АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/1793/17 Номер провадження 11-сс/786/190/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 квітня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
захисника адвоката ОСОБА_6 ,
фактичного володільця майна ОСОБА_7
розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Автозаводського районного суду м.Кременчук Полтавської області від 21 березня 2017 року,-

В С Т А Н О В И Л А :
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області та накладено арешт на автомобіль „Mercedes Benz C 220, д.н.з. НОМЕР_1 , тимчасово вилучений в ході огляду місця події 17.03.2017 року, з позбавленням права розпоряджання та використання.

Як вбачається з матеріалів провадження, до слідчого судді Автозаводського районного суду м.Кременчук Полтавської області звернувся слідчий із клопотанням про накладення арешту на автомобіль „Mercedes Benz C 220, д.н.з. НОМЕР_1 .

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що 17.03.2017 року, близько 11.45 год., в м.Кременчук Полтавської області по вул.Європейській біля будинку №68 було зупинено транспортний засіб автомобіль „Mercedes Benz C 220, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 , який надав для перевірки свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 видане Вознесенським ВРЕР ДАІ 29.01.2013 року з явними ознаками підробки.

17.03.2017 року слідчим СВ Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області проведено огляд місця події та вилучено свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_3 видане Вознесенським ВРЕР ДАІ 29.01.2013 року на транспортний засіб „Mercedes Benz C 220, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_4 , чорного кольору, який залишено на зберіганні на спеціальному майданчику для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.

18.03.2017 року до ЄРДР за №0001055 слідчим відділенням Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України.

З огляду на вказане, в ході досудового розслідування виникла необхідність у збереженні доказів, що мають суттєве значення для встановлення істини у провадженні. Збереження вказаного транспортного засобу на час проведення досудового розслідування можливе лише за умови накладення арешту на час проведення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя, посилаючись на положення ст.170 КПК України, вказав на наявність підстав вважати, що транспортний засіб може мати відношення до вчинення кримінального правопорушення, оскільки має на собі сліди злочину та може бути використаний як доказ у кримінальному провадженні, а тому вважав за необхідне вжити заходи забезпечення кримінального провадження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно, оскільки слідчим суддею не взято до уваги, що досудове розслідування стосується лише факту підроблення документів, а не самого автомобіля, який жодного відношення до вказаного провадження немає.

Окрім того, всупереч клопотанню слідчого про накладення арешту на транспортний засіб, слідчий суддя наклав арешт із його вилученням з володіння ОСОБА_7 та забороною на подальше використання.

Разом з тим, вказує, що клопотання про накладення арешту розглянуто слідчим суддею за відсутності власника майна.

Прокурор, будучи належним чином повідомлений про місце, день і час розгляду апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не з`явився, надіславши на адресу суду заяву про розгляд провадження за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, фактичного володільця майна ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_6 ,які підтримали подану апеляційну скаргу із зазначених в ній мотивів, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вказує на відсутність підстав для її задоволення, з огляду на наступне.

Положення ч.2 ст.131 КПК України передбачає, що одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170, 173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до положень ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. п.1 ч.2 ст.170 КПК України зазначає, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положення ч.10 ст.170 КПК України вказують на те, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч.2 ст.170 КПК України);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 КПК України);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 КПК України);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону, при вирішенні клопотання про накладення арешту на автомобіль, слідчим суддею дотримано.

З наданих суду матеріалів вбачається, що наведені в клопотанні доводи слідчого про накладення арешту на транспортний засіб, який знаходиться у володінні ОСОБА_7 , перевірялись судом першої інстанції. Досліджуючи доводи клопотання про арешт автомобіля, слідчий суддя врахував обставини кримінального провадження, зазначені в клопотанні слідчого про арешт та з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст.170 КПК України, прийшов до вірного висновку про необхідність арешту вказаного майна.

З метою унеможливлення подальшого відчуження, розпоряджання, використання та проведення будь-яких ремонтних робіт, що може призвести до подальшого зникнення, втрати або приховання слідів кримінального правопорушення, слідчий суддя прийшов до вірного висновку, наклавши арешт на автомобіль „Mercedes Benz C 220, д.н.з. НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 виданого Вознесенським ВРЕР ДАІ 29.01.2013 року з явними ознаками підробки.

Твердження апелянта щодо порушення його прав, як законного володільця майна, в частині арешту автомобіля є безпідставними, оскільки за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, з 18.03.2017 року проводяться слідчі дії та різного роду дослідження, здійснення яких займає значний проміжок часу. Результати вищезазначених процесуальних дій мають важливе значення для досудового розслідування та можуть бути використані, як докази, під час судового розгляду даного кримінального провадження. При цьому проведення таких процесуальних дій є необхідним для даного кримінального провадження з метою повного, всебічного, об`єктивного його розслідування.

Рішення слідчого судді прийнято у відповідності до вимог закону, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту та врахував наявність кримінального провадження щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, тому колегія суддів вважає, що таке втручання у права ОСОБА_7 , який фактично володіє транспортним засобом „Mercedes Benz C 220, д.н.з. НОМЕР_1 , буде співрозмірним з потребами кримінального провадження на даному етапі.

Не заслуговує на увагу вказівкапро розгляд клопотання слідчого без повідомлення володільця майна ОСОБА_7 .

Так, відповідно до повістки про виклик до суду від 20.03.2017 року ОСОБА_7 був належним чином повідомлений про місце, день та час розгляду клопотання слідчого, але в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причини своєї неявки.

З урахуванням наведеного, підстави для скасування ухвали слідчого судді відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Автозаводського районного суду м.Кременчук Полтавської області від 21 березня 2017 року про накладення арешту на автомобіль „Mercedes Benz C 220, д.н.з. НОМЕР_1 , з позбавленням права розпоряджання та використання без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4