Справа № 314/1761/17
Провадження № 1-в/314/614/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.05.2017 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у дистанційному судовому засіданні матеріали за клопотанням засудженого державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 55)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: місто Василівка, Запорізька область, громадянина України, освіта середня, до засудження не працював, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше судимого:
1)20.10.1997 року Василівським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 101 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений від відбування покарання 26.08.1999 року на підстав ст. 6 ЗУ «Про амністію» від 16.07.1999 року.
2)21.06.2004 року Василівським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 115 КК України до 7 років позбавлення волі. Звільнений від відбування покарання 11.09.2008 року умовно-достроково на невідбутий строк, що складає 1 рік 7 місяців 18 днів.
По даній справі засуджений: 17.02.2012 рокувироком Василівського районного суду Запорізької області зач. 2 ст. 121 КК України до 8 років позбавлення волі.

Ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 10.05.2016 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 19.09.2011 року по 05.03.2012 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення відповідає 2 дням позбавлення волі,

початок строку: 19.09.2011 року, кінець строку: 04.04.2019 року,
про умовно-дострокове звільнення,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

представника колонії ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського районного суду Запорізької області від засудженого державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 55)» ОСОБА_3 надійшло клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В судовому засіданні засуджений на клопотанні наполягав, просив задовольнити та звільнити його від відбування покарання умовно достроково на підставі ст. 81 КК України на строк, який залишивсятак як вважає, що він довів своє виправлення.
Представник адміністрації колонії в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого.
В судовому засіданні прокурор заперечувала проти задоволення клопотання про умовно дострокове звільнення, так як вважає, що засуджений не довів своє виправлення.

Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані йому матеріали, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що засудженийОСОБА_3 відбуває покарання за вироком Василівського районного суду Запорізької областівід 17.02.2012року зач. 2 ст. 121 КК України до 8 років позбавлення волі з урахуванням ухвали Петрівського районного суду Кіровоградської області від 10.05.2016 року, згідно якої на підставі ч. 5 ст. 72 КК України йому в строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 19.09.2011 року по 05.03.2012 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення відповідає 2 дням позбавлення волі. В місцях позбавлення волі знаходиться з 19.09.2011 року.

З матеріалів справи вбачається, що засуджений ОСОБА_3 з 26.09.2011 року по 05.04.2012 року утримувався в державній установі «Вільнянська установа виконання покарань (№ 11)», з 05.04.2012 року по 30.05.2012 року відбував покарання в державній установі «Кам`янська виправна колонія (№ 101)», за вказаний період заохочень та стягнень не мав, що свідчить про те, що засуджений ніяким чином себе не проявляв.

З 30.05.2012 року по 26.08.2016 року відбував покарання в державній установі «Петрівська виправня колонія (№ 49)», яка є установою максимального рівня безпеки.

З 26.08.2016 року відбуває покарання в державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 55)». За час відбування покарання в даній установі захарактеризував себе наступним чином: вимоги режиму відбування покарання порушував, за що має одне стягнення накладене правами начальника колонії.
В судовому засіданні було встановлено, що засуджений ОСОБА_3 має шість заохочень, але за надані перші п`ять заохочень, згідно ст. 101 КВК України йому замінено режим відбування та переведено 26.08.2016 року до державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 55)», яка є установою середнього рівня безпеки для чоловіків, які раніше відбували покарання у вигляді позбавлення волі, що свідчить про те, що у період з моменту прибуття до установи з 26.08.2016 року по дату розгляду клопотання останній має лише одне заохочення 29.03.2017 року, яким йому знято накладене стягнення (порушення режиму відбування покарання), хоча й працює на виробництві установи. За вироком суду має позов у розмірі 36654,57 грн., який не відшкодовується. Відповідно до наданої характеристики засуджений ОСОБА_3 не завжди дотримується правомірних взаємовідносин з персоналом установи, не завжди бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, не приймає участі в програмах диференційованого виховного впливу, не прагне до підвищення загальноосвітнього рівня та вдосконалення професійно-технічних навичок, не бере участі в роботі самодіяльних організацій. Рішенням комісії від 03.10.2016 року засудженому ОСОБА_3 відмовлено як такому, що не довів своє виправлення. Крім того, засуджений ОСОБА_3 неодноразово судимий за злочини вчиненні проти життя та здоров`я осіб, що відповідно до класифікації злочинів за ст. 12 КК України є тяжким та особливо тяжким злочинами.

У відповідності зі ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах.
Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Суд враховує, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушень режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, яка в свою чергу є намагання своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Поведінка ОСОБА_3 , за весь час відбування ним покарання у своїй сукупності не була стабільно позитивною та активною.

При вивчених обставинах на теперішній час суд не знаходить достатніх підстав для умовно - дострокового звільнення ОСОБА_3 , в зв`язку з чим у задоволені клопотання про його умовно-дострокове звільнення від покарання у вигляді позбавлення волі необхідно відмовити, оскільки він до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити, на погляд суду, про його виправлення та перевиховання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ч. 1 ст. 537,ст. ст. 539, 395 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:
В задоволенні клопотання засудженого державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 55)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1

30.05.2017