В И Р О К
Іменем України

14.12.2016 року м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

адвоката-захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одеса обвинувальний акт разом із долученими до нього документами по матеріалам кримінального провадження №0005522 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Маріуполь Донецької області, громадянина України, українця, маючого середню освіту, неодруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.1 КК України,

ВСТАНОВИВ:
19.08.2016 року, біля 00:30 годин, перебуваючи на розі вулиці Кишинівська та проспекту Добровольського в м.Одесі, умисно з корисливих мотивів, з метою відкритого викрадення чужого майна, порівнявшись із ОСОБА_6 , шляхом ривка відкрито викрав, належну їй сумочку фірми «Mongo» кремового кольору вартістю 300 грн, в якій знаходилось наступне майно:
- мобільний телефон марки «Fly IQ4410 Quad», в корпусі чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ2: НОМЕР_2 , вартістю 2362 грн, підключений до оператора стільникового зв`язку «МТС» № НОМЕР_3 , «Лайф» № НОМЕР_4 , стартові пакети матеріальної цінності для потерпілої не становлять;
- грошові кошти у розмірі 100 грн;
- банківська картка Приват Банку на ім`я ОСОБА_6 ;
- банківська картка Ощадбанку на ім`я ОСОБА_6 ;
- гаманець чорного кольору, вартістю 100 грн.
Після цього ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, завдавши ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 2862 грн.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за викладених в обвинувальному акті обставин визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, не оспорював обставин скоєння кримінального правопорушення, та пояснив, що дійсно в серпні місяці 2016 року, відпочиваючи з друзями в Лузанівці м.Одеси, на вул..Кишинівській, він побачив раніше не знайому йому дівчину, як потім виявилось нею була ОСОБА_6 , у якої викрав сумочку, що була у неї на плечі, та втік з місця злочину, наздогнавши своїх друзів. Коли втікав, чув, що його хтось наздоганяв, проте хто саме йому не відомо.

В той же час обвинувачений зазначив, що кається у скоєному ним кримінальному правопорушенні, вказав, що більше не буде вчиняти протиправні діяння. Крім того зауважив, що повернув потерпілій гроші, картку та оплатив всі витрати.
Так як, ОСОБА_5 свою вину визнав повністю, підтвердив обставини скоєння злочину, погодився на спрощену форму судового розгляду, а саме просив не досліджувати докази, які він не оспорює, що передбачено ст.349 ч.3 КПК України, наслідки застосування якої роз?яснені учасникам розгляду справи, суд, з?ясувавши думку учасників процесу, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням характеризуючих матеріалів кримінального провадження.
Аналіз всіх даних, покладених в обґрунтування обвинувального акту, дозволяє суду дійти висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованого йому злочинного діяння, і зазначені докази суд вважає належними, допустимими, достовірними і достатніми для постановлення вироку.

Давши оцінку і проаналізувавши всі дані, здобуті в ході судового слідства, та надані стороною обвинувачення матеріали в судовому засіданні, суд, приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення і кваліфікує його дії за ст.186 ч.1 КК України за ознаками відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд, у відповідності зі ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його суспільну небезпеку, особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Обставин, які згідно ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

До обставин, які згідно ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд відносить повне визнання своєї провини обвинуваченим, щире каяття у вчиненні злочину і сприяння в його розкритті.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 судом також враховуються думка потерпілої ОСОБА_6 , яка в письмовій заяві зазначила, що матеріальний збиток їй погашено в повному обсязі, просила ОСОБА_5 суворо не наказувати, та обрати йому покарання не пов`язане із відбуванням у місцях позбавлення волі.

Крім того, при призначенні покарання обвинуваченому судом враховується сімейний стан ОСОБА_5 , який проживає з матір`ю та братом, є офіційно не працевлаштованим.

Відповідно ж до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання судом також враховується, що відповідно до вимог ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, проаналізувавши докази матеріалів кримінального провадження, враховуючи суспільну небезпеку скоєного, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , його вік, стан здоров`я, сімейний стан, обставини скоєного кримінального правопорушення, беручи до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, і вважає можливим застосувати до нього дію ст.75 КК України, звільнивши від відбуття покарання з випробуванням.

У той же час, відповідно до вимог ст.76 ч.1 п. 2, ч.2 п.2 КК України, з метою контролю за поведінкою засудженого для встановлення факту його виправлення, суд вважає за необхідне покласти на засудженого ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації (кримінально-виконавчої інспекції); повідомляти уповноважений орган з питань пробації (кримінально-виконавчу інспекцію) про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації (кримінально-виконавчою інспекцією).

Згідно реєстру матеріалів досудового розслідування застосування заходів забезпечення кримінального провадження не вбачається.

Питання про долю речових доказів по даним матеріалам кримінального провадження, суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», та керуючись ст.ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.1 КК України, та призначити покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

У відповідності до ст.ст.75, 76 ч.1 п.п.1, 2, ч.2 п.2 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбуття покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

Зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації (кримінально-виконавчої інспекції); повідомляти уповноважений орган з питань пробації (кримінально-виконавчу інспекцію) про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації (кримінально-виконавчої інспекції).

Речові докази по матеріалам кримінального провадження - мобільний телефон марки «Fly IQ4410 Quad», - вважати повернутим за належністю потерпілій.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1