АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 19 липня 2017 року апеляційні скарги ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15 травня 2017 року,

за участі: прокурора представника ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою суду задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_8 , погоджене прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 та накладено арешт на незавершене та завершене самовільне будівництво, окрім житлових приміщень, які належать фізичним особам на праві приватної власності, що здійснюється на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 (до 15 жовтня 2014 року АДРЕСА_1 ) за кадастровим номером :02:422:0113, яка обліковується за ОСОБА_5 , із забороною розпорядження, користування, укладання попередніх договорів купівлі-продажу та проведення будь-яких будівельних робіт направлених на створення завершеного об`єкту будівництва.

Як вбачається з ухвали, слідчий суддя вказав, що наявні підстави для задоволення клопотання про арешт майна.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді ОСОБА_5 подав апеляційну скарги в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 15 травня 2017 року, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Щодо строку апеляційного оскарження ОСОБА_5 зазначає, що про наявність арешту дізнався лише 22 червня 2017 року з ЄДРСР, а копію оскаржуваної ухвали суд першої інстанції не надсилав в адресу ОСОБА_10 , відповідно останній її не отримував, тому вважає що строк апеляційного оскарження пропущено з поважних причин, і він підлягає поновленню.
Як зазначає ОСОБА_5 в своїй апеляційній скарзі, слідчим суддею під час розгляду та вирішення клопотання про арешт майна, проігноровані норми КПК України, що на його думку призвело до незаконного та необґрунтованого накладення арешту.

Суд не звернув уваги на те, що у клопотанні відсутні конкретні факти незаконної діяльності ОСОБА_10 або інших осіб. Жодних законних обґрунтувань необхідності накладення арешту в рамках даного кримінального провадження слідчим не вказано.

Слідчий суддя у супереч вимогам ч. 2 ст. 171 та ч. 3 ст. 172 КПК України не звернув уваги на те, що клопотання слідчого не відповідає вимогам законодавства й внаслідок чого, на думку ОСОБА_5 необґрунтовано наклав арешт на земельну ділянку.
Судом не врахованого і того, що в порушення вимог ст. 171 КПК України, слідчим у клопотанні чітко не зазначено відомостей стосовно реальної наявності підстав у зв`язку з якими потрібно здійснювати арешт всього майна. Слідчим суддею не були дотримані вимоги ст.ст. 170, 171, 173 КПК України при розгляді клопотання про накладення арешту, не враховано, що у клопотанні слідчого не зазначено реальність підстав для здійснення арешту певного майна.
Також суд не врахував того, що у клопотанні слідчим не доведено достатніх підстав вважати, що майно, яке належить арештувати, набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення або має будь-яке значення для розслідування кримінального провадження.

Крім того, судом не враховано, що злочини, передбачені ч. 3 ст. 197-1, ч.ч. 1, 4 ст. 358, ст. 356, ч.ч. 1, 3, 4 ст. 190, ч. 1 ст. 194, ч.ч. 1, 3 ст. 185, ч. 5 ст. 191 КК України - не є тяжкими та їх санкція не передбачає конфіскації.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, доводи прокурора щодо необхідності залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали судового провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ст. 395 КПК України, ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення, а у випадку якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З апеляційної скарги, доданих до неї документів та матеріалів судового провадження вбачається, що клопотання прокурора про накладення арешту на майно було розглянуто судом у відсутність власника майна та його представників, а тому колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження необхідно поновити.

Як вбачається з матеріалів провадження, Головним слідчим управлінням НП України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 06 березня 2013 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 650001281, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 197-1, ч.ч. 1, 4 ст. 358, ст.. 356, ч.ч. 1, 3, 4 ст. 190, ч. 1 ст. 194, ч.ч. 1, 3 ст. 185, ч. 5 ст. 191 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що протягом 2013-2016 років до правоохоронних органів м. Дніпра надійшло ряд заяв фізичних та юридичних осіб про те, що протягом тривалого часу група осіб у складі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , діючи за попередньою змовою, шляхом підробки офіційних документів та вчинення шахрайських дій, всупереч вимогам чинного законодавства України заволоділи земельними ділянками за наступними адресами в м. Дніпро, а саме: вул. Плеханова (Князя Володимира Великого), 15-Г (змінено на 15-К); АДРЕСА_2 (цілий квартал); АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 ; АДРЕСА_5 ( АДРЕСА_6 ; АДРЕСА_7 та незаконно здійснюють на них самовільне будівництво без отримання будь-яких дозвільних документів з органів державної влади, також в деяких будинках шахрайським шляхом заволоділи квартирами в будинках, які розташовані на вказаних земельних ділянках та інше.

15 травня 2017 року старший слідчий в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_8 , за погодженням прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , звернувся з клопотанням про накладення арешту на незавершене та завершене самовільне будівництво, окрім житлових приміщень, які належать фізичним особам на праві приватної власності, що здійснюється на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 (до 15 жовтня 2014 року АДРЕСА_8 ) за кадастровим номером :02:422:0113, яка обліковується за ОСОБА_5 , із забороною розпорядження, користування, укладання попередніх договорів купівлі-продажу та проведення будь-яких будівельних робіт направлених на створення завершеного об`єкту будівництва. При цьому своєю постановою від 26 квітня 2017 року старший слідчий визнав названий будинок речовим доказом у кримінальному провадженні № 650001281.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15 травня 2017 року, вищевказане клопотання органу досудового розслідування задоволено.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону в дотримався.

Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 650001281, про накладення арешту на незавершене та завершене самовільне будівництво, окрім житлових приміщень, які належать фізичним особам на праві приватної власності, що здійснюється на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 (до 15 жовтня 2014 року АДРЕСА_8 ) за кадастровим номером :02:422:0113, яка обліковується за ОСОБА_5 , слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення слідчого та, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку про наявність підстав для задоволення клопотання про арешт майна.

З урахуванням цього слідчий суддя, всупереч ствердженням автора апеляційних скарг, встановив належні правові підстави, передбачені ч. 1 ст. 170, ч. 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання та накладення арешту на вищевказане майно,оскільки воно, як встановила колегія суддів відповідає критеріям визначених в ст. 98 КПК України та відповідно до постанови старшого слідчого ОСОБА_8 визнано речовим доказом (а.п. 22-23).

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 132, 170 173 КПК України, наклав арешт на вищезазначене майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на вищезазначене майно, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи власника майна стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Доводи автора апеляційних скарг про те, що арешт на вищевказане майно накладено безпідставно без наявності правових підстав, не можуть прийматися до уваги, оскільки арешт слідчим суддею накладено правомірно, відповідно до вимог ст.ст. 170-173 КПК України. При цьому колегія суддів враховує те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування решту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Інші доводи, на які посилається в апеляційних скаргах власник майна, також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки вони спростовуються матеріалами провадження.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено та не вбачаються такі і зі змісту апеляційної скарги.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційні скарги власника майна ОСОБА_5 навіть з урахуванням усіх викладених в них доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Поновити ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15 травня 2017 року.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15 травня 2017 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , та накладено арешт на незавершене та завершене самовільне будівництво, окрім житлових приміщень, які належать фізичним особам на праві приватної власності, що здійснюється на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 (до 15 жовтня 2014 року АДРЕСА_8 ) за кадастровим номером :02:422:0113, яка обліковується за ОСОБА_5 , із забороною розпорядження, користування, укладання попередніх договорів купівлі-продажу та проведення будь-яких будівельних робіт направлених на створення завершеного об`єкту будівництва, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/796/3504/2017 Категорія: ст. 170 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_16 Доповідач: ОСОБА_1