1-кп/381/222/16
381/3085/16-к
У Х В А Л А

05 грудня 2016 року м.Фастів
Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
під час судового розгляду у кримінальному провадженні № 0001332 від 08.06.2016 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -
встановив:
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив усне клопотання про зміну йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт, посилаючись на наявність у нього цивільної дружини, дітей, бабусі, які потребують його підтримки, зазначив, що не має наміру ухилитись від суду, чи вчинити інше кримінальне правопорушення.
Прокурор, якого підтримав потерпілий, проти клопотання обвинуваченого заперечив, в свою чергу заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою на 60 діб, посилаючись на вагомість отриманих під час досудового розслідування доказів вчинення інкримінованого злочину, тяжкістю покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, що вік та стан здоров`я обвинуваченого не перешкоджають утримуватися у місцях попереднього ув`язнення, відсутністю у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання, тобто відсутність законного джерела доходів, наявністю непогашеної судимості за вчинення аналогічних злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_4 проти клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою заперечив.

Вирішуючи клопотання прокурора та обвинуваченого суд виходить із наступного.

Оцінюючи в сукупності всі обставини, в тому числі тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі доведення та визнання його вини у вчиненому злочині, дані про особу, а саме, майновий стан обвинуваченого, у якого відсутнє постійне місце роботи, який перебивається тимчасовими заробітками, а також той факт, що ОСОБА_4 , будучи 23.05.2016 року засудженим за ч.2 ст. 186 КК України, тобто маючи не зняту та непогашену судимість, знову обвинувачується у вчиненні аналогічного злочину проти власності, на думку суду, ризик того, що опинившись на волі, ОСОБА_4 , може знову вчинити інше кримінальне правопорушення під час судового провадження є дуже високим. Суд бере до уваги, що, існує ризик можливого впливу обвинуваченого на свідків у кримінальному провадженні, які ще не допитані судом, а також з огляду на агресивну налаштованість обвинуваченого щодо потерпілого, які він виявляє під час судового розгляду, ризик впливу на потерпілого. Крім того, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, пов`язаного із застосуванням насильства щодо потерпілого, що значно підвищує суспільну небезпечність особи обвинуваченого.

За сукупністю цих ознак суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, у тому числі запобіжний захід у виді домашнього арешту, не зважаючи на наявність міцних соціальних зв`язків по місцю проживання (цивільна дружина, неповнолітні діти, бабуся) не є достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та не зможе запобігти спробам обвинуваченого ОСОБА_4 вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому у задоволенні клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу із триманні під вартою на домашній арешт, суд відмовляє.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 176, 177,181, 183, 199, 372 КПК України,

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту відмовити.
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 - задовольнити.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 - тримання під вартою залишити без зміни та вважати продовженим на 60 днів, до 02 лютого 2017 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_6