печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 серпня 2017 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю особи, яка звернулася з клопотанням - адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна.

В С Т А Н О В И В :
05.07.2017 року до Печерського районного суду міста Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04.08.2016 року у кримінальному провадженні № 0000915 від 18.05.2015 року, на грошові кошти готівкою в іноземній валюті в загальній сумі 124 000 (сто двадцять чотири тисячі) доларів США, що вилучені 26.07.2016 року, за місцем реєстрації ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 під час проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_6 від 15.07.2016 року.
В обґрунтування клопотання посилається на те, що клопотання слідчого, погоджене прокурором, містить чимало відомостей щодо вчинення деяких кримінальних правопорушень, у тому числі пов`язаних із функціонуванням суб`єктів господарювання-нерезидентів на території України тощо. Проте, будь-якої деталізованої інформації про відношення майна, вилученого у ОСОБА_4 , до будь-яких злочинів не наведено, а саме клопотання сторони обвинувачення побудовано виключно на припущеннях. Вказує, що вилучені грошові кошти не відповідають критеріям, визначеним ст. 98, ч. 2 ст. 167 КПК України. Крім того, вилучені грошові кошти взагалі не можуть відповідати подібним критеріям, оскільки вони, по-перше, не мають ніякого відношення до громадянина ОСОБА_5 , по-друге отримані ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 в законний спосіб та перебувають в їх приватній власності на законних підставах. Зазначає, що ОСОБА_4 не має необхідного процесуального статусу підозрюваного, обвинуваченого або ж особи, яка в силу закону може нести цивільну відповідальність та не вчиняла будь-яких дій, що мають ознаки злочинів та досліджуються у розглядуваному кримінальному провадженні, що підтверджувалося відповідними відповідями компетентних органів. Також, ОСОБА_4 під час обшуку 26.07.2016 року неодноразово заявляла про належність вилучених грошових коштів їй, членам її родини та родині ОСОБА_10 на праві приватної власності, а джерелом їх походження є заробітна плата та інші доходи на протязі декількох років, що знайшло відображення у протоколі обшуку та на відеозаписі слідчої дії. Вважає, з огляду на ст. 170 КПК України, що вжитий захід забезпечення кримінального провадження перешкоджає реалізації права власності особи та суперечить нормам кримінального процесуального законодавства щодо правомірності та обґрунтованості втручання правоохоронних органів. Зазначене в своїй сукупності беззаперечно свідчить про безпідставність накладення арешту та обумовлює необхідність його скасування.
В судовому засіданні представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримав з викладених в ньому підстав, просив його задовольнити в повному обсязі.
Особа, за клопотанням якого накладено арешт на майно, в судове засідання не з`явився, повідомлений про день, місце і час розгляду клопотання належним чином, тому, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 174 КПК України, слідчим суддею визнано можливим проводити розгляд клопотання за його відсутності.
Згідно з частиною 1 статті 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання за допомогою технічних засобів не здійснювалась.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення адвоката ОСОБА_3 , дослідивши в нарадчій кімнаті матеріали клопотання дійшов наступних висновків.
Судовим розглядом встановлено, що Управлінням з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000915 від 18.05.2015 року, виділеному з кримінального провадження № 0000359 від 07.05.2014 року, за підозрою колишнього Голови Національного банку України ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04.08.2016 року задоволено клопотання виконувача обов`язків начальника третього відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_13 , погоджене із прокурор першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_14 , про арешт тимчасово вилученого майна у кримінального провадженні № 0000915 від 18.05.2015 року та накладено арешт на грошові кошти готівкою в іноземній валюті в загальній сумі 124 000 (сто двадцять чотири тисячі) доларів США, що вилучені 26.07.2016 року за місцем реєстрації ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 під час проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_6 від 15.07.2016 року.
Постановою старшого слідчого слідчої групи - виконувача обов`язків начальника третього відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України радника юстиції ОСОБА_13 від 04.08.2016 року арештоване майно передано на зберігання на депозитний рахунок, відкритий Генеральною прокуратурою України.
У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
При судовому розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя повинен перевірити відповідність змісту клопотання вимогам закону, з`ясувати питання наявності правових підстав для накладення арешту та доцільності його накладення в межах даного кримінального провадження (ст. 171, 173 КПК України).
Так, відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Як вбачається з ухвали про накладення арешту на грошові кошти, слідчий суддя, з огляду на дані досудового розслідування в кримінальному провадженні, виходив з того, що на час розгляду клопотання, вилучені грошові кошти відповідають критеріям ст.98 КПК України, як такі, що набуті кримінально протиправним шляхом, і можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час даного кримінального провадження, та дійшов до висновку, що застосування арешту необхідне з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 3 ст.170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно будь - якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього кодексу, тобто якщо воно зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та є предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Разом з тим, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Також, слідчий суддя вважає необґрунтованими посилання адвоката ОСОБА_3 на відсутність підстав для накладення арешту у зв`язку із тим, що ОСОБА_4 не має ніякого відношення до вчинення кримінального правопорушення, а тому, не є належним суб`єктом застосування таких заходів забезпечення кримінального провадження, оскільки, такий арешт по суті являє форму забезпечення доказів у кримінальному провадженні та не пов`язується з особою, підозрюваною у вчиненні кримінального провадження, а це, в свою чергу, не суперечить абз. 2 ч. 10 ст. 170 КПК України. Майно, яке може мати ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, адвокатом ОСОБА_3 не надано та слідчим суддею не встановлено, доказів, які б вказували на те, що в арешті потреба відпала слідчому судді в даному судовому розгляді також не надано.
Між тим, слід зазначити, що за своїм змістом клопотання адвоката ОСОБА_3 фактично є апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04.08.2016 року, проте при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.
Як встановлено п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Виходячи з викладеного, враховуючи те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні наразі триває, слідчий суддя, приходить до висновку, що доводи клопотання про скасування арешту не містить належного обґрунтування, яке б спростовували висновки, викладені в ухвалі слідчого судді від 04.08.2016 року, та надало слідчому судді підстави дійти висновку, що необхідність накладення арешту на теперішній час відпала або арешт накладено необґрунтовано, оскільки обставини на які посилається представник власника майна в обґрунтування клопотання підлягають з`ясуванню в ході досудового розслідування, а відтак слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання.
За таких обставин, керуючись ст. 167, 170, 174, 309 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1