справа № 462/5836/14-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 травня 2017 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002609 про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Львова, неодруженого, із неповною середньою освітою, непрацюючого, який проживає без реєстрації на АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє 22.11.2012 року Пустомитівським районним судом Львівської області за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ст.395 КК України, на підставі ст.70 КК України остаточно обрано покарання у виді 4 років позбавлення волі,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, суд

в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 02.07.2014 року близько 18.45 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які вироком Залізничного районного суду м.Львова від 12.12.2014 року визнані винними у вчиненні даного злочину передбаченого ч.2 ст.185 КК України, перебуваючи на вул.Кульпарківська-Щирецька у м.Львові на території будівництва ТРК «Леополіс» ТОВ «УСХ БУД», з метою вчинення таємного викрадення чужого майна та власного збагачення, шляхом вільного доступу, повторно таємно викрав належні ТОВ «УСХ БУД» комплектуючі деталі до металевих будівельних риштувань в кількості 13 штук, ринкова вартість яких, згідно висновку експерта №548 від 18.07.2014 року, станом на 02.07.2014 року становить 1445,13 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.2 ст.185 КК України, визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальних актах, у вчиненому щиро розкаюється, просить суд його суворо не карати.

Враховуючи, що учасники судового розгляду визнали недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності такої його позиції, а також йому роз`яснено, що він у такому випадку позбавляється права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, розглянув справу за правилами, передбаченими даною нормою.

Зі змісту ст.32 КК України повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.

Обвинувачений ОСОБА_5 до вчинення даного злочину був засуджений 22.11.2012 року Пустомитівським районним судом Львівської області за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ст.395 КК України, на підставі ст.70 КК України остаточно обрано покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Отже, в даному випадку має місце така кваліфікуюча ознака крадіжки, як повторність, пов`язана із засудженням ОСОБА_5 за раніше вчинений злочин.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що вина ОСОБА_5 у таємному викрадені чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, за попередньою змовою групою осіб, доведена повністю і його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.185 КК України.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 є щире каяття, а обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , це вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, вчиненим умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб; особу винного, який раніше судимий, востаннє 22.11.2012 року Пустомитівським районним судом Львівської області за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ст.395 КК України, на підставі ст.70 КК України остаточно обрано покарання у виді 4 років позбавлення волі, неодружений, не працює, на обліках в наркологічному і психоневрологічному диспансерах не перебуває, згідно наданої характеристики за місцем проживання скарг від мешканців не поступало, а тому виходячи з наведеного, беручи до уваги думку представника потерпілого ТРК «Леополіс» ТОВ «УСХ БУД» - ОСОБА_8 , який у поданій заяві зазначив, що завдана шкода відшкодована, а у вирішенні питання про міру покарання покладається на розсуд суду, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, у виді обмеження волі в мінімальних межах санкції ч.2 ст.185 КК України, що є достатнім для виправлення обвинуваченого, його перевиховання, запобігання вчиненню ним нових злочинів, що відповідає особі та є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання.

Між тим, суд, приймаючи до уваги наведене, наявність обставин, що пом`якшують покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого, вважає за можливе застосувати до ОСОБА_5 ст.75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, оскільки його виправлення можливе без реального відбування покарання, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік, який буде оптимальним, покаже стійкість такого виправлення і неможливість вчинення ним в подальшому інших злочинів.

При цьому, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Підстав, передбачених ст.176, 177 КПК України, для застосування щодо обвинуваченого запобіжних заходів суд не вбачає.
Керуючись ст.368-371, 373-375 КПК України, суд

з а с у д и в:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 /два/ роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання із випробуванням протягом іспитового строку тривалістю 1 /один/ рік.

Зобов`язати ОСОБА_5 , відповідно до ст.76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: /підпис/
З оригіналом згідно.

Суддя: ОСОБА_1