Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/514/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 187 (86, 86-1, 142) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.06.2017 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кропивницькому кримінальне провадження № 0000096 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на ухвалу Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 18.05.2017 року, якою обвинувальний акт стосовно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , неповнолітніх ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, повернуто прокурору Добровеличківського відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури для усунення виявлених недоліків.

ВСТАНОВИЛА:
Органом досудового розслідування ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , неповнолітні ОСОБА_12 та ОСОБА_13 обвинувачуються у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, тобто у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб,відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у житло, за попередньою змовою групою осіб, нападу з метою заволодіння чужим майном (розбій), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб.
У підготовчому судовому засіданні суд першої інстанції прийняв рішення повернути обвинувальний акт прокурору,як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
Своє рішення суд мотивував тим, що обвинувальний акт складено з порушенням вимог ст. 291 КПК України, оскільки не містить чіткого формулювання обвинувачення.Зокрема, не відображено роль та ступінь участі кожного обвинуваченого в інкримінованих їм злочинах. Водночас зазначено, що обвинувальний акт не містить будь-яких відомостей механізму нанесення тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , що свідчить про неналежне викладення об`єктивної сторони злочинів відносно кожного з обвинувачених.
Крім того, обвинувальний акт містить положення, що суперечать один одному по епізодах вчинення протиправних дій відносно потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . Так, зі змісту вказаного процесуального документу вбачається, що по зазначених вище епізодах кожному з обвинувачених фактично пред`явлено обвинувачення у вчиненні двох окремих закінчених злочинів (відносно ОСОБА_14 - умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, передбаченого ст. 122 КК України та розбою, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України; відносно ОСОБА_15 - умисного легкого тілесного ушкодження , передбаченого ст. 125 КК України та грабежу, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України ). Однак обвинувачення по вказаних епізодах пред`явлене лише за ч.2 ст.187 КК України та ч. 2 ст. 186 КК України відповідно.
Таким чином, на думку суду, відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій особи унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що, безперечно, порушує право особи на захист, а як наслідок слугує беззаперечною підставою для скасування вироку суду.
В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_7 , не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, просить ухвалу районного суду скасувати у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
В обґрунтування вимог апелянт зазначив, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, та містить всі відомості, які передбачені ч. 2 ст. 291 КПК України. Стверджує, що повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають призначити судовий розгляд.
Також апелянт вважає, що твердження суду про те, що в обвинувальному акті не відображено роль та ступінь кожного обвинуваченого в інкримінованих їм злочинах та не зазначено будь-яких відомостей механізму нанесення тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_14 та ОСОБА_15 є необґрунтованим, оскільки виходить із оцінки фактичних обставин справи, оцінки доказів та кваліфікації інкримінованих обвинуваченим злочинам
Таким чином, на думку апелянта, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті викладено обставини вчинення кримінального правопорушення кожним обвинуваченим та відносно кожного потерпілого, при цьому в такій послідовності, як встановлено в ході досудового розслідування.
Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, просив ухвалу районного суду скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду. Отже, повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.
Частиною 2 ст. 291 КПК України встановлено вимоги до обвинувального акта та вказано вичерпний перелік відомостей, які обов`язково він повинен містити.
Пунктом 5 ч. 2 ст. 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт має містити такі відомості як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення кримінального закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Дослідженням матеріалів кримінального провадження колегією суддів встановлено, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000096 містить всі відомості, які передбачені пунктами 1-9 ч. 2 ст.291 КПК України, а тому висновок суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України є передчасним.
Як вбачається зі змісту обвинувального акту стосовно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , неповнолітніх ОСОБА_12 та ОСОБА_13 прокурором викладено у даному процесуальному рішенні фактичні обставини кримінального правопорушення, (час, місце, спосіб та інші обставини), що їх встановлено досудовим розслідуванням, зазначено, яке за висновком прокурора, кримінальні правопорушення вчинено ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , неповнолітніми ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , правову кваліфікацію цих кримінальних правопорушень з посиланням на відповідну частину статті закону України про кримінальну відповідальність (ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України).
Твердження суду про те, що обвинувальний акт не містить чіткого формулювання обвинувачення, не знайшло свого підтвердження в ході апеляційного розгляду, оскільки зі змісту вказаного процесуального рішення слідує, що обвинувальний акт, як і вимагає кримінальний процесуальний закон, містить формулювання обвинувачення, пред`явленого органом досудового розслідування ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , неповнолітнім ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .
Крім того, висновки суду першої інстанції про те, що в обвинувальному акті не відображено роль та ступінь участі кожного обвинуваченого в інкримінованих їм злочинах та він не містить будь-яких відомостей механізму нанесення тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону, оскільки фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень, згідно зі ст.314 КПК України, не підлягають розгляду в підготовчому засіданні, а встановлюються виключно під час судового розгляду кримінального провадження по суті
Колегія суддів також звертає увагу на те, що відповідно до ст. 338 КПК України, з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення, прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.
З огляду на наведене, для уточнення зазначених в ухвалі суду обставин під час судового розгляду кримінального провадження, прокурор має право змінити обвинувачення та виправити виявлені недоліки.
Таким чином, колегією суддів не встановлено допущення органом досудового розслідування порушень вимог кримінального процесуального закону під час подання до суду першої інстанції обвинувального акту, який відповідає положенням ст. 291 КПК України за своєю формою та змістом, разом із долученими до нього додатками.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повертаючи обвинувальний акт у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , неповнолітніх ОСОБА_12 та ОСОБА_13 істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, у зв`язку із чим, ухвала суду в цій частині підлягає безумовному скасуванню із призначенням нового розгляду в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
Разом з тим, вимоги апеляційної скарги прокурора щодо необхідності призначення нового розгляду саме в Добровеличківському районному суді Кіровоградської області не можуть бути задоволені, оскільки в даному суді фактично працює двоє суддів, з яких - суддя ОСОБА_16 , відповідно до вимог ч. 2 ст. 76 КПК України, позбавлений можливості повторно приймати участь у розгляді даного кримінального провадження, а суддя ОСОБА_1 , постановив вказану ухвалу, яка підлягає скасуванню, при цьому повертаючи обвинувальний акт прокурору, суддя ОСОБА_1 ввійшов в обговорення фактичних обставин кримінального провадження, а також кваліфікації дій обвинувачених, а тому також не має можливості приймати участь у розгляді даної справи.
Таким чином, враховуючи вимоги ст. 34 КПК України, з метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження, колегія суддів вважає за необхідне призначити його розгляд у більш територіально наближеному суді першої інстанції, а саме в Новоархангельському районному суді Кіровоградської області.
Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Частиною першої статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно із ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Під час розгляду вказаного клопотання, колегія суддів враховує, що обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, які є тяжкими, зокрема санкцією ч. 2 ст. 187 КК України передбачено основне покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років із конфіскацією майна, не працюють, не одружені, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків. Ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, які були наявні при обранні обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, продовжують існувати, а саме можливість обвинувачених переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу і свідків у даному кримінальному провадженні та вчинення інших кримінальних правопорушень.
Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити, та продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 терміном на 60 днів, тобто до 11 год. 00 хв. 10.08.2017 року.
На підставі викладеного та керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів.
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному проваджені ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 18.05.2017 року, якою обвинувальний акт стосовно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , неповнолітніх ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , повернуто прокурору Добровеличківського відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури для усунення виявлених недоліків, - скасувати.
Призначити новий розгляд кримінального провадження № 0000096 стосовно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , неповнолітніх ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ,обвинувачених за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, в Новоархангельському районному суді Кіровоградської області зі стадії підготовчого судового засідання.
Продовжити обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 строк тримання під вартою на 60 днів, тобто з 11 год. 00 хв. 12.06.2017 року до 11 год. 00 хв. 10.08.2017 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді: (підписи)
Згідно з оригіналом:
Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2