Справа № 602/815/16-к
Провадження № 1-кп/602/12/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" серпня 2017 р. Лановецький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

під час розгляду у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000013 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ОСОБА_6 за ч.3 ст.191, ч.1 ст.366 КК України,-

встановив:
В провадженні Лановецького районного суду знаходиться кримінальне провадження №0000013 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ОСОБА_6 за ч.3 ст.191, ч.1 ст.366 КК України.

Ухвалою Лановецького районного суду Тернопільської області від 13 травня 2017 року обрано обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та мешканцю АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Підставою для обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою стало те, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, неодноразово не являвся в судові засідання, згідно рапортів працівників поліції по місцю проживання був відсутній, а також існування ризику його неявки до суду, продовження ним злочинної діяльності та переховування від органів суду, що буде перешкоджати кримінальному провадженню. Крім того, судом враховано те, що на розгляді Лановецького районного суду наявні ще 2 кримінальних провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366 КК України, що, крім іншого, може свідчити про можливість скоєння ним нових кримінальних правопорушень.

17 серпня 2017 року о 10 годині 00 хвилин обвинуваченого ОСОБА_4 затримано та доставлено його до місця розгляду кримінального провадження в Лановецький районний суд Тернопільської області для вирішення питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його заміну на більш м`який запобіжний захід.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою підтримала і просила суд застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні щодо задоволення клопотання заперечували і просили суд обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку прокурора, яка підтримала клопотання, обвинуваченого та його захисника, які просили суд відмовити в задоволенні клопотання, суд вважає, що клопотання прокурора задоволенню не підлягає.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років.

Із змісту рішення Конституційного Суду України від 8 липня 2003 року слідує, що запобіжний захід у вигляді взяття під варту не може бути застосований лише з мотиву тяжкості злочину.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання та досудового слідства», взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим він обирається лише за наявності достатніх підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, коли є достатні підстави вважати, що особа може ухилитися від слідства й суду або виконання процесуальних рішень, перешкоджати встановленню істини у справі чи продовжувати злочинну діяльність.

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
В даному судовому засіданні прокурор у своєму клопотанні посилається на наявність ризиків, які продовжують існувати, а саме: незаконно переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків чи іншого обвинуваченого, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Обґрунтовуючи у клопотанні наявність ризиків, прокурор обмежилася лише переліком законодавчих підстав для його застосування водночас не довела їх достовірність та неможливість застосування інших, більш м`яких видів запобіжних заходів для їх запобігання. Окрім цього, прокурором не доведено тих обставин, що запобігти таким ризикам, як: переховування від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, зможе лише найбільш суворий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
У відповідності до ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Таким чином, прокурор не довіла, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а тому підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 суд не вбачає.
Разом з тим, враховуючи те, що ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, раніше неодноразово допускав неявки в судове засідання та з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, суд приходить до висновку про необхідність обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту цілодобово.
Таким чином, обираючи запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту цілодобово, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме: тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі; у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.
Незважаючи на тяжкість санкції статті кримінального закону відповідно до якого обвинувачується ОСОБА_4 , суд безпосередньо керується нормою прямої дії ст.62 Конституції України щодо презумпції невинуватості обвинувачених, тому судом вивчається можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризиків.
Відтак, оцінюючи сукупність обставин, суд вважає за необхідне застосувати запобіжний захід, який є співмірним з існуючими ризиками, доцільним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження і може забезпечити виконання ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків. Таким запобіжним заходом на думку суду є цілодобовий домашній арешт з покладенням на обвинуваченого ряду обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.
Крім того, при обранні запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту суд також враховує той факт, що обвинувачений ОСОБА_4 зареєстрований та проживає разом із своєю дружиною, а тому цілодобовий домашній арешт не позбавить його можливості забезпечувати свою життєдіяльність.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 176-178, 181, 193, 194, 196, 369-372 КПК України, -

ухвалив:

В задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 відмовити.

Обрати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та мешканцю АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово, заборонивши йому цілодобово залишати житло за місцем постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 прибувати за першою вимогою до суду; утримуватись від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_6 ; здати на зберігання до Лановецького ВП Кременецького ВП ГУНП в Тернопільській області свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Після оголошення ухвали, ОСОБА_4 негайно доставити до місця проживання і звільнити з-під варти.
Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відповідно до ч.3 ст.181 КПК України передати на виконання до Лановецького ВП Кременецького ВП ГУНП в Тернопільській області.

Строк дії ухвали встановити до 00 години 00 хвилин 16 жовтня 2017 року.
Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1