АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
30 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Горлівка, українець, громадянин України, не одружений, з середньою освітою, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання в м. Києві, раніше не судимий,
по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,?
за участі:
прокурора ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_8
Від обвинуваченого ОСОБА_5 надійшла апеляційна скарга на вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 04.01.2017, в якій він просить суд повернути кримінальне провадження на розсуд суду на досудове розслідування або до суду першої інстанції. Змінити міру запобіжного заходу на більш м`який.
Так, вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 04.01.2017 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України та призначено покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією майна. Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою продовжено до набрання вироком законної сили. Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з 13.11.2015.
Не погоджуючись із ухваленим рішенням суду, в обґрунтування своєї апеляційної скарги ОСОБА_5 вказує, що він не погоджується з вироком суду першої інстанції, оскільки вважає, що його дії невірно кваліфіковано за ч.3 ст.187 КК України, оскільки як стверджує обвинувачений, потерпіла ОСОБА_9 є його цивільною дружиною, з якою вони разом проживали в АДРЕСА_2 і на грунті сварки він наніс потерпілій кілька стусанів. До квартири ОСОБА_9 добровільно його впустила, аби ОСОБА_5 забрав речі. Однак 13.11.2015, коли обвинувачений в черговий раз прийшов забрати свої речі та кредитку картку, між ним та потерпілою сталась сварка, після якої ОСОБА_9 стало погано. Як зауважує апелянт, він самостійно викликав для потерпілої швидку допомогу і став чекати до приїзду лікарів.
Інших апеляцій, доповнень заперечень від учасників кримінального провадження не надходило.
Як встановлено судом першої інстанції, 11.11.2015 ОСОБА_10 , перебуваючи в м.Києві, приїхав до будинку за адресою: АДРЕСА_3 , з метою заволодіння чужим майном, де близько 21 години 00 хвилин помітив раніше знайому йому громадянку ОСОБА_9 , яка проживає за вказаною адресою. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом нападу, поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я, поєднаного з проникненням у житло, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, ОСОБА_5 обрав об`єктом злочинного посягання майно, що належить ОСОБА_9 , та підійшов до неї й запропонував піднятись до квартири АДРЕСА_4 , в якій вона проживає, на що остання, не підозрюючи намірів ОСОБА_10 , погодилась. Піднявшись до приміщення квартири, підійшовши до вхідних дверей квартири в якій проживає потерпіла ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , в момент, коли потерпіла відчинила двері до квартири, здійснив поштовх в спину останньої, від чого вона втратила рівновагу, та, скориставшись цим, незаконно, проти волі ОСОБА_9 , проник за нею до квартири АДРЕСА_5 та зачинив вхідні двері. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, перебуваючи в приміщенні вищевказаної квартири ОСОБА_5 підійшов до потерпілої ОСОБА_9 та, затуливши їй рот рукою, дістав предмет, схожий на канцелярський ніж, та висловив погрозу застосувати його, у разі невиконання потерпілою ОСОБА_9 його вказівок, тобто вчинив погрозу застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи. В подальшому, ОСОБА_5 , продовжуючи свої злочинні дії, подолавши шляхом погрози застосування предмета, схожого на канцелярський ніж, волю до опору потерпілої ОСОБА_9 , наказав їй дістати грошові кошти, які знаходились в приміщенні квартири та передати їх йому, на що остання, усвідомлюючи загрозу своєму життю та здоров`ю, погодилась та передала ОСОБА_5 , грошові кошти в сумі 400 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 11.11.2015 становить 9105 гривень, які останній поклав собі в кишеню куртки, в яку був одягнутий. Продовжуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_5 , також заволодів мобільним телефоном марки «Нокіа» вартістю 1000 грн., в який була встановлена картка мобільного оператора Київстар ( НОМЕР_1 ), ноутбуком марки «Леново» вартістю 5 тис. грн., планшетом «Бравіс HP 101», вартістю 2 тис. грн., банківською карткою банку «ПромІнвестБанк», на ім`я ОСОБА_9 на рахунку якої знаходилось 250 грн., та годинником «ДжусіКутюр» вартістю 2 тис. грн. Заволодівши вищевказаним майном, ОСОБА_5 покинув приміщення квартири АДРЕСА_5 та з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_9 матеріального збитку на суму 19 355 грн.
Крім того, 13.11.2015 року ОСОБА_5 , будучи особою, яка раніше вчинила розбій, приїхав до будинку по АДРЕСА_3 для здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, поєднаного з проникненням у житло, а саме майном, що знаходиться у власності гр. ОСОБА_9 , яка проживає за адресою АДРЕСА_2 . Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом проникнення до квартири, в якій проживає гр. ОСОБА_9 , ОСОБА_5 близько 13 години 00 хвилин піднявся на 14 поверх вказаного будинку та, в момент, коли потерпіла вийшла з квартири, здійснив на неї напад, та, приставивши до її голови предмет, схожий на пістолет, застосування якого потерпіла ОСОБА_9 сприйняла як реальну загрозу своєму життю, наказав їй заходити в приміщення квартири, в якій остання мешкає. Після чого ОСОБА_5 слідом за ОСОБА_9 , проти її волі, зайшов до приміщення квартири АДРЕСА_5 , зачинивши при цьому двері, таким чином, незаконно, проти волі останньої, проник до приміщення даної квартири. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні вищевказаної квартири, підійшов до потерпілої, яка дану ситуацію сприйняла як реальну загрозу своєму життю та здоров`ю та перестала чинити опір, погрожуючи застосувати насильство, яке є небезпечним для житія та здоров`я, у разі невиконання гр. ОСОБА_9 його вказівок, наказав їй дістати банківські картки, на яких знаходились грошові кошти, та передати їх йому. Однак, через певний проміжок часу потерпілій ОСОБА_9 вдалось покинути квартиру АДРЕСА_5 , а ОСОБА_5 був затриманий в приміщенні даної квартири співробітниками поліції, які прибули за викликом.
Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити, думку прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги обвинуваченого та наполягав на необхідності залишити без змін оскаржуваний вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 04.01.2017, заслухавши промови учасників судового провадження в судових дебатах та останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали судового провадження в межах поданої апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_5 не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Зазначеним критеріям вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 04.01.2017, ухвалений відносно ОСОБА_5 , відповідає, що підтверджується слідуючим.
Згідно із вимогами ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Під час перевірки колегією суддів доводів апеляційної скарги обвинуваченого щодо невірної кваліфікації його дій за ч.3 ст.187 КК України при судовому розгляді встановлено, що викладені у вироку суду фактичні обставини скоєних кримінальних правопорушень підтверджуються дослідженими судом першої інстанції доказами, які в свою чергу є належними, допустимими та достатніми.
Так на підтвердження встановлених судом фактичних обставин, суд першої інстанції послався на наступні джерела доказів:
- покази потерпілої ОСОБА_9 , яка суду показала, що 11.11.2015 близько 21:00 год. поверталась додому та біля під`їзду за адресою: АДРЕСА_3 , зустріла ОСОБА_11 , який повідомив що хоче забрати свої речі. Піднявшись до квартири АДРЕСА_4 вказаного будинку, вона відкрила ключем двері, та відчула поштовх в спину, від чого втратила рівновагу, почала кричати, однак ОСОБА_5 зайшов за нею до приміщення квартири, де закрив їй рот руками, та дістав предмет, схожий на канцелярський ніж. В подальшому ОСОБА_5 тримаючи в руках канцелярський ніж та погрожуючи його застосувати, висловив вимогу щодо передачі йому грошових коштів та вона, сприймаючи його погрози як реальну загрозу своєму життю віддала останньому грошові кошти в сумі 400 доларів США. Після чого ОСОБА_5 почав шукати у квартирі інші грошові кошти, однак не знайшовши їх забрав мобільний телефон марки «Нокіа», ноутбук «Леново», планшет «Бравіс HP 101», банківську карту «Промінвест банк» та годинник «ДжусіКутюр». Близько 00:30 12.1 1.2015 ОСОБА_5 з викраденими речами залишив приміщення квартири, а вона пішла до сусіда викликати швидку та поліцію.13.11.2015 року близько 13:00 вона вийшла з квартири АДРЕСА_4 та пішла до сусідки з квартири АДРЕСА_6 . Підійшовши до квартири АДРЕСА_7 , вона подзвонила у дзвінок, та в цей час до неї підбіг ОСОБА_5 , схопив за шию рукою та приставив до голови предмет, схожий на пістолет, та наказав вести себе тихо, та вона, сприйнявши його дії як реальну загрозу власному життю, перестала чинити опір, та ОСОБА_5 потягнув її до квартири АДРЕСА_4 . Проникнувши до квартири, ОСОБА_5 закрив за собою двері, та перебуваючи у приміщенні квартири запитав чи є у неї грошові кошти, на що вона усвідомлюючи загрозу своєму життю повідомила, що має рахунки в банках, та ОСОБА_5 сказав, що вони підуть разом з нею знімати гроші для того, щоб віддати йому. Після цього їй стало погано та ОСОБА_5 викликав швидку, а сам пішов на балкон, а потерпіла в цей час вибігла з квартири, де на загальному коридорі помітила працівників поліції, які в подальшому затримали ОСОБА_5 ;
- покази свідка ОСОБА_12 , який суду показав, що 13.11.2015 прибув за адресою: АДРЕСА_2 , де на балконі вказаної квартири затримав обвинуваченого ОСОБА_5 . Потерпіла пояснила, що ОСОБА_5 вимагав у неї грошові кошти, а за день до цього забрав грошові кошти, ноутбук та інші речі;
- покази свідка ОСОБА_13 , який суду повідомив, що 13.11.2015 в обідній час доби на коридорі почув крик жінки про допомогу, відчинив двері власної квартири та побачив, як чоловік штовхає дівчину до квартири, намагався зашкодити, однак двері до квартири АДРЕСА_5 за собою чоловік зачинив. На коридорі помітив пістолет та жіночий тапок, після чого викликав поліцію. Пістолет забрав до власної квартири, а після приїзду працівників поліції віддав його їм;
- покази свідка ОСОБА_14 , яка показала суду, що ввечері 11.11.2015 чула звуки із сусідньої квартири, наче комусь закривали рот, а на наступний день бачила ссадини на обличчі у потерпілої ОСОБА_9 . Від працівників поліції дізналась що на потерпілу напали, побили та забрали речі і грошові кошти. Про подію, яка сталась 13.11.2015 дізналась від свого чоловіка ОСОБА_13 ;
- покази свідка ОСОБА_15 , який суду показав, що потерпіла ОСОБА_16 знімала квартиру у його матері. Так, в ніч з 11.11.2015 на 12.11.2015 потерпіла ОСОБА_9 подзвонила в двері його квартири, він відчинив та помітив у неї на обличчі синяки та крововиливи. ОСОБА_9 йому повідомила що у неї викрали гроші та речі і попросила телефон, щоб викликати поліцію. Зайшовши до її квартири помітив порушену обстановку та розкидані речі;
- протокол заяви ОСОБА_9 про вчинення кримінальних правопорушень від 12.11.2015 та від 13.11.2015 підтверджується місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення;
- протокол огляду місця події з долученою фото таблицею до нього від 12.11.2015року складеного слідчим СУ поліції у Дніпровському районі ГУ НП у м.Києві ОСОБА_17 в присутності понятих ОСОБА_18 та ОСОБА_19 в період часу з 02 год. 10 хв. по 03 год. 10 хв. підтверджується місце, час та обставини вчинення кримінального правопорушення;
- протокол огляду місця події від 30.11.2015, ході якого вилучено речі, що належать потерпілій ОСОБА_9 , які надала сестра обвинуваченого ОСОБА_5 ? ОСОБА_20 ;
- протокол огляду вилучених речей та постанови про визнання їх речовими доказами;
- лікарська довідка, згідно якої у ОСОБА_9 виявлені ссадини на обличчі.
Таким чином, оцінивши досліджені в судовому засіданні вищевказані докази, суд першої інстанції обґрунтовано визнав обвинуваченого ОСОБА_5 винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України. Така кваліфікація його дій є правильною. Відповідно, доводи апеляції обвинуваченого не знаходять свого підтвердження.
Більше того, суд, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_5 обґрунтовано прийшов до висновку про сумнівність показів обвинуваченого в частині перебігу подій, які мали місце 11.11.2015, та правильно вказав, що наявність сумнівів не узгоджується з стандартом доказування «поза розумним сумнівом, який застосовується при оцінці доказів, на що неодноразово вказував в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини.
Таким чином, колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважає, що судом першої інстанції повністю виконано вимоги ч.1 ст.94 КПК України і здійснена ним оцінка доказів ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, відповідно до вимог закону, при цьому кожен доказ оцінений з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку. Судом вірно встановлено фактичні обставини вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення та здійснено їх кваліфікацію за ч.3 ст.187 КК України.
З урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_5 за пред`явленим йому обвинуваченням, вірності встановлення всіх ознак складу злочину, які вказують на формулу кваліфікації дій обвинуваченого за ч.3 ст.187 КК України, як умисне вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний з проникненням в житло, вчинений особою, яка раніше вчиняла розбій.
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність ОСОБА_5 і на кваліфікацію його дій ? колегією суддів не виявлено.
Що стосується прохання обвинуваченого про зміну йому міри запобіжного заходу на більш м`яку, то апеляційний суд виходить з того, що при прийнятті рішення щодо обрання ОСОБА_5 та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, місцевий суд діяв відповідно до вимог глави 18 КПК України. Зважаючи, що ОСОБА_5 визнаний винним за ч.3 ст.187 КК України, тобто у вчинення тяжкого злочину, йому призначено покарання у виді позбавлення волі, яке останньому слід відбути реально, з чим повністю погоджується апеляційний суд, при тому, що ані в наявній апеляційній скарзі, ані під час судового розгляду справи обвинувачений жодним чином не обґрунтував свою вимогу, ? колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційних в цій частині також.
При призначенні покарання обвинуваченому на думку колегії суддів , суд першої інстанції дотримався положень ст. 65 КК України і призначив покарання з урахуванням конкретних обставин справи, дотримуючись принципу індивідуалізації покарання і підстав для пом`якшення призначеного покарання, відповідно до ч.2 ст. 404 КПК України, колегія суддів не вбачає .
За таких обставин, враховуючи вищенаведене, апеляційні вимоги обвинуваченого задоволенню не підлягають, у зв`язку з чим підстав для скасування вироку суду, як того просить обвинувачений, колегія суддів не знаходить, поза як доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження в апеляційному порядку.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 04.01.2017, яким ОСОБА_5 визнано винним за ч.3 ст.187 КК України та призначено покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією майна, залишити без змін.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення в строк покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 04.01.2017 по 30.05.2017 включно.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга на дану ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою в той самий строк з часу отримання ним копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/796/920/2017
Категорія: ч. 3 ст. 187 КК України
Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_21
Доповідач ОСОБА_1