Справа № 127/3030/17
Провадження № 1-кп/127/676/17

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.08.2017 місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене 03.01.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000003 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Ананьїва Ананьївського району Одеської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Солдат ОСОБА_4 17 серпня 2015 року призваний під час мобілізації на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військової служби.
Так, 08 жовтня 2015 року наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) №209 від 08.10.2015 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення та призначено на посаду номера обслуги 9 гаубичної артилерійської батареї 3 гаубичного артилерійського дивізіону військової частини - польова пошта НОМЕР_1 .
Указом в.о. Президента України №303/2014 «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року на території України оголошено часткову мобілізацію, який після затвердження 17 березня 2014 року Верховною Радою України, набрав чинності, у зв`язку з чим в Україні відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» розпочався особливий період, який діє по даний час.
Солдат ОСОБА_4 19 серпня 2016 року згідно наказу командира військової частини направлений до Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону, що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , куди повинен був прибути 20 серпня 2016 року.
Крім того, 20 серпня 2016 року солдат ОСОБА_4 , нехтуючи вимогами ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України умисно, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, без дозволу відповідних командирів та поважних причин не з`явився до Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону. Перебуваючи поза межами місця військової служби солдат ОСОБА_4 проводив час на власний розсуд, проживаючи за адресою своєї реєстрації: АДРЕСА_1 , чим протизаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.
Солдат ОСОБА_4 27 січня 2017 року самостійно повернувся до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 .
Таким чином солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 17, 65,68 Конституції України, ст. ст. 1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 20 серпня 2016 року, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, незаконно припинив виконувати свій військовий обов`язок - без поважних причин не з`явився до Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону, що дислокується за адресою: вул. К.Коріатовичів, 185, м. Вінниця, та в подальшому проводив час на власний розсуд, проживаючи за адресою своєї реєстрації: АДРЕСА_1 , і лише 27 січня 2017 року повернувся до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_3 .
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні злочину визнав повністю та суду повідомив, що він був призваний по мобілізації та перебував в зоні проведення антитерористичної операції. В серпні місяці 2016 року перебував на стаціонарному лікуванні та після виписки мав прибути в військово-медичний ІНФОРМАЦІЯ_3 , проте туди не прибув, а направився за місцем проживання в Одеську область не дочекавшись указу про демобілізацію. В подальшому в січні 2017 року він самостійно з`явився на службу .
З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що згідно із витягом з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №209 від 08.10.2015 року ОСОБА_4 вважався таким, що призваний по мобілізації солдат ОСОБА_4 проходив службу в обслузі 9 гаубичної артилерійській батареї 3 гаубичного артилерійського дивізіону, ВОС 133533А, приступив до виконання обов`язків, зарахований на всі види забезпечення.
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №209 від 08.10.2015 року ОСОБА_4 вважався таким, що вибув в зону проведення антитерористичної операції для виконання службових завдань.
З витягу книги протоколів засідань медичної комісії військовозобов`язаних запасу (протокол №65 від 17.08.2015 року) ОСОБА_4 рішенням медичної комісії згідно з Положенням про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у ЗС України визнаний придатним до військової служби в ЗС України.
Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_4 , солдат за призовом НОМЕР_2 ОСОБА_4 перебував у стаціонарі в терапевтичному відділенні з 09.08.16р. по 19.08.16 р. Виписаний за порушення режиму (зловживання алкоголем).
Згідно витягу наказу командування ВЧ-Польова пошта НОМЕР_1 №192 від 08.08.2016 року ОСОБА_4 вибув із зони АТО у військовий госпіталь з 09.08.2016 року.
Згідно з витягу з наказу командування ВЧ-Польова пошта В3500 №211 від 30.08.2016 року солдат ОСОБА_4 з 20.08.2016 року не повернувся з військового госпіталю при військовій частині НОМЕР_3 ( АДРЕСА_4 ).
З медичної характеристики військовослужбовця ВЧ-Польова пошта НОМЕР_1 солдата ОСОБА_4 від 10.09.2016 року вбачається, що останній під медичним наглядом при медичній службі військової частини пп НОМЕР_1 не знаходиться. Під диспансерним наглядом при медичній службі військової частини на теперішній час не перебуває. За період проходження служби у військовій частині пп НОМЕР_1 за медичної допомогою не звертався.
Відповідно до повідомлення військово-медичного клінічного центру Центрального регіону №56 від 06.01.2017 року військовослужбовець військової частини п/п НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 на лікуванні у військово-медичному клінічному центрі Центрального регіону не перебував.
З листа командира військової частини НОМЕР_3 підполковника м/с ОСОБА_5 від 11.01.2017 року вбачається, що військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 солдат за призовом ОСОБА_4 , знаходився на стаціонарному лікуванні у терапевтичному відділенні військової частини НОМЕР_3 з 09 серпня по 19 серпня 2016 року. Виписаний за порушення режиму (зловживання алкоголем), підтверджено алкогольне сп`яніння висновок №5285. В той же ОСОБА_4 після виписки був направлений для продовження лікування до Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону України, який знаходиться у м. Вінниці.
Учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
Суд, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин справи, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позиції та роз`яснивши, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
Аналіз показань обвинуваченого свідчить, що винуватість ОСОБА_4 як військовослужбовця у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин в умовах особливого періоду є доведеною. Так, суд приймає до уваги як належний, допустимий та достатній доказ вини обвинуваченого його показання, оскільки вони є добровільними та такими, що повністю підтверджують всі обставини злочину, а саме нез`явлення обвинуваченого як військовослужбовця вчасно на службу, а саме до військово-медичного клінічного центру ІНФОРМАЦІЯ_4 . При цьому суд приймає до уваги, що обвинувачений зазначив, що дійсно після виписки зі стаціонарного лікування він знав, що йому необхідно з`явитись до Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону в м.Вінниці, проте вказаного умисно не зробив, а направився за місцем проживання в Одеську область.
Таким чином, ОСОБА_4 добровільно повідомив суду всі обставини вчинення злочину, його показання доводять винуватість та узгоджуються з сукупністю письмових доказів у справі, які є достатніми для висновків суду про наявність в діях ОСОБА_4 складу злочину та надання правової кваліфікації дій обвинуваченого.
Вислухавши показання обвинуваченого, дослідивши письмові докази, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду вчинене військовослужбовцем.
При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Згідно характеристики Шимківської сільської ради ОСОБА_4 проживає разом з матір`ю. Відносини з сусідами добрі. На даний час безробітній. За період проживання на території сільської ради зауважень та скарг на ОСОБА_4 від односельчан не надходило.
Відповідно до службової характеристики старший солдат ОСОБА_4 був призваний на військову службу під час часткової мобілізації в 2015 році. За час проходження служби в 9 батареї 3 гаубичного артилерійського дивізіону військової частини пп НОМЕР_1 зарекомендував себе посередньо. Обов`язки відповідно до займаної посади знає. Накази командирів виконує, але потребує контролю. З 08.10.2015 року проходить службу в зоні проведення антитерористичної операції. В складних обставинах орієнтується непогано, але без особистої ініціативи. До вивчення військової спеціальності відноситься посередньо. На заняттях зі спеціальної, технічної підготовки показував задовільні знання. Під час бойової стрільби зарекомендував себе посередньо, ініціативності не проявив, проте всі накази виконував без заперечень. Правил військової ввічливості та поведінки дотримується не завжди. Відсутнє почуття відповідальності, ініціативи. Після лікування в госпіталі до розташування підрозділу своєчасно не повернувся. Законних підстав своєї відсутності надати не спроможний. Фізично розвинутий задовільно. Стан здоров`я посередній. Повагу до командирів і старших за військовим званням військовослужбовців виявляє. В військовому колективі старається триматися окремо від інших.
З посвідчення від 05.05.2016 року серія НОМЕР_4 вбачається, що ОСОБА_4 є учасником бойових дій.
Згідно довідки ВОПНЛ ім. Ющенка від 10.01.2017 року № 20/0055 ОСОБА_4 на психіатричному обліку у вказаному закладі не перебуває.
З довідки КЗ ВОНД «Соціотерапія» від 05.01.2017 року №35 вбачається, що ОСОБА_4 на наркологічному диспансерному обліку у вказаному закладі не перебуває.
Відповідно до вимоги про судимість від 04.01.2017 року ОСОБА_4 в силу ст. 89 КК України раніше не судимий.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, вчинив умисний тяжкий злочин, вину у вчиненні злочину визнав, за місцем проживання характеризується позитивно, офіційно не працює, розлучений, є учасником бойових дій.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, оскільки він винуватість визнав, розкаявся, самостійно повернувся після вчинення злочину до військової частини для проходження служби.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, а саме наявності трьох помякшуючих покарання обставин, особи обвинуваченого, який щиро розкаявся, являється учасником АТО, його віку, суд вважає за можливе застосувати положення ст. 69 КК України та призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу, оскільки вказане покарання є достатнім для досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, щодо запобігання вчиненню нових злочинів засудженим.
Керуючись ст.65-67, 407 КК України, ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 4 ст. 407 КК України, з застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 3400,00 (три тисячі чотириста) гривень.
На вирок суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.
Суддя: