Справа № 202/156/14-к
№1-кп/0202/47/2016
УХВАЛА
06 квітня 2017 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0003588 від 06.07.2013 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КК України,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0003588 від 06.07.2013 року, відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КК України.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 заявив клопотання про доручення проведення слідчих дій з метою отримання даних про вхідні та вихідні дзвінки мобільних номерів, що належать потерпілим. Вказана інформація може на думку захисника встановити місцезнаходження потерпілих та час виклику швидкої допомоги.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 333 КПК України у разі, якщо під час судового розгляду виникне необхідність у встановленні обставин або перевірці обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження, і вони не можуть бути встановлені або перевірені іншим шляхом, суд за клопотанням сторони кримінального провадження має право доручити органу досудового розслідування провести певні слідчі (розшукові) дії.

Відповідно до ч. 6 ст. 163 КПК України суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Враховуючи наведене суд вважає, що час виклику швидкої допомоги потерпілими та їх місцезнаходження можливо встановити й іншими доказами, що містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме письмовими доказами, показами обвинуваченого, потерпілих, свідків. Стороною захисту не наведене обґрунтованих підстав для надання тимчасового доступу до документів та неможливості встановити обставини справи іншим шляхом.

Крім того, суд бере до уваги, що згідно п. 7 ч. 1 ст. 39 ЗУ "Про телекомунікації" оператори телекомунікацій зобов`язані зберігати записи про надані телекомунікаційні послуги протягом строку позовної давності, визначеного законом, та надавати інформацію про надані телекомунікаційні послуги в порядку, встановленому законом. Аналогічний обов`язок передбачено й "Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг", затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 № 295. При цьому згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а злочин згідно обвинувачення було скоєно 05.07.2013 року.

Вищезазначені обставини дають суду підстави для висновку про відсутність передбачених ст. 132, ст.163 КПК України підстав для задоволення клопотання захисника.

Керуючись статтями 159, 163, 164, 333, 369-372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про доручення проведення слідчих дій з метою отримання даних про вхідні та вихідні дзвінки мобільних номерів, що належать потерпілим - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1