Провадження № 11-кп/792/24/17
Категорія: КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 січня 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002624 від 15 травня 2015 року, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Хмельницького міськрайонного суду від 08 вересня 2016 року,

у с т а н о в и л а :
Вироком Хмельницького міськрайонного суду від 08 вересня 2016 року

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець і житель АДРЕСА_1 , зареєстрований у АДРЕСА_2 , громадянин України, одружений, на утриманні неповнолітня дитина, приватний підприємець, несудимий,
визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, та йому призначено покарання у виді одного року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік.

На підставі ст.76 КК України зобов`язано його не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

За вироком суду, близько 14 години 30 хвилин 15 травня 2015 року обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи в коридорі цеху по АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, схопив правою рукою за пальці кисті лівої руки потерпілого ОСОБА_7 та з прикладанням сили викрутив їх, в результаті чого заподіяв йому тілесне ушкодження середньої тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , уважаючи вирок суду незаконним, просила його скасувати та закрити кримінальне провадження.

Посилалась на невідповідність фактичним обставинам кримінального провадження висновків суду про доведеність вини ОСОБА_8 у спричиненні потерпілому тілесних ушкоджень.

Уважала, що суд першої інстанції безпідставно та необґрунтовано відхилив чіткі та послідовні пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 , які узгоджувались з показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 про сутичку між обвинуваченим та потерпілим лише на сходах у приміщення цеху, під час якої ОСОБА_8 жодних ударів потерпілому не наносив.

Стверджувала, що судом не надано належної оцінки показанням свідків очевидців події ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які працюють у ОСОБА_7 , і є залежними від нього.

На думку захисника, за наявності суперечливих доказів, кожний із яких мав украй важливе значення для винесення об`єктивного рішення, суд взяв до уваги одні та безпідставно відхилив інші, необґрунтовано відмовив у призначенні повторної судово-медичної експертизи та судово-психіатричної експертизи ОСОБА_7 , які просила призначити при апеляційному перегляді.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту судового рішення та доводів апеляційної скарги; пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу про скасування вироку суду і закриття кримінального провадження з викладених у ній мотивів; прокурора та потерпілого ОСОБА_7 у заперечення апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вона не підлягає задоволенню.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_8 в умисному спричиненні середньої тяжкості тілесного ушкодження за обставин, викладених у вироку, ґрунтується на досліджених у судовому засіданні доказах, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і є обґрунтованим.

Обвинувачений ОСОБА_8 в суді своєї вини не визнав та заперечував, що крутив пальці потерпілого, що призвело до переломів. Стверджував, що між ним та ОСОБА_7 з приводу припаркованого ним автомобіля виник конфлікт, в ході якого саме потерпілий наносив йому удари в голову та по тулубу. У зв`язку з цим він змушений був тримати ОСОБА_7 за комір, а коли відпустив його, то він оступився та впав зі сходів на землю. Після цього ОСОБА_7 сказав, що він зламав йому середнього пальця.

Суд не взяв до уваги такі його пояснення та спростував сукупністю наступних доказів.
Так, потерпілий ОСОБА_7 у суді підтвердив обставини конфлікту між ним та ОСОБА_8 з приводу припаркованого автомобіля та пояснив, що ОСОБА_8 правою рукою схопив його за пальці лівої кисті та умисно скручував їх вліво-вправо та вгору-вниз, витягнув на двір та скинув зі сходів, внаслідок чого він впав.
Про обставини та механізм заподіяння йому тілесних ушкоджень потерпілий детально вказав під час слідчого експерименту, проведеного в ході досудового розслідування.
Свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 дали суду аналогічні показання щодо обставин конфлікту та характеру заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень.

Будь-яких доказів, які б давали суду підстави сумніватись у правдивості показань потерпілого та свідків, обвинувачений та його захисник не надали. Не здобуто таких і апеляційним судом.
Стосовно свідків захисту ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , на показання яких зроблено посилання в апеляційній скарзі, то суд правомірно дав їм оцінку на підтвердження конфлікту між потерпілим та обвинуваченим і взаємну штовханину.
Показання ж потерпілого ОСОБА_7 про спосіб заподіяння, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, окрім викладеного, узгоджуються з висновком судово-медичної експертизи № 522 від 04 червня 2015 року. Відповідно до нього у потерпілого виявлені тілесні ушкодження у вигляді крововиливу м`яких тканин ліктьової поверхні третини правого передпліччя з переходом на ліктьовий суглоб, саден шкіри ліктьової поверхні верхньої третини правого передпліччя, закритого внутрішнє-суглобового перелому основної фаланги 3-го пальця лівої кисті в області дистального кінця (епіметафізу) з невеликим зміщенням уламку, закритого уламкового перелому середньої фаланги 4-го пальця лівої кисті в ділянці дистальної (дальньої) половини її тіла без значного зміщення уламків.
Травма лівої кисті з переломами 34-го пальців могла утворитися внаслідок не менш ніж одноразової прямої дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, за механізмом «удар-деформація». Не виключається також можливість утворення даних переломів за непрямим механізмом внаслідок скручування пальців чи їх надмірного перерозгинання, про що свідчать характер, локалізація та властивості даних переломів. Ці переломи відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я.
До аналогічних висновків дійшов судово-медичний експерт в експертизі №800 від 13 липня 2015 року.
Допитаний у судовому засіданні судмедексперт ОСОБА_16 підтвердив наведені висновки і надав вичерпні відповіді щодо механізму, локалізації та способу спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень. Зокрема, зазначив, що переломи могли утворитись від больового захвату-заламування, а також від скручування.

Водночас жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності чи фальсифікації викладених вище доказів, чи були б підставою для призначення криміналістичних досліджень, в тому числі повторної судово-медичної експертизи та судово-психіатричної експертизи потерпілого ОСОБА_7 , ні обвинуваченим, ні його захисником як місцевому суду, так і апеляційному суду не було надано.
Тому колегія суддів відмовила за безпідставністю в клопотанні захисника ОСОБА_9 , яке підтримав обвинувачений ОСОБА_8 , про призначення повторної судово-медичної експертизи та судово-психіатричної експертизи потерпілого ОСОБА_7 .

Ретельно проаналізувавши докази, зокрема пояснення обвинуваченого, показання потерпілого, свідків, висновки судово-медичних експертиз, суд дав їм належну оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про винуватість обвинуваченого у заподіянні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я, та правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст.122 КК України.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 про нібито вимагання потерпілим ОСОБА_17 грошей у обвинуваченого ОСОБА_8 не спростовують висновку суду про його винуватість у спричиненні першому тілесних ушкоджень.

Відповідно до статей 50, 65 КК України при виборі заходу примусу суд зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, яке має на меті виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів, як останнім, так і іншими особами.

ОСОБА_8 раніше несудимий, вчинив злочин середньої тяжкості, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, одружений.

Обставинами, що пом`якшують покарання, судом визнано вчинення злочину вперше, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, провокативна поведінка потерпілого.

Ураховуючи викладене, а також за відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд дійшов переконання про призначення йому покарання у виді обмеження волі, від відбування якого обґрунтовано звільнив на підставі ст.75 КК України.

Таке покарання за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових правопорушень.

За таких обставин підстав для зміни чи скасування вироку суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :
Вирок Хмельницького міськрайонного суду від 08 вересня 2016 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в його інтересах без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:/підписи/

Згідно з оригіналом:
Суддя апеляційного суду ОСОБА_2