Справа № 405/4290/16-к
1-м/405/3/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 грудня 2016 року Ленінський районний суд міста Кіровограда у складі:
головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю: прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5
експерта ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 .
встановив:
Вироком Нижневартовського міського суду Ханти-Мансійського автономного округу - Югри від 02.02.2015 року ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК РФ (незаконний збут наркотичних засобів, вчинений із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних мереж, групою осіб за попередньою змовою, у великому розмірі), ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 КК РФ (замах на незаконний збут наркотичних засобів, їх аналогів, вчинений із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних мереж, групою осіб за попередньою змовою, в особливо великому розмірі) і призначено покарання за ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 КК РФ у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років 06 (шість) місяців із застосуванням ч. 1 ст. 62 КК РФ без позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, без штрафу та за п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК РФ у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років без позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, без штрафу. На підставі ч. 3 ст. 69 КК РФ за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 11 (одинадцять) років без позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, без штрафу, з відбуттям покарання в виправній колонії суворого режиму.
Міністерство юстиції України звернулося до суду з клопотання про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України, в якому заявник просив суд визначити норми (статті, частини статей) Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_7 визнаний винним вказаним вище вироком суду РФ, та визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_7 на підставі цього вироку суду.
В судове засідання представник заявника не з`явився, про час, місце та дату розгляду клопотання був повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій підтримав своє клопотання та просив розгляд справи проводити без участі в судовому засіданні представника Міністерства юстиції України.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання заявника, обґрунтовуючи свою позицію тим, що відповідно до чинного законодавства України перелік наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, зберігання або збут яких обмежений на території України, затверджений постановою КМУ від 06.05.2000 року № 770, речовина хінолін-8-іл-1-(циклогексилметил)-1Н-індол-3-карбоксілат була включена до таблиці наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів лише 26 грудня 2014 року. Таким чином, на час зберігання та збуту ОСОБА_7 хінолін-8-іл-1-(5-фторпентіл)-1Н-індол-3-карбоксілат на території Російської Федерації вказана речовина не була визнана на території України речовиною, обіг якої обмежений чи заборонений. Тому, якщо ОСОБА_7 зберігав або збував хінолін-8-іл-1-(5-фторпентіл)-1Н-індол-3-карбоксілат у період з 25.02.2014 по 10.03.2016 на території України, то в його діях був би відсутній склад кримінального правопорушення. Враховуючи викладене, прокурор просив у задоволенні клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України у відношенні ОСОБА_7 відмовити.
Експерт Кіровоградської НДЕКЦ МВС України ОСОБА_6 суду пояснив, що дійсно в період з 25.02.2014 по 10.03.2016 відповідно до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, зберігання або збут яких обмежений на території України, затверджений постановою КМУ від 06.05.2000 року № 770, речовина хінолін-8-іл-1-(5-фторпентіл)-1Н-індол-3-карбоксілат на території України до наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів віднесена не була. Питання, чи є речовина хінолін-8-іл-1-(5-фторпентіл)-1Н-індол-3-карбоксілат аналогом чи гомологом наркотичних засобів або психотропних речовин, які підлягають тим же заходам контролю, що й відповідні наркотичні засоби або психотропні речовини, належить до компетенції Комітету з контролю за наркотиками МОЗ України.
Судом неодноразово надсилались запити до Комітету з контролю за наркотиками МОЗ України (24.10.2016, 16.11.2016) щодо надання інформації, чи були наркотичні речовини «хинолин-8-ил-1-(5-фторпентил)-1Н-индол-3-карбосилат», «хинолин-8-ил-1-пентил-1Н-индол-3-карбоксилат», «QCBL-BZ-F ( другие названия: FUB-PB-22; хинолин-8-ил-1(4-фторфенилметил)-1Н-индол-3-карбоксилат», «хинолин-8-ил-1-(4-фторбензил)-1Н-индол-3-карбоксилат», «хинолин-8-иловый эфир 1-(4-фторбензил)-1Н-индол-3-карбоновой кислоты)» в період з 28.02.2014 року по 18.03.2014 року визнані на території України речовинами (наркотичними засобами, психотропними речовинами або їх аналогами), обіг яких обмежений чи заборонений. Однак, незважаючи на отримання запитів суду, Державним комітетом з контролю за наркотиками МОЗ України суду відповіді надано не було.
Заслухавши думку прокурора, експерта Кіровоградської НДЕКЦ МВС України, дослідивши матеріали клопотання, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно вироку Нижневартовського міського суду Ханти-Мансійського автономного округу - Югри РФ від 02.02.2015 року ОСОБА_7 засуджений за ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 КК РФ, п. «г» ч. 4 ст. 228.1, із застосуванням ч. 1 ст. 62 КК РФ, ч. 3 ст. 69 КК РФ у вигляді позбавлення волі на строк 11 років без призначення додаткових покарань, та відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія № 2 УФСВП Росії по Тюменській області», початок строку відбування його покарання 19.03.2014 року, кінець відбування строку покарання - 18.03.2025 рік, у строк покарання зарахований термін перебування ОСОБА_7 під вартою - з 19.03.2014 року по 01.02.2015 рік включно. Відповідно до розпорядження від 07.05.2015 року № 24874/1-100/15, вирок Нижневартовського міського суду від 02.02.2015 року відносно ОСОБА_7 набрав законної сили 08.04.2015 року. Згідно заяви ОСОБА_7 висловив бажання бути переданим в Україну для подальшого відбування покарання (а.с.35-36).
Відповідно до ч. 3 ст.609 КПК України Міністерство юстиції України в разі прийняття рішення щодо прийняття громадянина України, засудженого судом іноземної держави, для подальшого відбування покарання на території України звертається до суду з клопотанням про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України.
Відповідно до ч. 1 ст. 610 КПК України клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції. Остання відома адреса проживання ОСОБА_7 в Україні: АДРЕСА_1 .
В силу ч. 1 ст. 602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Суд, виконуючи вищевказані вимоги, а також положення ч. 3 ст. 603 КПК України, якою на суд покладено обов`язок встановити, чи дотримані умови, передбачені міжнародним договором або відповідними положеннями КПК України, відмічає, що чинними на території України є Закони України «Про приєднання України до Європейської Конвенції про передачу засуджених осіб» та «Про ратифікацію Європейської Конвенції про міжнародну дійсність кримінальних вироків».
Зазначені Європейські Конвенції згідно з положеннями ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.
Вироком Нижневартовського міського суду Ханти-Мансійського автономного округу - Югри РФ від 02.02.2015 року ОСОБА_7 засуджено за вчинення злочинів, передбачених п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК РФ (незаконний збут наркотичних засобів, вчинений із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних мереж, групою осіб за попередньою змовою, у великому розмірі), ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 КК РФ (замах на незаконний збут наркотичних засобів, їх аналогів, вчинений із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних мереж, групою осіб за попередньою змовою, в особливо великому розмірі), що також є карними діяннями відповідно до чинного законодавства України про кримінальну відповідальність.
Разом з тим, з вироку вбачається, що ОСОБА_7 засуджено за збут та зберігання хінолін-8-іл-1-(5-фторпентіл)-1Н-індол-3-карбоксілат, що є похідною від речовини хінолін-8-іл-1-(циклогексилметил)-1Н-індол-3-карбоксілат, злочин було вчинено на території Російської Федерації в період з 28.02.2014 по 18.03.2014.
Відповідно до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, зберігання або збут яких обмежений на території України, затвердженого постановою КМУ від 06.05.2000 року № 770, речовина хінолін-8-іл-1-(5-фторпентіл)-1Н-індол-3-карбоксілат на території України до наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів віднесена не була. Відповідно до вказаного переліку речовина хінолін-8-іл-1-(циклогексилметил)-1Н-індол-3-карбоксілат була включена до таблиці наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів лише 26 грудня 2014 року відповідно до постанови КМУ від 26.12.2014 за № 712.
Згідно ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
Відповідно ст. 3 КК України законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. Злочинність діяння, а також його караність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки цим Кодексом. Застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією заборонено.
Також ст. 4 КК України вказує, що злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення злочину визначається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності. У ст. 5 КК України закріплено, що закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Відповідно до ч. 4 ст. 10 КК України виконання в Україні вироку іноземного суду чи міжнародної судової установи можливо, якщо діяння, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, згідно з цим Кодексом визнається злочином або було б злочином у разі його вчинення на території України.
Відповідно до ст. 4 Європейської конвенції про міжнародну дійсність кримінальних вироків санкція (тобто призначене покарання) може виконуватися іншою Договірною Державою тільки у разі, якщо згідно з її законодавством дія, за яку була встановлена санкція, була б злочином в разі її вчинення на її території, та особа, якій було встановлено санкцію, підлягала би покаранню, в разі якщо вона вчинила б цю дію там.
Таким чином, на час зберігання та збуту ОСОБА_7 хінолін-8-іл-1-(5-фторпентіл)-1Н-індол-3-карбоксілат на території Російської Федерації вказана речовина не була визнана на території України речовиною, обіг якої обмежений чи заборонений. І якщо б ОСОБА_7 зберігав або збував хінолін-8-іл-1-(5-фторпентіл)-1Н-індол-3-карбоксілат в період з 28.02.2014 по 18.03.2014 на території України, то його дії не містили б складу кримінального правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.
Виходячи з викладеного, клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Нижневартовського міського суду Ханти-Мансійського автономного округу - Югри від 02.02.2015року відносно ОСОБА_7 за п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК РФ, ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 КК РФ у відповідність із законодавством України не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9-12 Конвенції «Про передачу засуджених осіб», ст.ст. 602, 610 КПК України, суд -
постановив:
В задоволенні клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом семи днів з дня її винесення.
Суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1