Справа № 204/2759/17
Провадження № 1-в/204/719/17
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

30 травня 2017 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
представника установи ОСОБА_5
представника установи ОСОБА_6
особи, відносно якої
розглядається заява ОСОБА_7
при розгляді у закритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпрі заяви лікаря-психіатра ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» про продовження застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -
В С Т А Н О В И В:
11.05.2017 до суду надійшла заява лікаря-психіатра ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» про вирішення питання про можливість продовження застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 .
В судовому засіданні захисником ОСОБА_4 було подано клопотання про необхідність відмови у задоволенні клопотання та негайному звільненні ОСОБА_7 із психіатричної лікарні.
Свої клопотання захисник мотивував неможливістю розгляду заяви, оскільки відповідно до ст.95 КК України таку заяву повинен подавати лікар-психіатр, який надає особі таку психіатричну допомогу. Як вбачається, заяву було подано від імені ОСОБА_5 , яка не є лікуючим лікарем його підзахисного ОСОБА_7 , а отже цю заяву було подано неналежною особою. Враховуючи факт того, що його підзахисний без рішення суду перебуває у лікарні значний час, що перевищує передбачені законом строки, ОСОБА_7 підлягає негайному звільненню.
Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання заперечувала.
Представники заявника просили відмовити в задоволенні клопотання, оскільки вважали, що заява було подано відповідно до вимог діючого законодавства, та особа потребує на продовження лікування.

Заслухавши думку учасників процесу, обговоривши подане клопотання, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст.95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
Як вбачається з матеріалів справи, заяву було подано та підписано ОСОБА_5 . У судовому засіданні інтереси лікарні представляють ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , яким надано таке право відповідно до довіреностей, які підтверджують їх повноваження як представників ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України», тобто, психіатричного закладу, який надає особі психіатричну допомогу, про який йдеться у ст.95 КК України, тому суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 слід відмовити.

Вирішуючи питання щодо необхідності звільнення ОСОБА_7 від подальшого лікування на підставі ст.ст.19 ЗУ «Про психіатричну допомогу», 12 КПК України, 206 КПК України, 95 КК України, суд вважає, що в цій частині клопотання захисника також не підлягає задоволенню, оскільки заяву про вирішення питання про можливість продовження примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 заявником було подано до суду 11.05.2017, тобто, у встановлені законом строки, та судовий розгляд заяви наразі триває. Крім того, у п.19 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 03.06.2005 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» зазначено, що за змістом ст.95 КК України та ст.19 ЗУ №1489-III зміна примусового заходу медичного характеру може полягати лише в його пом`якшенні у зв`язку з поліпшенням психічного стану особи.

Керуючись ст. 95 КК України, ст.ст. 369-372 КПК України

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1