АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/296/17 Справа № 201/5113/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

представника потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_8 , самої обвинуваченої, а також потерпілого ОСОБА_12 на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2016 року, -

В с т а н о в и л а:
цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Орджонікідзе, росіянку, громадянку України, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму
засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України на 3 роки позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено з випробуванням від відбуття покарання з іспитовим строком на 3 роки.

На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України її зобов`язано періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Крім того стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_12 в рахунок відшкодування моральної шкоди 148 461,65 гривень, а також 5 000 гривень в рахунок витрат понесених потерпілим на правову допомогу.
Стягнуто з HDI ПАТ «ХДІ страхування» на користь ОСОБА_12 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 30 767 гривень.
Стягнуто з HDI ПАТ «ХДІ страхування» на користь ОСОБА_12 в рахунок відшкодування моральної шкоди 1 538,35 гривень.
Вироком суду ОСОБА_8 визнано винною та засуджено за те, що вона 22 березня 2015 року, близько 11 год. 40 хвилин, керуючи власним, технічно справним автомобілем «HYUNDAI ACCENT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухалася по Запорізькому шосе з боку вул. Аеропортівської у напрямку вул. Старокодацької Жовтневого району міста Дніпропетровська.
Під час руху ОСОБА_8 , порушуючи п. 10.1 Правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, змінила напрям руху автомобіля ліворуч не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виїхала на зустрічну смугу руху та в районі опори електропередач № 317 допустила зіткнення з автомобілем «ЗАЗ-11022», реєстраційним номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_12 , який рухався в зустрічному напрямку.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди, потерпілий ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження: закритий уламковий перелом латеральної стінки лівої орбіти, лобного відростка лівої виличної кістки, виличної дуги ліворуч без значного зміщення кісткових фрагментів, післятравматичну сенсоневральну туговухість ліворуч (однобічне зниження слуху), рани в ділянці верхньої повіки лівого ока, лобній ділянці ліворуч, лівій виличній ділянці, синець в ділянці лівого ока, крововилив у підбілочну область лівого ока, що у своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.
В апеляціях:

- прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, не оскаржуючи доведеності вини у скоєнні кримінального правопорушення і кваліфікації дій обвинуваченої, просить вирок суду скасувати через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину і даних про особу обвинуваченої, внаслідок надмірної м`якості. В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що з урахуванням санкції ч. 2 ст. 286 КК України, за даний злочин передбачено покарання понад 5 років позбавлення волі, який відноситься до категорії тяжких. В результаті ДТП було травмовано особу, якій завдано тяжкі тілесні ушкодження, які призвели до часткової втрати працездатності та встановлення інвалідності третьої групи. Крім того прокурор зазначає, що в процесі досудового слідства обвинуваченою було здійснене матеріальне відшкодування, яке треба вважати формальним, оскільки воно складає 1 % від спричинених та заявлених до відшкодування збитків потерпілому. Просить ухвалити вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки;

- захисник ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок щодо обвинуваченої змінити, призначити ОСОБА_8 покарання без позбавлення права керування транспортними засобами, а також просить змінити вирок у частині стягнення з її підзахисної на користь потерпілого 148 461, 65 грн., стягнутих в рахунок відшкодування моральної шкоди та зменшити суму вказаної виплати, виходячи з її матеріального та сімейного стану.

В обґрунтування своїх вимог, захисник також посилається на те, що у суда не було жодних підстав для позбавлення ОСОБА_8 права керування транспортними засобами, оскільки вона раніше не притягувалася до кримінальної або адміністративної відповідальності за порушення ПДД і не була у стані алкогольного сп`яніння під час вказаної ДТП. Крім того захисник зазначає, що розмір шкоди, визначений судом не відповідає вимогам розумності та справедливості та є надмірно завищеним. Посилається на те, що ОСОБА_8 страждає на гіпертонічне захворювання і щомісячно витрачає кошти на лікування за призначенням лікарів.

- обвинувачена ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі просить вирок суду першої інстанції змінити в частині стягнення з неї на користь потерпілого 148 461, 65 гривень та зменшити розмір заподіяної моральної шкоди до 50 000 гривень та відрахувати з вказаної суми 25 000 гривень. Також просить скасувати рішення суду про позбавлення її права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги посилається на те, що судом у вироку не зазначено тяжкого наслідку, який він бере до уваги при визначенні такого розміру моральної шкоди, оскільки стан здоров`я потерпілого був спочатку не таким тяжким, що він навіть відмовився від госпіталізації і на час скоєння ДТП вона була притягнута лише до адміністративної відповідальності.

- потерпілий ОСОБА_12 в своїй апеляційній скарзі просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_8 та не застосовувати відносно неї ст. 75 КК України. Також просить змінити вирок в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_12 до ПАТ « ХДІ страхування» в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, задовольнивши в цій частині позовні вимоги на загальну суму 74 707, 62 гривень, яка потрібна йому на закупівлю слухового апарату.

В обґрунтування своїх вимог, ОСОБА_12 посилається на те, що ті пом`якшуючі обставини, на які посилався суд, не можуть бути визнані достатніми для звільнення обвинуваченої від відбуття покарання. Також потерпілий зазначає, що квитанції на оплату необхідної операції, а також на придбання слухового апарату ним не надані, оскільки не має можливості оплатити витрати в такому розмірі, хоча є такі призначення лікарів.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, виступи обвинуваченої та її захисника на підтримку доводів їхніх апеляційних скарг та які заперечували проти задоволення апеляційних скарг прокурора та потерпілого, пояснення представника потерпілого захисника ОСОБА_9 , на підтримку доводів апеляційної скарги потерпілого, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора і просив її задовольнити, їх виступи в судових дебатах та з останнім словом обвинуваченого, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про скоєння ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України за обставин, викладених у вироку суду та кваліфікація її дій в апеляційних скаргах не оскаржуються, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновок суду про винуватість ОСОБА_8 та на кваліфікацію її дій, не виявлено.
Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що суд при

визначенні виду та міри покарання обвинуваченій ОСОБА_8 дотримався вимог ст. ст. 50, 65 КК України та призначив їй покарання з урахуванням всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, пом`якшуючих покарання обставин, даних про особу обвинуваченої, та призначив покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень.

На думку колегії суддів, суд обґрунтовано прийшов до висновку про можливість призначення покарання ОСОБА_8 із застосуванням положень ст. ст. 75, 76 КК України, звільнивши її з випробуванням, за наявності наведених у вироку обставин, що пом`якшують покарання. Так суд вірно врахував тяжкість злочину, ті обставини, що обвинувачена в судовому засіданні обвинувачена визнала свою вину, дала показання про обставини події так як вона їх спостерігала і жодного разу не заперечила свою винність у вчиненні вказаного злочину, сприяла в розкритті злочину, частково відшкодувала шкоду завдану злочином, суд вірно прийшов до висновку, що вона може стати на шлях виправлення без відбування основного покарання та звільнив її від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком.
На переконання колегії суддів, висновок суду першої інстанції щодо призначення обвинуваченій додаткової міри покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами не суперечить вимогам закону і прийняте з урахуванням суспільної небезпечності скоєного кримінального правопорушення, особи обвинуваченої, яка вину визнала повністю, ч. 2 ст. 286 КК України. Також судом вірно враховано характер порушення ПДД та наслідки, які наступили.

У зв`язку з вищевикладеним, доводи прокурора та потерпілого про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, та доводи обвинуваченої з приводу безпідставного застосування додаткового покарання та позбавлення обвинуваченої права керування транспортними засобами, колегія суддів розцінює як необґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про відшкодування заподіяної кримінальним правопорушенням матеріальної і моральної шкоди, суд вірно частково задовольнив позовні вимоги, оскільки доводи позовних вимог потерпілого не підтверджені об`єктивними доказами фактично понесених збитків внаслідок спричинення тілесних ушкоджень та були заявленими у завищеному розмірі.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що за змістом ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями фізичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до вимог ст. 1195 ЦК України, фізична особа, яка завдала шкоди ушкодженням здоров`я особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому додаткові витрати, викликані необхідністю лікування, придбання ліків, які визначаються на підставі довідок, рецептів лікарів, рахунками про їх вартість тощо.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що потерпілому ОСОБА_12 задовольняють лише ті позивні вимоги, які документально підтверджені, а що стосується стягнення 48 720 гривень, то з виписних епікризів, наданих потерпілим суду не вбачається підстав. Рекомендація на слухопротезування надана ТОВ «Медлайф 777» але сам слуховий апарат потерпілим не був придбаний.
Отже витрати реально не понесено, що не створює у HDI ПАТ «ХДІ страхування» обов`язкову відшкодовувати дану шкоду в порядку Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому в цій частині позову потерпілого, судом обґрунтовано відмовлено. В разі якщо потерпілим будуть понесені витрати на придбання слухового апарату та лікування, він може звернутися до суду з позовом в порядку цивільного судочинства.
Що стосується стягнення 19340 гривень на рік на амбулаторний курс лікування, лікарських препаратів на суму 12962 гривні на рік на стаціонарний курс реабілітації, а також на операцію вартістю 9 500 гривень, то в судовому засіданні вірно встановлено, що потерпілому дійсно рекомендовано двічі на рік амбулаторний курс лікування вартістю 9670 гривень, двічі на рік стаціонарний курс лікування вартістю 6481 гривень та проведення операції вартістю 9500 гривень (а.с. 116-122), Потерпілим понесено витрати в загальній сумі 16151 гривень (а.с. 119), Ст. 24.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, то саме ця сума і вірно стягнута з HDI ПАТ «ХДІ страхування».
Також колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, на думку колегії суддів, судом було обґрунтовано враховано характер та обсяг душевних та психічних страждань позивача, характер немайнових втрат. При цьому суд виходив із засад розумності, виваженості та справедливо оцінив моральну шкоду, спричинену позивачу протиправними діями відповідача в сумі 150 000 гривень.
Підстав для задоволення доводів апеляції обвинуваченої та її захисника в частині зменшення стягнення до 50000 грн. моральної шкоди, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки суд першої інстанції об`єктивно розглянув цивільний позов потерпілого у відповідності до норм КПК України і вірно врахував характер та обсяг страждань, переживань, яких зазнав потерпілий, наявні докази, обставини кримінального провадження, доводи сторін і виходив із засад розумності, виваженості і справедливості.

Як видно із тексту вироку, він є належно обґрунтованим, вмотивованим та законним.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість вироку, який зміні чи скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги прокурора який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_8 , самої обвинуваченої, а також потерпілого ОСОБА_12 залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2016 року, відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді апеляційного суду: