порушення кримінальної справи у відношенні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 125 КК України.

Вказані кримінальні справи об`єднанні в одне провадження, яке розглядалось в рамках двох скарг.

Підсудний ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині повністю не визнав і показав, що 10.07.2007 року у вечірній час він знаходився дома за адресою АДРЕСА_1 . В цей час у нього за місцем мешкання працював на дому гр. ОСОБА_8 . Він почув сильний стук у вхідні двері. Вічко вхідних дверей було розбите. ОСОБА_4 вважав, що у двері могли стукати його колишня дружина та її мати, з якими він перебуває у поганих відносинах, тому двері не відкрив. Оскільки стук у двері не припинився, він вийшов на сходову клітку, де побачив колишню дружину ОСОБА_6 та її мати ОСОБА_5 . Одразу ж ОСОБА_5 нанесла якимось металевим предметом йому удар в поперековий відділ. Від несподіванки та удару, він впав та покотився по сходам вниз. Після того, як піднявся він вибіг з парадної та побіг вздовж вулиці. Під час переслідування, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 штовхали його, дряпали, били та намагалась збити з ніг. Коли ОСОБА_4 спіткнувся та впав, вказані особи почали його бити ногами по голові й інших частинах тіла. Через деякий час до ОСОБА_4 підбігла його мати ОСОБА_9 яка також намагалась заспокоїти ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . Всі вказані незаконні дії присікли співробітники міліції, які випадково знаходились поряд. ОСОБА_4 заперечує вчинення будь-яких неправомірних дій по відношенню до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Вважає їх винними у заподіянні йому умисних легких тілесних ушкоджень.

Підсудна ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому їй злочині повністю не визнала та показала, що вона була одружена з ОСОБА_4 , з яким у неї є спільні діти. У 2007 році шлюб між ними був розірваний. 10.07.2007 року їй зателефонував ОСОБА_4 , який попросив прийти до нього додому, оскільки він хотів передати у вечірній час їй кошти для дітей, у якості частини аліментів. Погодившись, вона у вечірній час направилась до ОСОБА_4 до дому. Підійшовши до вхідних дверей квартири АДРЕСА_5 ОСОБА_6 декілька разів постукала у двері. Оскільки двері квартири ніхто не відчинив, а також в зв`язку з тим, що на вулиці було дуже темно і ОСОБА_6 боялась самостійно повертатись додому, вона зателефонувала своїй матері ОСОБА_5 . Через декілька хвилин до неї підійшла мати і вони разом пішли з парадної. При виході з парадної, вони почули, що двері квартири хтось відчинив і швидким шагом спускався по сходах. Знаходячись на вулиці, ОСОБА_6 побачила, що к ним швидким шагом наближається ОСОБА_4 . Підійшовши до ОСОБА_5 він почав наносити по ній множенні удари металевим прутом, який був завернутий у рушник. Удари наносив в різні частини тіла та голови. ОСОБА_6 намагалась захистити мати, однак ОСОБА_4 продовжував свої дії. Також через декілька хвилин підбігла мати ОСОБА_4 , - ОСОБА_9 , яка також намагалась завдати декілька побоїв ОСОБА_6 . Під час нанесення множених ударів ОСОБА_6 та ОСОБА_5 кричали та просили про допомогу. На їх крики підбігли двоє співробітників міліції (у цивільній формі), які знаходились випадково поруч. Вказані міліціонери присікли незаконні дії ОСОБА_4 та його матері ОСОБА_9 . Тоді ж ОСОБА_6 викликала швидку медичну допомогу та міліцію. Очевидцем обставин правопорушення була свідок ОСОБА_10 . Швидка медична допомога забрала у лікарню ОСОБА_5 .

Також на додаткові питання, ОСОБА_6 показала, що причиною такої поведінки її бувшого чоловіка ОСОБА_4 було те, що ОСОБА_6 за допомогою судового рішення наклала арешт на квартиру АДРЕСА_5 , яку ОСОБА_4 намагався незаконно продати без згоди ОСОБА_6 .

Підсудна ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому їй злочині не визнала та в судовому засіданні дала аналогічні покази, що і підсудна ОСОБА_6 в частині обставин очевидцем яких вона була. ОСОБА_5 підтвердила факт спричинення їй тілесних ушкоджень 10.07.2007 року саме підсудним ОСОБА_4 . За результатами злочинних дій ОСОБА_4 , у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: струс та забій головного мозку, забій шийного відділу хребта, множинних забоїв м`яких тканин тулуба, перелому перегородки носу, забій правої орбіти та контузії правого ока. ОСОБА_5 також підтвердила, що причиною злочинної поведінки ОСОБА_4 було накладення арешту на спірну квартиру, яку останній намагався незаконно продати.

Суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, незважаючи на повне не визнання ним своєї вини, під час судового розгляду доказана повністю і підтверджується зібраними у кримінальній справі в порядку ст. ст. 65, 66, 68 КПК України (1960 р.) доказами.

Показами підсудних ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які викладені вище у вироку суду.

Показами свідка ОСОБА_11 яка будучи допитана в судовому засіданні показала, що у 2007 році працювала продавцем у магазині, який розташований по вул. Луніна в м. Одесі. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 знає як покупців магазину. ОСОБА_4 до вказаного конфлікту не знала. Підстав обмовляти будь-кого з підсудних у неї не має. 10.07.2007 року приблизно о 22 годині вона разом зі своєю внучкою йшла до дому на АДРЕСА_6 . Тоді ж почула жіночі крики. Коли вони пішли на крики то побачили, як раніше незнайомий ОСОБА_4 предметом схожим на металевий прут розміром приблизно 60-70 см. загорнутим у рушник або ганчірку спричиняє тілесні ушкодження ОСОБА_5 . Удари він наносив у різні частини тіла та голови. В той же час мати ОСОБА_4 , наносила удари по ОСОБА_6 . Чи спричиняв ОСОБА_4 тілесні ушкодження ОСОБА_6 , свідок не бачила. Під час конфлікту також була присутня співмешканка ОСОБА_4 . Вказані незаконні дії припинили співробітники міліції, які знаходилась поряд. Також поряд, окрім трьох співробітників міліції знаходився ще один чоловік, очевидець, прізвище ім`я та по батькові якого ОСОБА_11 не знає. Оскільки ОСОБА_5 від нападу впала та дуже погано себе почувала, була викликана швидка медична допомога. Далі вона разом з внучкою поїхала до лікарні, куди відвезли ОСОБА_5 . З нею вона знаходилась приблизно до 06 години ранку. Також були викликані співробітники міліції.

Оголошеними під час судового засідання в порядку ст. 306 КПК України (1960 року) показами свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , причина неявки яких в судове засідання судом з урахуванням думок усіх учасників процесу була визнана поважною.

З показів свідка ОСОБА_12 які викладені в протоколах судового засідання від 16.02.2010 року та від 26.07.2012 року, вбачається, що приблизно біля трьох років потому, його знайома ОСОБА_14 зателефонувала йому з проханням приїхати та допомогти їй, оскільки на її мати був здійснений напад. Приїхавши на місце події, він побачив співробітників міліції. Далі він бачив, що на асфальті лежить ОСОБА_5 , мати Віолетти, в якій на лиці були опухлості та гематоми. Біля неї знаходилась жінка з дитиною, ОСОБА_14 та ОСОБА_4 . Зі слів ОСОБА_5 він дізнався, що її побив ОСОБА_4 , оскільки в них дужі складні міжособистісні стосунки. Після побиття ОСОБА_5 почувала себе дуже погано /Т. 1 а.с. 204-205; Т. 2 а.с. 151-152/.

З показів свідка ОСОБА_13 , які викладені в протоколах судового засідання від 18.06.2009 року та від 02.03.2012 року, вбачається, що в липні 2007 року, він працював оперуповноваженим карного розшуку Одеського міського відділу міліції. Разом з іншими співробітниками, проводив певні заходи на вул. Палубній, 12 в м. Одесі. Заходи відбувались в темний час доби. Він почув крики жінок та шум у дворі багатоповерхового будинку. Коли він вибіг на вулицю, то побачив підсудного ОСОБА_4 , який бив ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Чим саме наносив удари, свідок не пам`ятає, однак можливо це був рушник або ганчірка. Через деякий час прибігла мати підсудного. Співробітники міліції відтягнули ОСОБА_4 від вказаних жінок. Жінки викликали чергового відділку міліції та швидку медичну допомогу. Тілесних ушкоджень у будь-кого він не бачив. Вказаний конфлікт був сімейним. Зброю вони не застосовували. ОСОБА_4 на землі не лежав, та будь-яких тілесних ушкоджень не мав. Також ОСОБА_4 не повідомляв їм про своє побиття, однак проявляв велику агресію /Т. 1 а.с. 200-201; Т. 2 а.с. 147-149/.

Крім того, вина ОСОБА_4 повністю підтверджується письмовими доказами наявними в матеріалах кримінального провадження і які судом дослідженні в порядку ст. 314 КПК України (1960 р.).

Повідомленням оператору 02 від 11.07.2007 року, відповідно до якого о 02 годині 00 хвилин надійшло повідомлення про те, що по АДРЕСА_1 у дворі побив бувший чоловік /Т. 1 а.с. 96/.

Повідомленням швидкої від 11.07.2007 року, відповідно до якої о 02 годині 30 хвилин надійшло повідомлення, що з АДРЕСА_7 доставлена гр. ОСОБА_5 , яка мешкає за адресою АДРЕСА_2 , якій встановлений діагноз: множинні забої м`яких тканин тулуба, кінцівок /Т. 1 а.с. 97/.

Довідкою міської клінічної лікарні № 1 від 11.07.2007 року за № 5983, відповідно до якої ОСОБА_5 доставлена до МКЛ № 1 11.07.2007 року о 01 годині 30 хвилин та їй встановлений діагноз: забій лінійного відділу хребта, множинні забої м`яких тканин тулуба, кінцівок /Т. 1 а.с. 30/.

Висновком Акту № 4148 від 17.09.2007 року судово-медичного огляду (додаткового), відповідно до якого у ОСОБА_5 встановлені наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку, контузія правого очного яблука, синці лівого плеча, правого стегна та живота, які заподіяні дією тупого предмета (предметами), можливо 10.07.07 року. Зазначені пошкодження не були небезпечними для життя в момент заподіяння. Слід вважати, що заподіяна ОСОБА_5 черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку, контузія правого очного яблука тягне розлад здоров`я строком понад 6-ти днів, але не більше 3-х тижнів (21 день) і відповідно до п. 2.3.3 і 4.6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень відноситься до легких тілесних ушкоджень, що призвело до короткочасного розладу здоров`я. Синці лівого плеча, правого стегна та живота відносяться до легких тілесних ушкоджень /Т. 1 а.с. 25-27/.

Суд кваліфікує дії підсудного ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 125 КК України, за кваліфікуючими ознаками: умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Суд вважає, що вина підсудних ОСОБА_5 та ОСОБА_6 під час судового розгляду кримінальної справи у скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України не доказана. Версія подій викладена підсудним ОСОБА_4 на думку суду не тільки не підтверджена але й об`єктивно спростована доказами дослідженими під час судового розгляду.

Перш за все необхідно відзначити, що події вказаного злочину мали місце у липні 2007 року, тобто майже 10 років тому. Оскільки вказані дії не мали тяжких наслідків, особа яка їх вчинила підлягала притягненню до кримінальної відповідальності лише в порядку ст. 27 КПК України (1960 р.) не інакше як за скаргою потерпілого. Відповідно докази збирались та надавались до суду, а також обвинувачення підтримувалось сторонами безпосередньо, без попереднього досудового слідства та прокурора. Відсутність юридичної обізнаності сторін вплинуло як на якість і кількість наданих доказів так і на їх зміст. Значний проміжок часу, який минув також відобразився на можливості суду отримати всі необхідні, належні та допустимі докази у розумні строки.

Суд також звертає увагу на особисті стосунки між сторонами вказаних подій, які вийшли за межі навіть особисто неприязних, а свідчать про очевидну і явну ненависть один до одного. Ображання, зневажливі публічні висловлювання, психічне приниження, агресивне поводження один до одного стали звичайної поведінкою сторін один до одного, навіть у залі судового засідання. Вказані стосунки безпосередньо вплинули на встановлення фактичних обставин по вказаному кримінальному провадженню.

Тривалий судовий розгляд різними складами суду та різними судовими інстанціями, відсутність законного та обґрунтованого вироку суду по кримінальній справі, який набрав законної сили на протязі більше ніж 9-ти років, свідчило про відсутність будь-якої визначеності у вказаному правовому конфлікті та фактично, ще більше ускладнило непрості відносини між сторонами.

Даючи оцінку доказам, судом встановлено наступне. Конфліктна ситуація між ОСОБА_4 з однієї сторони та ОСОБА_5 і ОСОБА_6 з іншої сторони виникла 10.07.2007 року приблизно у період часу з 22 години до 00 години у подвір`ї будинку АДРЕСА_4 . До цього часу конфлікту передувало тривалі напружені стосунки, які пов`язані були з процесом розлучення ОСОБА_4 і ОСОБА_6 та поділу їх спільного майна. Одразу після конфлікту, у проміжок часу вже 11.07.2007 року з 00 години 30 хвилин до 02 години зі сторони ОСОБА_5 і ОСОБА_6 було здійснено повідомлення в міліцію та у швидку медичну допомогу. ОСОБА_5 була доставлена до МКЛ № 1 о 01 годині 30 хвилин з певними тілесними ушкодженнями.

Відомостей про те, що ОСОБА_4 звертався до будь-якого лікувального закладу одразу після подій які мали місце у ніч з 10.07.2007 року по 11.07.2007 року суду не надано.

Хто саме був ініціатором конфлікту під час судового розгляду встановити не надалось можливим. Аналіз подій які відбились, дає право на висновок того, що хоча конфлікт між сторонами був обоюдний, однак наслідки дій будь-якої особи, свідчать як про наміри так і іноді про мотив дій особи. Звернення про допомогу до співробітників міліції саме зі сторони ОСОБА_6 і ОСОБА_5 , наявні більш тяжкі тілесні ушкодження у останньої (у порівнянні з тілесними ушкодженнями підсудного ОСОБА_4 ), не звернення одразу за допомогою до лікувальної установи ОСОБА_4 , на думку суду свідчать, що у певний проміжок часу під час конфлікту, саме ОСОБА_4 перетнув межу розумного словесного конфлікту і перейшов до дій, які свідчать про намір вчинити легкі тілесні ушкодження ОСОБА_5 .

Даючи аналіз доводам підсудного ОСОБА_4 щодо не скоєння злочину у відношенні потерпілої ОСОБА_5 та не спричинення їй будь-яких тілесних ушкоджень, суд вважає, що вказані доводи підсудного є виключно способом захисту від пред`явленого обвинувачення, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Суд вважає, що покази підсудного не є небезсторонніми, а викладені ним обставини є неправдивими та таким, що не заслуговують на довіру. Так з показів ОСОБА_4 вбачається, що перші тілесні ушкодження металевим предметом від ОСОБА_5 він отримав на сходовій клітці. Будь-яких очевидців вказаної дії зі слів ОСОБА_4 не було. В подальшому дві жінки на вулиці стали наносити по ньому множені удари в різні частини тіла та голови, як руками так і ногами.

Хоча закон не віддає заздалегідь переваги жодному з джерел доказів, відомості, які походять від особистості, завжди так чи інакше не позбавлені суб`єктивізму. Більше того, надзвичайно важливу роль відіграє фактор особистої зацікавленості у результатах справи, який встановити під час судового розгляду іноді не можливо. Якщо припустити, що вказані дії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 мали місце, вказані обставини повинні бути підтверджені іншими об`єктивними доказами.

Згідно висновку Акту судово-медичного дослідження № 3054 від 01.08.2007 року, у ОСОБА_4 встановлені ушкодження: садна шиї, поперекової області, які заподіяні дією тупого предмета можливо 10.07.2007 року і відносяться до легких тілесних ушкоджень /Т. 1 а.с. 86/.

Суд вважає, що покази підсудного ОСОБА_4 щодо спричинення йому множених тілесних ушкоджень, які супроводжувались великою силою їх застосування не відповідають об`єктивному доказу висновку Акту судово-медичного дослідження. Садна шиї та поперекової області не можуть утворитись від значних за кількістю та силою їх застосування ударів, як ногами, руками так і металевим предметом. Для висновку про вказані ушкодження не має необхідності у спеціальних медичних знаннях. Незначні ушкодження шиї та поперекової області могли утворитись як протидія ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від нападу, який зазнала одна з потерпілих і лише як штовхання однією особою іншу.

Даючи оцінку доводам підсудного ОСОБА_4 , щодо відсутності відомостей про телефонні дзвінки з його мобільного термінала на мобільний термінал ОСОБА_6 перед конфліктом та у день конфлікту, суд вважає, що вказаний факт не спростовується Довідковою інформації про наданні послуги компанії UMC за період з 01.07.2007 року по 01.08.2007 року, оскільки ОСОБА_4 міг телефонувати з будь-якого іншого телефонного номеру.

Частково факт намагання ОСОБА_4 будь-яким шляхом спростувати свої насильницькі дії у відношенні ОСОБА_5 також підтверджується часом звернення до суду зі скаргою в порядку ст. 27 КПК України (1960 р.).

Так, ОСОБА_5 , спільно з ОСОБА_6 звернулась до суду зі скаргою 03.10.2007 року. Оскільки людина обурена поведінкою іншої особи, вона намагається себе захистити у будь-який законний спосіб, що і мало місце при зверненні останніх до суду. Слід зазначити, що зверненню до суду, передувала тривала процедура притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності в порядку КПК України (1960 р.) через органи внутрішніх справ (Малиновський РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області), шляхом порушення кримінальної справи в загальному порядку. Тільки після відмови в порушенні кримінальної справи та роз`ясненні права звернення до суду в порядку ст. 27 КПК України (1960 р.), ОСОБА_5 змогла реалізувати відповідні свої права.

Натомість ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою тільки 28.12.2007 року і тільки після порушення кримінальної справи у відношенні нього 28.12.2007 року Малиновським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 125 КК України. Тобто час звернення до суду та відсутність не тільки будь-яких дій щоб захистити свої права та інтереси, але й відсутність навіть таких намірів на протязі більше ніж пів року, свідчать про штучне створення умов для звернення до суду зі скаргою приватного обвинувачення, як протидія притягненню до кримінальної відповідальності за скаргою ОСОБА_5 і ОСОБА_6 .

Покази підсудних ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є безумовно дуже емоційними, імпульсивними, які невід`ємно пов`язані не тільки з особистістю підсудного ОСОБА_4 з яким вони перебувають у особистих неприязних стосунках, але й з тривалим судовим розглядом вказаної кримінальної справи. Разом з тим, серед обставин, які не відносяться до обставин злочину, можливо виявити покази, які стосуються виключно події, що мала місце 10.07.2007 року приблизно у період часу з 22 години до 00 години у подвір`ї будинку АДРЕСА_4 . Вказані покази, які стосуються спірної події, на думку суду підсудними ОСОБА_5 та ОСОБА_6 викладені досить сумлінно та головне правдиво. Певні перебільшення в частині умислу з яким діяв ОСОБА_4 (бажав вбити ОСОБА_5 ) та можливо певних фізичних страждань потерпілої ОСОБА_5 є виразом емоційного стану останньої. Обидві підсудні докладно та послідовно передали зовнішню обстановку подій які з ними відбулись у день злочину, які дії були здійсненні ними та ОСОБА_4 , який мотив злочину та хто був очевидцем вказаного злочину.

Суд також оцінює покази підсудних ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за їх внутрішнім достоїнством. Оскільки покази надані невимушено, без стороннього тиску, викладені ними зі своїми особливостями та повністю підтверджуються обставинами встановленими під час судового розгляду і співвідноситься з іншими доказами по провадженню, суд вважає за необхідне визнати їх достовірними. Підстав ставити під сумнів покази підсудних ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у суду не має.

Суд також вважає об`єктивними доказами покази свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , які є незаінтересованими у будь-якому вирішенні вказаної кримінальної справи і до подій злочину не мали жодного відношення до учасників конфлікту. Свідок ОСОБА_11 безпосередньо допитана в судовому засіданні підтвердила не тільки факт конфлікту між раніше незнайомим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , яких знала лише як покупців магазину, де працювала, але й факт побиття ОСОБА_4 ОСОБА_5 , в тому числі металевим предметом.

Свідок ОСОБА_13 , який на час конфлікту був співробітником міліції, хоча не був допитаний під час даного судового розгляду кримінальної справи, однак під час допиту у іншому складі суду також підтвердив факт побиття ОСОБА_4 ОСОБА_5 та надання певної допомоги у вирішенні конфлікту, в тому числі шляхом обмеження доступу ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Визначаючи покази підсудного ОСОБА_4 як такі, що не заслуговують на довіру, суд вважає, що і докази які надані ним на свою користь, свідчать про певне бажання на викривлення обставин, які мали місце 10.07.2007 року по АДРЕСА_4 .

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_15 показала, що раніше спільно проживала з ОСОБА_4 та вони мають двох спільних дітей. 10 липня 2007 року у вечірній час, можливо о 22 годині вона знаходилась за адресою АДРЕСА_1 , разом з ОСОБА_4 . Також у квартирі знаходився робочий ОСОБА_8 , який проводив роботи по збору меблів на балконі. У двері почали сильно стукати. ОСОБА_4 вийшов з квартири, за ним через деякий час вийшла ОСОБА_15 . На сходах, вона побачила ОСОБА_5 та ОСОБА_6 які наносили удари по ОСОБА_4 в різні частини тіла, при цьому у ОСОБА_5 в руках був якийсь металевий предмет. Далі вони вибігли у подвір`я де також наносили удари по ОСОБА_4 . Через деякий час вказаний конфлікт зупинили співробітники міліції які були поруч. Очевидцем вказаних подій були вона, ОСОБА_4 , робочий ОСОБА_16 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та пізніше мати ОСОБА_9 . Після конфлікту ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на її думку почувались добре, швидка медична допомога на місце подій не приїжджала. Натомість ОСОБА_9 мав тілесні ушкодження на тілі та гематоми.

Охарактеризувала ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , як осіб які постійно влаштовують конфлікти та ображають її, ОСОБА_9 та їх спільних дітей.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_9 показала, що є матір`ю підсудного ОСОБА_4 . Підсудних ОСОБА_6 та ОСОБА_5 знає, як бувшу дружину сина та її мати. В теперішній час з ними не підтримує жодних стосунків. Щодо обставин злочину, свідок показала, що 10.07.2007 року приблизно біля 23 години, їй зателефонувала сусідка та повідомила, що у двері її квартири, знову стукають дві жінки. До цих подій, а саме 06.07.2007 року вказані жінки аналогічно били у двері. ОСОБА_9 направилась до себе додому за адресою АДРЕСА_8 . Підходячи до будинку, у дворі вона почула крики, а потім побачила, що ОСОБА_5 била її сина ОСОБА_4 , а ОСОБА_6 намагалась руками дістати обличчя. Далі ОСОБА_5 дуже сильно штовхнула ОСОБА_4 , який впав та сильно вдарився об асфальт. Після чого, ОСОБА_6 почала бити його ногами в різні частини тіла та голову. В цей же час, вона почула постріли, та побачила, що на місце події прибігли співробітники міліції, які зупинили бійку. Після конфлікту, всі розійшлись. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до ранку ходили біля їх будинку. Швидкої допомоги та чергових співробітників міліції свідок не бачила. У її сина ОСОБА_4 були тілесні ушкодження у вигляді ран та подряпин на спині. До лікарні вони не звертались, оскільки в цьому не було необхідності.

З показів свідка ОСОБА_17 , які викладені в протоколах судового засідання від 28.08.2009 року та від 05.06.2012 року вбачається, що вона проживає за адресою АДРЕСА_9 . У липні 2007 року у вечірній час вона знаходилась у подвір`ї свого будинку. В цей час вона почула крики про допомогу. Вона бачила, як раніше незнайомий хлопець (як в подальшому вона дізналась ОСОБА_4 ) біг по подвір`ю та за ним бігли дві жінки. Вона бачила, як між вказаним чоловіком та двома жінками відбувалась сутичка. Будь-яких предметів вона не бачила в руках у чоловіка та у жінок. Також поряд знаходилась дружина ОСОБА_4 та мати. Далі вона бачила, як з під`їзду одного з будинків вибігли двоє раніше невідомих чоловік, які застосували зброю. В цей час ОСОБА_17 уїхала з подвір`я на транспортному засобі.

На додаткові питання, свідок ОСОБА_17 показала, що вона бачила, як незнайомі дві жінки штовхали, шарпали та смикали ОСОБА_4 . Вказані обставини вона спостерігала на відстані 50 метрів. Вона не бачила, щоб хтось бив вказаних жінок, в тому числі і ОСОБА_4 . Про деталі вказаного конфлікту, вона дізналась зі слів ОСОБА_4 /Т. 1 а.с. 201-202; Т. 2 а.с. 150/.

З показів свідка ОСОБА_18 , які викладені в протоколі судового засідання від 28.08.2009 року вбачається, що у вказаний вечір він їхав на ОСОБА_19 . В той же час він почув крики та певний шум. Він побачив двох жінок та чоловіка. Він зрозумів, що відбувається побутова сварка. Він вважав, що чоловік наносить якусь шкоду жінкам. Далі жінки штовхали чоловіка. На місці він знаходився не більше 10-15 хвилин. Коли він знаходився осторонь, то побачив, як чоловік спіткнувся та впав на асфальт /Т. 1 а.с. 203/.

З показів свідка ОСОБА_16 , які викладені в протоколі судового засідання від 28.08.2009 року вбачається, що він знає ОСОБА_4 дуже добре та підтримує з ним ділові стосунки. Між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 і ОСОБА_5 був сімейний конфлікт, який тягнеться на протязі п`яти років. Влітку вони працювали у квартирі ОСОБА_4 , яка розташована на АДРЕСА_4 . В той час були сутінки. У двері квартири хтось стукав. ОСОБА_4 вийшов у під`їзд. Через деякий час ОСОБА_16 разом з дружиною ОСОБА_4 вийшли також у під`їзд де побачили, що до ОСОБА_4 чіплялись дві жінки та кричали Допоможіть. Далі ОСОБА_4 отримав декілька ударів ногою, а потім з`явились чоловіки з пістолетом.

На додаткові питання, ОСОБА_16 показав, що у ОСОБА_4 обличчя було у крові та спина була в подряпинах. Вказані події відбувались на протязі приблизно 5-7 хвилин. Коли ОСОБА_16 уходив, вказані події продовжувались. Він не бачив, щоб ОСОБА_4 кому-небудь наносив удари.

Даючи оцінку вказаним показам, суд враховує ступінь родинного зв`язку між свідками та підсудним ОСОБА_4 , а також їх особисті відношення. Так ОСОБА_15 є дружиною підсудного ОСОБА_4 , а свідок ОСОБА_9 його матір`ю. Вказані особи природно не можуть дати покази, що викривають їх близьку людину у скоєні злочину. Натомість дати свідчення, які можуть будь-якими чином йому допомогти уникнути відповідальності є їх інстинктом.

Покази свідка ОСОБА_17 та ОСОБА_18 фактично не підтверджують жодних обставин як на користь підсудного ОСОБА_4 так і на користь ОСОБА_6 і ОСОБА_5 . Очевидцями подій злочину вони не були. Конфлікт побачили лише після криків про допомогу. Покази ОСОБА_17 в частині штовхання і шарпання ОСОБА_4 , підсудними ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтверджує версію останніх, щодо захисту від незаконних дій ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_16 є близьким знайомим підсудного ОСОБА_4 , з яким він підтримує добрі ділові стосунки. Очевидцем подій спричинення будь-яких тілесних ушкоджень він не був, лише підтвердив наявність тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 . Натомість його покази не співвідносять з показами ОСОБА_15 яка стверджувала, що з квартири виходила самостійно.

Таким чином, судом встановлено, що покази свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_9 повністю не відповідають встановленим фактичним обставинам, оскільки надані ними лише з метою допомоги уникнути підсудному ОСОБА_4 кримінальної відповідальності. Покази свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_16 не підтверджують версію підсудного ОСОБА_4 , оскільки вказані особи не були очевидцями злочину.

Інших належних та допустимих доказів, які б свідчили про винуватість підсудних ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у спричиненні умисних легких тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 в судовому засіданні не надано.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Суд вважає, що винуватість підсудного повинна бути доказана з переконливістю та безсумнівністю і підтверджена сукупністю належних, допустимих та достовірних (безсумнівно істинних) доказів.

Оскільки обвинувальний вирок може бути ухвалений тільки при умові надання стороною обвинувачення достатньої сукупності достовірних доказів, якими обґрунтовується доведеність всіх обставин, які підлягають встановленню у конкретній кримінальній справі, суд вважає, що у даному випадку, досліджені судом докази за ч. 1 ст. 125 КК України, які надані стороною ОСОБА_4 , свідчать про відсутність в діях ОСОБА_5 та ОСОБА_6 складу злочину. Таким чином підсудні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підлягають виправданню за ч. 1 ст. 125 КК України.

При визначені виду та міри покарання підсудному ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, його вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчиненого злочину, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами які пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_4 є скоєння кримінального правопорушення у перше та знаходження на утримані дітей (малолітніх та неповнолітніх) ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Обставин які обтяжують покарання підсудного судом не встановлено.

Враховуючи викладені обставини які пом`якшують покарання, та відсутність обставин які обтяжують покарання, суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення підсудного та попередження нових злочинів, повинно бути призначено покарання у межах, встановлених у санкції статі, зв`язане зі штрафом.

Разом з тим, суд вважає за необхідне враховуючи давність вчинення злочину /липень 2007 року/, застосувати до ОСОБА_4 положення ст. 49 КК України.

Пунктом 2 частини 1 статті 49 КК України встановлено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки (серед інших): три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Частина 2 статті 125 КК України, відноситься до злочинів невеликої тяжкості, за який санкцією статті передбачено максимальне покарання у вигляді обмеження волі.

Звільнення від кримінальної відповідальності це відмова держави від застосування щодо особи, котра вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках передбачених Кримінальним Кодексом України.

Умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею певного умисного злочину. Підставою звільнення може бути як поведінка особи після вчинення злочину, яку держава заохочує, так і настання певної події.

У даному випадку настала певна подія, а саме закінчення строків давності.

Ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави.

Оскільки вказаної згоди підсудним ОСОБА_4 надано не було, суд проводив судовий розгляд в загальному порядку.

Однак враховуючи, що положення ст. 49 КК України є імперативною нормою, яка підлягає застосуванню незалежно від бажання учасників процесу, та є обов`язковою для застосування судом, суд вважає за необхідне на підставі ч. ч. 1, 5 ст. 74 КК України та ч. 6 ст. 7 КПК України (1960 р.) звільнити підсудного ОСОБА_4 від призначеного покарання у вигляді штрафу, у зв`язку із закінченням строків давності, оскільки з дня вчинення ним злочину до дня ухвалення вироку і відповідно набрання ним законної сили минуло більше ніж три роки.

Керуючись ч. 6 ст. 7, ст. ст. 323-325, 333-335 КПК України (1960 р.),

СУД, -
У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_4 , винним у скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Звільнити ОСОБА_4 від покарання у вигляді штрафу, у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі вимог п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. ч. 1, 5 ст. 74 КК України.

ОСОБА_5 за пред`явленим обвинуваченням у скоєні злочину передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України визнати невинуватою та по суду виправдати, в зв`язку з відсутністю в її діях складу злочину.

ОСОБА_6 за пред`явленим обвинуваченням у скоєні злочину передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України визнати невинуватою та по суду виправдати, в зв`язку з відсутністю в її діях складу злочину.

Апеляція на вирок суду, може бути подана протягом п`ятнадцяти діб з моменту його проголошення.

С У Д Д Я: /підпис