АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/2321/16 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа №646/1114/16-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.187 КК України
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисників-адвокатів - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на вирок Червонозаводського районного суду м.Харкова від 21 червня 2016 року стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , обвинувачених за ч.2 ст.187 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А:
Зазначеним вироком,
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженець м.Красний Луч Луганської області,
громадянин України, з неповною середньою освітою,
не працюючий, не одружений, зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 25 червня 2004 року Краснолуцьким міським судом
Луганської області за ч.3 ст.185 КК України до
3 років 6 місяців позбавлення волі;
- 23 листопада 2006 року Краснолуцьким міським
судом Луганської області за ч.2 ст.186 КК України до
4 років 1 місяця позбавлення волі;
- 22 жовтня 2010 року Краснолуцьким міським судом Луганської області за ст.395 КК України до 1 місяця
арешту;
10 січня 2012 року Краснолуцьким міським судом
Луганської області за ч.2 ст.186 КК України до
4 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим
строком на 2 роки, -
засуджений за ч.2 ст.187 КК України до 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією майна.
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
уродженець м.Красний Луч Луганської області,
громадянин України, з неповною середньою освітою,
неодружений, не працюючий, зареєстрований за
адресою:
АДРЕСА_2 , проживаючий за адресою:
АДРЕСА_3 , раніше судимий:
- 30 червня 2000 року Краснолуцьким міським судом Луганської області за ч.1 ст.86 КК України (в
редакції 1960 року) до 4 років позбавлення волі з
конфіскацією майна;
- 03 листопада 2000 року Краснолуцьким міським
судом Луганської області за ч.3 ст.81, ч.2 ст.140, ч.1
6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 21 вересня 2006 року Краснолуцьким міським судом
Луганської області за ст.395 КК України до 2 років
позбавлення волі, звільнений від відбування
покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим
строком на 2 роки;
- 16 квітня 2009 року Краснолуцьким міським судом Луганської області за ч.2 ст.307, ч.2 ст.309, ч.1 ст.317 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення
волі, -
засуджений за ч.2 ст.187 КК України до 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Вирішено питання про процесуальні витрати, цивільний позов потерпілого ОСОБА_13 .
Вироком встановлено, що 12 грудня 2015 року, приблизно о 21 годині 30 хвилин, ОСОБА_8 за попередньою змовою у групі з ОСОБА_7 , знаходячись біля будинку №2 по пр.Гагаріна в м.Харкові, діючи умисно, з корисливих мотивів, вчинили розбійний напад на ОСОБА_13 з метою заволодіння його майном. Реалізуючи попередню домовленість про вчинення розбійного нападу, ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_13 , який йшов по вулиці в бік кафе «Хатинка», та наніс йому удар рукою в область потилиці, від якого ОСОБА_13 впав на землю, обличчям вниз.
Подолавши волю потерпілого до опору та застосовуючи насильство, що є небезпечним для здоров`я потерпілого, ОСОБА_8 та ОСОБА_14 нанесли близько 14 ударів ОСОБА_13 , який лежав на землі, в область тулуба та голови, при цьому під час нанесення ОСОБА_13 ударів вирвали з його рук барсетку, в якій знаходилися мобільний телефон «Samsung GT-C3322», мобільний телефон «Samsung GT-S5611» з сім картами мобільних операторів «МТС» та «Лайф», ключі від квартири, ключі від гаражу, паспорт на ім`я ОСОБА_13 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль «Suzuki Vitara», д.н. НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_13 , шкіряний гаманець з грошима в сумі 32 долари США, карта ПАТ КБ «Приватбанк» та карта ПАТ «ОТП банк», спричинивши потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду.
В результаті протиправних дій ОСОБА_8 та ОСОБА_14 потерпілому ОСОБА_13 були спричинені тілесні ушкодження: синець на тулубі, що за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, які викликали незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів, а також перелом кісток носу зі зміщенням, що за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ти днів, але не більше як 3 тижні.
В апеляційних скаргах, та доповнень до них, обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_14 ,не оспорюючи факт нанесення ОСОБА_13 тілесних ушкоджень, просили вирок скасувати, перекваліфікувати їх дії із ч.2 ст.187 КК України на ст.296 КК України.

В обґрунтування апеляційних вимог обвинувачені зазначили, що тілесні ушкодження вони спричинили потерпілому не з метою заволодіння його майном, а з мотивів особистої неприязні, яка виникла на ґрунті неправомірних дій останнього, який, начебто, намагався продати наркотичний засіб.

Крім того, обвинувачені зазначають, що під час бійки ОСОБА_14 підібрав з місця пригоди барсетку (чоловічу сумку) потерпілого, вважаючи, що вона належить йому, оскільки мав при собі таку ж, за зовнішніми ознаками, сумку.

В подальшому, виявивши в сумці чужі речі, мав намір передати їх до поліції. ОСОБА_8 в апеляційній скарзі також зазначив, що діяв з метою захисту свого життя від дій потерпілого, який хотів позбавити його життя та знаходився у стані наркотичного сп`яніння.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_14 вказує на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинувачених та захисників, які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити, думку прокурора, який вважав, що відсутні підстави для задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів дійшла висновку, що вони задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 та ОСОБА_14 у вчиненні злочину та правова кваліфікація їх дій ґрунтуються на доказах, які були належним чином досліджені під час судового розгляду, і їм дана оцінка відповідно до вимог кримінально-процесуального закону. Їх дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст.187 КК України.

Доводи, викладені в апеляційних скаргах обвинувачених, спростовуються доказами, дослідженими в суді першої інстанції у встановленому кримінально-процесуальному порядку, і їм дана належна правова оцінка.

Так, обвинувачені не оспорюють, що ОСОБА_8 наніс потерпілому ОСОБА_13 тілесні ушкодження, на їх думку, з метою захисту життя ОСОБА_8 від дій потерпілого ОСОБА_13 , який хотів позбавити ОСОБА_8 життя та знаходився у стані наркотичного сп`яніння, а ОСОБА_14 заволодів майном потерпілого ОСОБА_13 барсеткою, вважаючи, що це його барсетка, яка в подальшому у нього вилучена з речами, які належать потерпілому ОСОБА_13 , та визнана речовим доказом.

Як убачається із матеріалів справи, потерпілий ОСОБА_13 звернувся до поліції із заявою про вчинення щодо нього злочину невідомими особами.

Ця заява була перевірена шляхом допиту потерпілого, огляду місця події, слідчим експериментом, пред`явленням особи та речей для впізнання.

Із протоколів цих слідчих дій убачається, що потерпілий ОСОБА_13 послідовно пояснював про обставини спричинення йому тілесних ушкоджень та заволодіння його майном ОСОБА_8 та ОСОБА_14 так, як це встановлено вироком, і ці його показання узгоджуються з даними протоколу огляду місця події, під час якого у ОСОБА_14 виявлено і вилучено речі потерпілого ОСОБА_13 , а саме:мобільний телефон Самсунг чорного кольору, сім-карти операторів мобільного зв`язку МТС та Лайф, куртка оранжевого кольору ТМ «SYY», рюкзак чорно-синього кольору ТМ Aoring fashion.
Згідно даним відеозапису з камер спостереження відділення ПАТ КБ «Приватбанк» за адресою: м.Харків, вул.Малом`ясницька, 2а, вбачається, що 12 грудня 2015 року, в період часу з 21 години 20 хвилин по 21 годину 22 хвилини, потерпілий ОСОБА_13 знаходився біля банкоматів, до нього підходив чоловік, між ними відбулася розмова, після чого потерпілий ОСОБА_13 спускається зі сходів будівлі, а чоловік слідує за ним. На відстані від них біля куту будівлі знаходиться ще один чоловік, який прямує за потерпілим ОСОБА_13 та чоловіком.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_13 підтвердив, що на відеозапису зафіксований він, ОСОБА_15 та ОСОБА_7 і пояснив про обставини нападу на нього з метою заволодіння його майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я, так, як вказано у вироку.

ОСОБА_15 та ОСОБА_7 також не заперечували, що на відеозаписі зображені саме вони.
Із відеозапису убачається, що ні у ОСОБА_15 , ні у ОСОБА_7 не має в руках барсетки (чоловічої сумки), яка б була схожа на сумку потерпілого, і яка в подальшому в нього була вилучена.
Зазначене свідчить про те, що доводи засудженого ОСОБА_7 про те, що він помилково підібрав з місця вчинення злочину барсетку є надуманими.
Зазначені докази, а також показання потерпілого ОСОБА_13 в судових засіданнях 24 березня 2016 року, 20 травня 2016 року, перевірені судом у порядку, встановленому КПК України, і визнані належними та допустимими.

Показання потерпілого ОСОБА_13 є послідовними в ході досудового та судового слідства, узгоджуються з іншими об`єктивними доказами.

З урахуванням того, що ці докази узгоджуються між собою, та те, що у обвинуваченого ОСОБА_7 вилучено майно потерпілого, суд обґрунтовано взяв їх в основу вироку, а позицію обвинувачених визнав як захисну.

З таким висновком погоджується і колегія суддів.

Крім того, колегія судів погоджується із висновком суду першої інстанції про критичне ставлення до показань обвинувачених, оскільки суду не було надано доказів, що конфлікт спровокував саме потерпілий ОСОБА_13 , який нібито пропонував ОСОБА_15 та ОСОБА_7 придбати наркотичні засоби, позицію обвинувачених колегія суддів розцінює як спосіб захисту, оскільки такі показання спростовуються сукупністю досліджених судом доказів.
Доводи обвинувачених про те, що в їх діях відсутній прямий умисел на спричинення потерпілому тілесних ушкоджень і заволодіння його майном, відсутність у вироку доказів способу, часу, місця, мотиву та умислу злочину, спростовуються наведеними у вироку доказами та показаннями потерпілого ОСОБА_13 ,який послідовно пояснював суду про те, що саме ОСОБА_15 та ОСОБА_7 збили його з ніг та нанесли йому близько 15 ударів ногами і кулаками по обличчю та тілу, вирвали з рук барсетку та втекли.
Нанесення потерпілому удару рукою в область потилиці, від якого він упав на землю та не зміг чинити опір, многократне нанесення обвинуваченими ударів в область тулуба та голови, про що свідчать локалізація та ступень тяжкості тілесних ушкоджень, виривання з рук барсетки під час нанесення ударів,їх дії після вчинення злочину негайно залишили місце його вчинення - дають підстави дійти висновку про те, що ОСОБА_15 та ОСОБА_7 усвідомлювали суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачали його суспільно небезпечні наслідки і бажали їх настання, тобто діяли з прямим умислом на заволодіння майном потерпілого із застосуванням насильства, небезпечного для здоров`я потерпілого.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги обвинувачених про неповноту судового розгляду та недоведеність вини спростовуються матеріалами справи та є безпідставними.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, по справі не встановлено.

Суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченим ОСОБА_15 та ОСОБА_7 покарання, дотримався вимог ст.65 КК України і в повному обсязі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину та ступінь суспільної небезпеки, дані про особу обвинувачених, із яких вбачається, що вони на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебувають, ОСОБА_7 перебуває на обліку у ХУВП з приводу хронічних хвороб, не працюють, неодружені, раніше неодноразово судимі за умисні корисні злочини, і знову вчинили тяжкий злочин, що свідчить про їх стійку антисоціальну спрямованість.

Обставин, які пом`якшують покарання, згідно із вимогами ст.66 КК України, судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання, відповідно до ст.67 КК України, визнано рецидив злочину.

За таких обставин колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо призначення виду та розміру покарання достатньо мотивований, а покарання, що призначено обвинуваченим ОСОБА_15 та ОСОБА_7 , є необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Вирок Червонозаводського районного суду м.Харкова від 21 червня 2016 року стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_7 - залишити без змін, а апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_15 та ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий
Судді: