11-кп/775/102/2017(м)
264/4578/16-к

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2017 року м. Маріуполь

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі у складі:

суддів: ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції матеріали за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженої ОСОБА_6 , на ухвалу Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 листопада 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про застосування амністії,

в с т а н о в и л а:

вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28 травня 2008 року ОСОБА_6 визнано винною та засуджено за ч.2 ст.125 та ч.1 ст.121 КК України до 5 років позбавлення волі з випробуванням строком на три роки.

Вироком апеляційного суду Донецької області від 15 вересня 2008 року, який залишено без змін ухвалою Верховного Суду України від 2 квітня 2009 року, вирок районного суду в частині призначеного покарання скасовано, ухвалений новий вирок, яким засудженої ОСОБА_6 призначено покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

10 серпня 2016 року захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженої ОСОБА_6 , звернувся до Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області з клопотанням, в якому просив застосувати до засудженої ОСОБА_6 . Закон України «Про амністію у 2014 році».

Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 листопада 2016 року в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про застосування амністії щодо засудженої ОСОБА_6 відмовлено.

Не погодившись із судовим рішенням, захисник ОСОБА_7 оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 зазначає, що засуджена ОСОБА_6 скоїла злочин до вступу в законну силу Закону України «Про застосування амністії». Той факт, що на 19 квітня 2014 року засуджена не знаходилася у місцях позбавлення волі не є підставою для відмови у задоволенні зазначеного клопотання, оскільки ОСОБА_6 не переховувалася від виконання призначеного їй покарання, мала постійну роботу та місце проживання, де й була затримана для доставки до місця відбування покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, засуджену ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу, просила ухвалу суду скасувати та застосувати до неї Закон України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014р., прокурора, яки відстоював законність та обґрунтованість прийнятого рішення, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 листопада 2016 року без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.6 ЗУ «Про амністію в 2014 році» скорочується наполовину невідбута частина покарання засудженим, що відбувають покарання у виді позбавлення волі на певний строк, та інші покарання, не пов`язані з позбавленням волі, які не підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статей 1-5 цього Закону.

Підстав для застосування до засудженої статей 1-5 ЗУ «Про амністію в 2014 році» немає.

Частиною 1 статті 11 Закону встановлено, що особам, яким скорочується невідбута частина покарання, визначення нового строку покарання обчислюється з дня набрання чинності Законом.

Зі змісту вказаних статей Закону вбачається, що скорочення наполовину невідбутої частини покарання може бути застосоване лише до особи, яка станом на 19.04.2014 року відбувала призначене покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 в Приазовській виправній колонії відбуває покарання за вироком Апеляційного суду Донецької області від 15.09.2008 року, яким вона була засуджена за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.121, ч.2 ст.125 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

07.07.2016 року ОСОБА_6 було затримано, що є початком строку відбування покарання. Таким чином, на день набрання чинності Законом засуджена ОСОБА_6 покарання не відбувала.

Дійсно засуджена ОСОБА_6 скоїла злочин до вступу в законну силу Закону України «Про застосування амністії», по справі не має даних, що вона переховувалася від виконання призначеного їй покарання, але засуджена ОСОБА_6 почала відбувати покарання 07.07.2016 року, тобто не була особою, яка відбувала призначене покарання на час набрання чинності Закону «Про амністію в 2014 році».

При таких обставинах суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що підстав для застосування до засудженої ОСОБА_6 ст.6 Закону «Про амністію в 2014 році» не має, у зв`язку з чим апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженої ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 листопада 2016 року про відмову у застосуванні амністії щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту її оголошення, а засудженою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

Судді:

____________ ________________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3