Справа № 372/3368/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/622/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 34 07.06.2017

УХВАЛА
Іменем України
07 червня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:
головуючого судді: - ОСОБА_2
суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар: - ОСОБА_5
за участю
прокурора: - ОСОБА_6
обвинуваченого - ОСОБА_7
захисника - ОСОБА_8
представника потерпілого - ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000810 за апеляційними скаргами першого заступника прокурора Київської області, обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Обухівського районного суду Київської області від 07 березня 2017 року, яким,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Києва, українця, освіта середньо-спеціальна, працюючого кур`єром в ТОВ «Даймекс-Київ», не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
визнано винуватим та засуджено за ч.1 ст. 286 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік без позбавлення права керування транспортними засобами.
Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік, та згідно ст. 76 КК України покладено обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 задоволено частково.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_10 моральну шкоду в сумі 70000 гривень.
Стягнуто з ПрАТ СК «Галицька» на користь потерпілого ОСОБА_10 в рахунок страхового відшкодування - 81985 грн. 04 коп..
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Витрати за проведення інженерно-технічних експертиз в сумі 3959 грн. 80 коп. стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави.
Вироком також вирішено питання щодо речових доказів,
В С Т А Н О В И Л А:
Згідно з вироком, ОСОБА_7 , 11.06.2016 року, приблизно о 13 год. 00 хв., керуючи технічно справним автомобілем марки «Фольксваген Транспортер», номерний знак НОМЕР_1 , рухався по асфальтобетонному покриттю вологої, чистої проїзної частини по вул. Київській в с. Жуківці Обухівського району Київської області зі сторони с. Трипілля в напрямку вул. Когута. Під`їжджаючи до затяжного повороту проїзної частини праворуч, ОСОБА_7 грубо порушуючи та ігноруючи вимоги п.п. 10.1 та п. 1.1 дорожньої розмітки Правил дорожнього руху України, не врахував дорожньої обстановки, грубо порушив правила безпеки дорожнього руху, не врахував зміну дорожньої обстановки, під час руху перетнувши одинарну суцільну лінію дорожньої розмітки, перетин якої заборонено, змінив напрям руху керованого ним транспортного засобу та виїхав на зустрічну смугу руху, по якій у зворотному напрямку рухався автомобіль марки «ВАЗ 2104» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_10 . В результаті виїзду на зустрічну смугу руху сталося зіткнення транспортних засобів.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «ВАЗ 2104» номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_10 отримав середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження, а саме відповідно до висновку судово-медичної експертизи №121 від 28.10.2016 встановлено, що у ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження у вигляді перелому 2-3 ребер зліва, закритого черезвертлюгового перелому лівої стегнової кістки зі зміщенням, закритого перелому лобкової та сідничної кісток зліва, перелом крижової кістки зліва, закритого перелому малогомілкової кістки зліва, множинних саден тіла та обличчя. Тілесні ушкодження у вигляді переломів ребер зліва, лівої стегнової кістки, перелом лобкової та сідничної кісток, крижової кістки, лівої малогомілкової кістки утворилися від дії тупих предметів, та в комплексі відносяться - до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я понад 21 день. Виявленні у ОСОБА_10 тілесні ушкодження могли утворитися за обставин та у термін при ДТП, яка мала місце 11.06.2016 року.
Згідно висновку експерта № 19/8-02/1521 від 31.10.2016 встановлено, що у даній дорожній обстановці водій автомобіля «Фольксваген» номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 , повинен був діяти у відповідності до вимог п. 10.1, та п. 1.1 дорожньої розмітки Правил дорожнього руху України. В діях водія автомобіля «Фольксваген» номерний знак НОМЕР_1 вбачаються невідповідності вимогам п. 10.1 та п.1.1 дорожньої розмітки Правил дорожнього руху України, що перебувають у причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок Обухівського районного суду Київської області від 07 березня 2017 року змінити, стягнути з нього на користь потерпілого ОСОБА_10 моральну шкоду в сумі 40 000 грн.
На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що суд першої інстанції під час розгляду справи та постановлення вироку не в повній мірі надав оцінку обставинам справи та особі обвинуваченого. Вважає, що моральні збитки, які ОСОБА_10 оцінює у 190 000 грн. є значно завищеними. Потерпілим не надано обґрунтування розрахунку розміру шкоди та не вказано, з яких міркувань він виходив визначаючи його.
Посилається на те, що суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для спору.
Вказує, що ОСОБА_10 обґрунтував заподіяну йому моральну шкоду виключно словами, що містяться в цивільному позові, не надавши належних та допустимих доказів, які б підтвердили заподіяння йому моральної шкоди та відповідно її розмір компенсації в сумі, яка становить саме 190 000 грн.
Посилається і на те, що визнаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.
В апеляційній скарзі перший заступник прокурора просить вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначеного покарання, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 286 КК України призначити покарання у виді 1 року обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покласти на нього обов`язки, з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи. В іншій частині вирок залишити без змін.
На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що суд першої інстанції не врахував підвищений ступінь суспільної небезпеки злочину, який вчинено з грубим порушенням ПДР, наслідків злочинного діяння спричинення потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень та не призначив додаткового покарання, що не забезпечить досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.
Крім того, вказує і те, що суд не врахував думку потерпілого та його представника, які наполягали на призначенні ОСОБА_7 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
При вирішенні питання про необхідність призначення додаткового покарання суд не врахував зазначені обставини та не призначив ОСОБА_7 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на певний строк.
Як наслідок, вказані порушення призвели до уникнення обвинуваченим додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав подану ним апеляційну скаргу, та заперечував щодо задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану обвинуваченим апеляційну скаргу, щодо апеляційної скарги прокурора заперечували, думку представника потерпілого, який підтримав подану прокурором апеляційну скаргу та заперечував щодо задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Судовий розгляд даного кримінального провадження проводився в суді першої інстанції в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, а тому висновки суду щодо фактичних обставин справи, які не оспорювались і стосовно яких докази судом не досліджувались, апеляційним судом не перевіряються.

Дії ОСОБА_7 судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження і не оспорюються учасниками судового розгляду.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо того, що судом безпідставно не застосовано до обвинуваченого додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, у зв`язку з чим призначене ОСОБА_7 покарання не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Відповідно до ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Як вбачається з вироку, мотивуючи своє рішення про недоцільність призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином невеликої тяжкості, вчиненим з необережності, особу винного, який посередньо характеризується за місцем проживання, вперше притягується до кримінальної відповідальності, до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не притягувався, врахував характер допущених порушень правил безпеки дорожнього руху, а також обґрунтовано послався на те, що єдиним джерелом доходів обвинуваченого являється робота, пов`язана з керуванням транспортними засобами. Крім того, на думку колегії суддів, слід врахувати, що ОСОБА_7 керував автомобілем у тверезому стані, на даний час працює кур`єром та його робота пов`язана з керуванням автомобілем, крім того, як пояснив обвинувачений в суді апеляційної інстанції, по вихідним він працює в таксі на власному автомобілі з метою заробити собі на життя та мати можливість відшкодовувати потерпілому заподіяну шкоду.
З врахуванням сукупності наведених обставин, колегія суддів вважає, що суд І інстанції обґрунтовано не застосував до ОСОБА_7 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, а тому доводи апеляційної скарги прокурора щодо необхідності призначення обвинуваченому ОСОБА_7 додаткового покарання є необґрунтованими та не підлягають до задоволення.

Також необґрунтованими колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо необхідності зменшення розміру відшкодування на користь потерпілого заподіяної моральної шкоди, оскільки розмір моральної шкоди в сумі 70000 грн. визначено з урахуванням характеру вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, наслідків вчиненого, оскільки в результаті ДТП потерпілий став інвалідом другої групи, глибини душевних та фізичних страждань потерпілого в результаті заподіяння шкоди його здоров`ю та виходячи з вимог розумності і справедливості. З правильністю такого рішення колегія суддів погоджується.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції відповідає вимогам закону, є обґрунтованим і належним чином мотивованим, підстав для його зміни чи скасування не вбачає, а тому залишає апеляційні скарги обвинуваченого та прокурора без задоволення, а вирок - без змін.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги першого заступника прокурора Київської області та обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Обухівського районного суду Київської області від 07.03.2017р. щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 3-х місяців з дня проголошення.

Судді:

________________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4