Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 1509/1285/12
Провадження № 1/499/52/12
П О С Т А Н О В А

про залишення апеляції без руху

20.03.2013 року смт. Іванівка

Суддя Іванівського районного суду Одеської області Кравчук О.О. перевіривши апеляцію прокурора Омельченка О.Г. на вирок Іванівського районного Одеської області від 04.03.2013

В С Т А Н О В И В :

Вироком Іванівського районного суду Одеської області від 04.03.2013 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст.240 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 10 812 (десяти тисяч вісімсот дванадцять) гривень. На підставі п.5 ч.1 ст.81 КПК України (в редакції 1960 року) об'єкти злочинних дій, у звязку з не встановленням їх законних володільців були передані у власність держави, а незаконно видобуті корисні копалини загальнодержавного значення на підставі п.4 ч.1 ст.81 КПК України (в редакції 1960 року) були передані в дохід держави.

Не погодившись з вироком суду старший прокурор прокуратури Іванівського району Одеської області ОСОБА_2 (далі - прокурор) подав апеляцію, яка надійшла до суду 19.03.2013. В апеляції прокурор просить змінити вирок суду, виключити з нього вказівки про передачу у власність держави речових доказів, а саме: екскаватора жовтого кольору без реєстраційного номера; бульдозера «JСВ» жовтого кольору без реєстраційного номера; 5 вагончиків, обладнаних під житлові приміщення; каменерізних машин у кількості 4 одиниць; автоцистерни «ГАЗ-53» без номерних знаків; електричної підстанції.

Дослідивши зазначену апеляцію суддя встановив, що подана апеляція не відповідає вимогам ст. 350 КПК України (в редакції 1960 року) з наступних підстав.

Зі змісту апеляції вбачається, що прокурор не згодний з вироком Іванівського районного суду Одеської області від 04.03.2013 в частині вирішення питання щодо речових доказів відповідно до п. 4, 5 ч.1 ст. 81 КПК України (в редакції 1960 року), на підставі яких речові докази перейшли в дохід держави.

Разом з тим, за вироком суду екскаватор жовтого кольору без реєстраційного номера; бульдозер «JСВ» жовтого кольору без реєстраційного номера; 5 вагончиків, обладнаних під житлові приміщення; каменерізні машини у кількості 4 одиниць; автоцистерни «ГАЗ-53» без номерних знаків; електрична підстанція передані не в дохід держави, а у власність держави, в порядку визначеному п.5 ч.1 ст. 81 КПК України (в редакції 1960 року), так як судом не було встановлено законних володільців вказаних речей. При цьому ці речі, як знаряддя злочину не могли бути конфісковані, так як обвинуваченому не належали про що, він заявив в судовому засіданні.

В обвинувальній промові прокурор просить питання вказаних речових доказів по справі вирішити в порядку ст.81 КПК України (в редакції 1960 року).

Зі смислу п.4 ч.1 ст.350 КПК України (в редакції 1960 року) в апеляції необхідно вказувати на те, в чому полягає незаконність вироку, ухвали, постанови та доводи на її обґрунтування.

Таким чином, апеляція повинна мати вказівки на те, в чому саме полягає незаконність судового рішення і доводи в обґрунтування такої позиції та вказівка на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування, які на думку апелянта допущені при постановленні рішення.

Однак з огляду на викладене вбачається, що вимоги апеляції не конкретизовані, оскільки чітко не зазначені доводи в обґрунтування необхідності зміни вироку суду. Прокурор висловив суперечливі доводи вказуючи у обвинувальній промові на необхідність вирішення питання речових доказів в порядку ст.81 КПК України, а в апеляції взагалі не вказує, яким чином це питання повинно бути вирішено й на підставі якої норми закону.

Разом з тим з ч.2 ст.81 КПК України (в редакції 1960 року) вбачається, що спір про належність речей, що підлягають поверненню, вирішується в порядку цивільного судочинства. Проте прокурор, виходячи з цієї норми, не обґрунтував доводи апеляції та необхідності в звязку з цим змінювати рішення суду.

Окрім цього, апеляція, згідно ч.2 ст.350 КПК України (в редакції 1960 року) при обґрунтуванні прокурором та захисником необхідності зміни чи скасування вироку, ухвали, постанови апеляція повинна містити посилання на відповідні аркуші справи. Однак в апеляції прокурор в порушення ч.2 ст.350 КПК України (в редакції 1960 року) не навів посилань на відповідні аркуші справи.

За таких обставин зазначена апеляція не може бути прийнята судом та направлена для розгляду до апеляційного суду Одеської області.

Прокурор повинен конкретно зазначити свої вимоги, подавши виправлену апеляцію, в якій чітко викласти в чому саме полягає незаконність вироку Іванівського районного Одеської області від 04.03.2013 з обґрунтуванням доводів своїх вимог з посиланням на норми закону, відповідні аркуші справи та того, яке рішення в порядку ст.81 КПК України повинно бути прийняте по вказаним речовим доказам, а також чому дане питання не може бути вирішене в порядку цивільного судочинства.

В силу ст.352 КПК України у разі невиконання особою, яка подала апеляцію, вимог, передбачених статтею 350 цього Кодексу, головуючий своєю постановою залишає апеляцію без руху та повідомляє про необхідність виконання зазначених вимог закону протягом семи діб з моменту одержання повідомлення.

З огляду на викладене, зазначену вище апеляцію необхідно залишити без руху, надавши апелянту, строк для усунення зазначених в постанові недоліків.

Керуючись ст.ст.350-352 КПК України, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляцію старшого прокурора прокуратури Іванівського району Одеської області на вирок Іванівського районного суду Одеської області від 04.03.2013 залишити без руху.

Повідомити старшого прокурора прокуратури Іванівського району Одеської області про необхідність виправлення зазначених недоліків поданої апеляції у семиденний строк від дня одержання копії постанови про залишення апеляції без руху.

У разі невиконання вимог закону, апеляція визнається такою, що не підлягає розгляду.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя:ОСОБА_3