Провадження № 1-кс/537/400/2017
Справа № 537/491/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.07.2017 року слідчий суддя Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці клопотання прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна,

встановив:
Прокурор Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотанням, відповідно до якого просив накласти арешт на автомобіль TOYOTA LAND CRUISER, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності СФГ «Дослідне» та фактично використовується його головою ОСОБА_4 , заборонивши до завершення досудового розслідування та судового розгляду у кримінальному провадженні, його використання та відчуження у будь-який спосіб.
На обґрунтування клопотання його ініціатором вказано, що Кременчуцькою місцевою прокуратурою здійснюється нагляд у формі процесуального керівництва кримінального провадження № 0000003 за ч. 3 ст. 212 КК України. Встановлено, що службові особи СФГ «Дослідне» (), реалізуючи цукор фізичним особам-підприємцям, попри документальну реалізацію цукру на підприємства з ознаками «фіктивності», які входять до «конвертаційного центру» «Корпорації «Стратос», власником якої є ОСОБА_6 , через представника даної корпорації ОСОБА_7 : ТОВ «Вілтек-В» (), ТОВ «Велеречі» (), ТОВ «Аффар» (), ТОВ «Грейт-УЗ» (), ТОВ «Селма Груп» (), ТОВ «Астра-Кепітал» (), ТОВ «Хайлайт» (), ТОВ «Айленд Трейд» (), ТОВ «Базіс Торг» (), ТОВ «Келад» (), ТОВ «Сіті-Стар» (), ТОВ «Русторс» (), ТОВ «Альтера Стайл» (), ТОВ «СГ Агро Світ» (), ТОВ «Норвіч Компані» (), ТОВ «СКС» (), ТОВ «Техносіті ЛТД» (), ТОВ «Тока Трейд» (), ТОВ «Укрпродцентр» (), ТОВ «Грайтекс Інвест» (), ТОВ «В.А.М. Технолоджи» (), ТОВ «Лаціо Груп» () за заниженими цінами, фактично занизили базу оподаткування та ухилились від сплати податків у особливо великих розмірах. Директором СФГ «Дослідне» являється ОСОБА_4 , який фактично здійснює керівництво діяльністю підприємства та як встановлено слідством разом зі своїм сином ОСОБА_8 спілкуються з представником «конвертаійного центру» ОСОБА_7 та координують діяльність з приводу реалізації цукру за готівку. Встановлено, що голова СФГ «Досліне» ОСОБА_4 використовує у своїй злочинній діяльності автомобіль TOYOTA LAND CRUISER, д.н.з. НОМЕР_1 як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, саме: здійснює на ньому перевезення документів підприємств з ознаками «фіктивності», незаконним способом здобуті кошти. 27.06.2017 року у вказаному автомобілі було проведено обшук на підставі ухвали слідчого судді, в ході якого було виявлено блокнот із чорновими записами. В ході проведення обшуку автомобіля TOYOTA LAND CRUISER, д.н.з. НОМЕР_1 було вилучено даний автомобіль, як тимчасово вилучене майно у відповідності до ч.7 ст.236 та ч.2 ст.168 КПК України, оскільки останній може підлягати спеціальній конфіскації. Таким чином, з метою забезпечення спеціальної конфіскації, виникла необхідність у накладенні арешту на даний автомобіль, в зв`язку з чим прокурор звернувся до слідчого судді з даним клопотанням.
В судовому засіданні прокурор Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 клопотання підтримав в повному обсязі, з підстав у ньому зазначених.
ОСОБА_4 , який є представником СФГ «Дослідне» в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував. Пояснив, що він є головою СФГ «Дослідне» та користується автомобілем TOYOTA LAND CRUISER, д.н.з. НОМЕР_1 . Вказав, що даний автомобіль ніякого відношення до вчиненого кримінального правопорушення не має.
Слідчий суддя, вислухавши думку учасників розгляду клопотання, дослідивши матеріали поданого клопотання в їх сукупності, приходить до наступних висновків.
Слідчим суддею достовірно встановлено, що СВ ФР Кременчуцької ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000003 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України. Згідно витягу з ЄРДР від 27.01.2017 року, ФОП ОСОБА_9 (код НОМЕР_2 ), ОСОБА_10 (код НОМЕР_3 ) в період 2015-2016 років з метою ухилення від сплати податків під час придбання цукру за готівку через громадянина ОСОБА_7 (код НОМЕР_4 ) у СФГ «Дослідне» (), попри документальну реалізацію цукру на підприємства з ознаками «фіктивності», які входять до «конвертаційного центру» ТОВ «Вілтек-В» (), ТОВ «Велеречі» (), ТОВ «Аффар» (), ТОВ «Грейт-УЗ» (), ТОВ «Селма Груп» (), ТОВ «Астра-Кепітал» (), ТОВ «Хайлайт» (), ТОВ «Айленд Трейд» (), ТОВ «Базіс Торг» (), ТОВ «Келад» (), ТОВ «Сіті-Стар» (), ТОВ «Русторс» (), ТОВ «Альтера Стайл» (), ТОВ «СГ Агро Світ» () за заниженими цінами, а також у інших невстановлених цукрових заводів та його подальшої реалізації кінцевим споживачам за готівку, не в повному обсязі відобразили фактично отриманий дохід, внаслідок чого до державного бюджету України не надійшли кошти у особливо великих розмірах.
На час розгляду клопотання, письмову підозру у вчиненні кримінального правопорушення за описаним вище фактом будь-якій визначеній фізичній особі не вручено.
В рамках даного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Крюківського районного суду м. Кременчука від 02.06.2017 року надано дозвіл на проведення обшуку в автомобілі, який постійно використовує директор СФГ «Дослідне» ОСОБА_4 , TOYOTA LAND CRUISER, д.н.з. НОМЕР_1 , право приватної власності на який зареєстровано за СФГ «Дослідне», з метою виявлення та вилучення на електронних носіях так і в паперовому вигляді оригіналів документів та речей, що стосуються реалізації цукру за готівку в адресу фізичних осіб-підприємців, а також документів по реалізації товарів на підприємства з ознаками «фіктивності»: ТОВ «Вілтек-В» (), ТОВ «Велеречі» (), ТОВ «Аффар» (), ТОВ «Грейт-УЗ» (), ТОВ «Селма Груп» (), ТОВ «Астра-Кепітал» (), ТОВ «Хайлайт» (), ТОВ «Айленд Трейд» (), ТОВ «Базіс Торг» (), ТОВ «Келад» (), ТОВ «Сіті-Стар» (), ТОВ «Русторс» (), ТОВ «Альтера Стайл» (), ТОВ «СГ Агро Світ» (), ТОВ «Норвіч Компані» (), ТОВ «СКС» (), ТОВ «Техносіті ЛТД» (), ТОВ «Тока Трейд» (), ТОВ «Укрпродцентр» (), ТОВ «Грайтекс Інвест» (), ТОВ «В.А.М. Технолоджи» (), ТОВ «Лаціо Груп» () за період з 01.01.2016 року по 02.06.2017 рік, а саме: договорів (угод, контрактів) з додатками та специфікаціями, додаткових угод, рахунків-фактур, податкових накладних, видаткових накладних, товарно-транспортних накладних, маршрутних листів, актів приймання-передачі, актів виконаних робіт (послуг), довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей, сертифікатів відповідності, свідоцтв якості, платіжних доручень, банківських виписок (роздруківок), листування, журналів обліку в`їзду/виїзду автотранспорту, журналів складського обліку, карточок складського обліку, та документів, які підтверджують фактичні обсяги переробки та реалізації товарів, розрахунків, а також: грошових коштів, отриманих в результаті вчинення кримінального правопорушення, банківських карток, мобільних телефонів, чорнових записів, печаток і штампів вищевказаних СГД з ознаками «фіктивності», електронних засобів зберігання і передачі інформації, які містять дані про протиправну діяльність вказаних суб`єктів господарської діяльності та ті, що стосуються фактичної реалізації товарів.
З протоколу обшуку від 27.06.2017 року, складеного прокурором Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 вбачається, що проведеним обшуком автомобіля TOYOTA LAND CRUISER, д.н.з. НОМЕР_1 , було виявлено та вилучено блокнот з чорновими записами. Даний автомобіль передано на відповідальне зберігання голові СФГ «Дослідне» ОСОБА_4 .
Згідно журналу карток від 05.09.2016 року автомобіль TOYOTA LAND CRUISER, д.н.з. НОМЕР_1 , належить СФГ «Дослідне».
Відповідно до ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Згідно ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
З урахуванням положень п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, що застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно ч.2 цієї статті арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
В клопотанні прокурор вказує, що необхідно накласти арешт на автомобіль з метою забезпечення спеціальної конфіскації, оскільки він використовувався як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, проте будь-яких доказів того, що автомобіль являється знаряддям злочину слідчому судді не надано. Також в судовому засіданні встановлено, що у власності СФГ «Дослідне» є сім транспортних засобів, при цьому прокурором не доведено чому спеціальній конфіскації підлягає саме автомобіль TOYOTA LAND CRUISER, д.н.з. НОМЕР_1 .
Згідно ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: 1) одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення; 3) були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (рішення у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Новоселецький проти України" від 11 березня 2003 року, "Федоренко проти України" від 1 червня 2006 року). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображена в структурі ст. 1 Першого протоколу - зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.
У практиці ЄСПЛ (рішення у справах "Щокін проти України" від 14 жовтня 2010 року, "Сєрков проти України" від 07 липня 2011 року, "Трегубенко проти України" від 02 листопада 2004 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати щодо сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: чи вважається втручання законним; чи переслідує воно "суспільний", "публічний" інтерес; чи вважається такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним до визначених цілей.
Європейський суд з прав людини в своїй практиці (рішення від 09 жовтня 1979 року в справі Ейрі (п. 24), рішення від 30 травня 2013 року в справі Наталія Михайленко проти України ( п. 32)) визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних.
В ст. 173 КПК України, встановлено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Матеріалами, поданими в обґрунтування клопотання не підтверджується, що в кримінальному провадженні пред`явлено цивільний позов про відшкодування шкоди, заподіяної злочином.
Враховуючи вищезазначені норми закону, матеріали подані в обґрунтування клопотання, слідчий суддя вважає, що немає достатніх підстав вважати, що майно, що належить СФГ «Дослідне», а саме автомобіль TOYOTA LAND CRUISER, д.н.з. НОМЕР_1 . є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набутим злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отриманий за рахунок доходів від вчиненого злочину.
З огляду на наведене, на підставі ст.173 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, оскільки прокурор, що його подав, не довів необхідність такого арешту.
При цьому слідчим суддею встановлено, що обшук 27.06.2017 року закінчено о 14 год. 35 хв., тобто прокурор повинен був подати клопотання про арешт майна до 14 год. 35 хв. 29.06.2017 року, а саме протягом 48 годин після вилучення майна (ч. 5 ст. 171 КПК України). Однак, клопотання про арешт майна подано до суду 29.06.2017 року о 17 год. 03 хв., що підтверджується вхідним штампом суду.
Окрім того, слідчий суддя зазначає, що даний автомобіль не підлягає негайному поверненню, оскільки після його вилучення він переданий на відповідальне зберігання представнику власника голові СФГ «Дослідне» ОСОБА_4 .
Керуючись ст.ст. 167, 170-173, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,
постановив:
В задоволенні клопотання прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна відмовити.
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Полтавської області, а учасниками процесу, які не були присутні в судовому засіданні в той же строк з моменту її отримання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1