Справа № 138/488/17
Провадження №:1-кп/138/108/17

ВИРОК
Іменем України
08 червня 2017 року м. Могилів-Подільський
Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сулинівка Бориспільського району Київської області, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, на утриманні є малолітня дитина, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 13.12.2005 вироком Драбівського районного суду Черкаської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
- 10.04.2008 вироком Драбівського районного суду Черкаської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Драбівського районного суду Черкаської області від 13.12.2005 та призначено остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі;
- 16.07.2008 вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання невідбутої частини покарання за вироком Драбівського районного суду Черкаської області від 10.04.2008 призначено остаточне покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі. 17.12.2010 постановою Придніпровського районного суду Черкаської області звільнений умовно-достроково на невідбутий термін 1 рік 2 місяці 3 дні;
- 13.02.2017 вироком Деснянського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
02.07.2016 приблизно о 12 год. 20 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи на стежці біля шляху залізничного сполучення, неподалік від домоволодіння по АДРЕСА_3 , маючи намір на відкрите викрадення чужого майна, реалізовуючи свій злочинний умисел, раптово зірвав з шиї ОСОБА_6 два золотих ланцюжки, один з яких вагою 4,7 г, 500 проби, а другий вагою 2,32 г, 585 проби, на одному з яких був хрестик із недорогоцінного невстановленого металу та ваги, а на іншому сережка з невстановленого металу та ваги. При цьому ОСОБА_4 пальцями рук подряпав шкіру шиї ОСОБА_6 , спричинивши тілесні ушкодження. Після вчиненого ОСОБА_4 з місця події зник та викраденим розпорядився на власний розсуд.
Згідно висновку експерта за результатами судово-товарознавчої експертизи № 1017 від 04.08.2016 ринкова вартість викрадених ланцюжків станом на 02.07.2016 могла становити: ланцюжка з золота вагою 4,7 г 500 проби 2447,80 грн., а ланцюжка вагою 2,3 г 585 проби 1413,69 грн.
Таким чином ОСОБА_4 завдав ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 3861,49 грн.
Згідно висновку експерта за результатами судово-медичної експертизи № 191 від 05.07.2016 ОСОБА_6 спричинені такі тілесні ушкодження: дві садни на шиї на передньо-боковій поверхні та на передній поверхні шиї, які виникли від дії предмету з загостреною травмуючою поверхнею, якими могли бути і нігті нападаючого, можливо, 02.07.2016, та належать до категорії легких тілесних ушкоджень.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно. Суд вважає дану кваліфікацію вірною.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину за ч. 2 ст. 186 КК України визнав повністю. Пояснив, що 02.07.2017 приблизно о 12 год. 20 хв. зустрівся зі своєю знайомою ОСОБА_6 і почав з нею розмовляти. В ході бесіди між ними виникла суперечка і він зірвав з її шиї два золоті ланцюжки, на яких були хрестик, сережка та ваги, та втік. Уточнив, що мав намір саме на викрадення майна. В подальшому ланцюжки здав до ломбарду приблизно за 3000 грн., гроші витратив на власні потреби. У вчиненому щиро розкаявся. Зазначив, що перед потерпілою вже вибачився, викрадене майно їй повернуто працівниками поліції.
Оскільки обвинувачений та інші учасники судового розгляду погодились з недоцільністю дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності його позиції немає, суд згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним допит потерпілої, свідків, дослідження документів кримінального провадження, а обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням характеризуючих особу обвинуваченого матеріалів.
Прокурор просив визнати ОСОБА_4 винуватим за ч. 2 ст. 186 КК України та, з урахуванням пом`якшуючої покарання обставини щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обтяжуючої покарання обставини рецидив злочинів, призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі. Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 13.02.2017 виконувати самостійно.
Обвинувачений ОСОБА_4 просив суд суворо його не карати, не позбавляти волі, щиро розкаявся у вчиненому.
Захисник ОСОБА_5 просив суд врахувати, що обвинувачений є учасником АТО, позитивно характеризується за місцем проживання та місцем проходження служби, думку потерпілої щодо виду та розміру покарання, та призначити ОСОБА_4 покарання у виді 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки 6 місяців.
Потерпіла ОСОБА_6 в заяві від 16.05.2017 просила обвинуваченого суворо не карати. В судовому засіданні 16.05.2017 зазначала, що знає обвинуваченого лише з гарного боку, він перед нею вже вибачився і вона до нього претензій не має.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.
Злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, є тяжким злочином.
Обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання, роботи та проходження військової служби характеризується позитивно. Суд також враховує, що обвинувачений має на утриманні малолітню дитину 2013 року народження, в період з 15.06.2015 по 20.10.2015 приймав участь в АТО на території Донецької та Луганської областей, а також, що потерпілій відшкодовано завдану шкоду, шляхом повернення викраденого майна.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, є рецидив злочинів.
Також при визначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує зміст досудової доповіді щодо обвинуваченого ОСОБА_4 та висновок органу пробації про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства за умови покладення на нього визначених законом обов`язків.
Враховуючи викладене вище, думки обвинуваченого, захисника, прокурора та потерпілої щодо виду та розміру покарання, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливо в умовах без ізоляції від суспільства, що дає підстави суду до обраного покарання застосувати ст. 75 КК України, звільнивши ОСОБА_4 від відбування обраного покарання з випробуванням.
Судом також встановлено, що вироком Деснянського районного суду м. Києва від 13.02.2017 ОСОБА_4 засуджено ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки. Оскільки даний злочин ОСОБА_4 вчинив до постановлення вироку суду від 13.02.2017, це дає суду підстави при призначенні обвинуваченому остаточного покарання застосувати ч. 4 ст. 70 КК України.
Долю речових доказів вирішити згідно ст. 100 КПК України.
Цивільний позов потерпілою не заявлявся.
Керуючись ст.ст. 12, 63, 65-67 , 70 ч. 4, 75, 76 ч. 1 п. 1, 2, 186 ч. 2 КК України, ст.ст. 100, 124 ч. 2, 349 ч. 3, 368-370, 374, 376 КПК України суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців.
Згідно ст. 76 ч. 1 п. 1, 2 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням з урахуванням вироку Деснянського районного суду м. Києва від 13.02.2017 визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців.
Згідно ст. 76 ч. 1 п. 1, 2 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Речові докази: розірваний золотий ланцюжок вагою 4,75 г, 500 проби та золотий ланцюжок вагою 2,37 г, 585 проби, що знаходяться на зберіганні у ОСОБА_6 , - повернути законному володільцю ОСОБА_6 .
Понесені по справі процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта в сумі 351 (триста п`ятдесят одна) грн. 84 коп. стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення і набирає законної сили після закінчення вказаного строку, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити потерпілій.
Роз`яснити учасникам судового провадження, що вони мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1