Справа №639/8640/16-к
Провадження №1-в/639/438/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 липня 2017 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді- ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

засудженого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

представників ХВК №18- ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Харкові клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Магдебург, українця, громадянина України, до арешту проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Деснянського районного суду м. Києва від 16.12.2010 року за ч. 1 ст.185, ч. 1 ст.115, ст. 70 КК України до 10 років позбавлення волі, відбуваючого покарання у Холодногірській ВК №18,-

ВСТАНОВИВ:
До Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

В судовому засіданні ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 підтримали подане клопотання та просили його задовольнити, оскільки своєю поведінкою та ставленням до праці засуджений довів своє виправлення.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на його передчасність, зазначивши, що на його думку, на теперішній час засуджений ОСОБА_4 не довів свого виправлення.

Представник Холодногріської ВК №18 ОСОБА_6 вважав неможливим замінити засудженому ОСОБА_4 невідбуту частину покарання більш м`яким, оскільки останній на думку адміністрації установи на теперішній час не став на шлях виправлення.

Представник Холодногірської ВК №18 ОСОБА_7 , який є психологом, зазначив, що на теперішній час засуджений ОСОБА_4 характеризується позитивно, змінив свою поведінку на кращу, до праці ставиться сумлінно, однак у вирішенні питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким поклався на розсуд суду.

Представник Холодногріської ВК №18 ОСОБА_8 характеризував ОСОБА_4 , як працьовиту людину,який вчасно та якісно виконує завдання по роботі,тому вважав його клопотання таким,що підлягає задоволенню.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Згідно п. 3 ч. 4 ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Вимогами п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Згідно положень п.17 вказаної постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року, суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Деснянського районного суду м. Києва від 16.12.2010 року за ч. 1 ст.185, ч. 1 ст.115, ст. 70 КК України до 10 років позбавлення волі.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.02.2016 року ОСОБА_4 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання за вищевказаним вироком зараховано строк попереднього ув`язнення з 09.08.2010 року по 04.01.2011 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку: 09.08.2010 року, кінець строку: 14.03.2020 року.

На момент розгляду клопотання, засуджений ОСОБА_4 відбув 7 років 4 місяці 26 днів, лишилось 2 роки 7 місяців 9 днів.

Як вбачається з характеристики від 14.06.2017 року, засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 12.08.2010 року. За час тримання в Київському слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, режим тримання не порушував, до праці не залучався. Стягнень та заохочень не мав.З 16.02.2011 року до 14.11.2011 року відбував покарання у Петрівській виправній колонії (№49) Кіровоградської області. За час відбування покарання характеризувався негативно, допускав порушення встановленого режиму відбування покарання за що мав 4 (чотири) стягнення, які на теперішній час погашені у встановленому законодавством порядку. Заохочень не мав.З 14.11.2011 року по 24.11.2011 року тримався у Харківському слідчому ізоляторі. Характеризувався посередньо, режим тримання не порушував, до праці не залучався. Стягнень та заохочень не мав.З 24.11.2011 року по 11.06.2013 року відбував покарання у Холодногірській виправній колонії Харківської області (№18). За час відбування покарання характеризувався задовільно, режим тримання не порушував, мав 2 (два) заохочення. Стягнень не мав.З 11.06.2013 року по 19.12.2013 року відбував покарання у Жовтневій виправній колонії Харківської області (№17). Характеризувався посередньо, режим тримання не порушував, до праці не залучався. Стягнень та заохочень не мав.З 04.05.2017 року відбуває покарання у Холодногірській виправній колонії Харківської області (№18). За час відбування покарання характеризується дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, на даний час за сумлінну поведінку та ставлення до праці має 9 заохочень адміністрацією установи.Працевлаштований на виробництві установи до цеху №3, дільниці з пошиву взуття швець. До праці ставиться добре.У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими позитивної спрямованості. Дотримується правомірних ввічливих взаємовідносин з персоналом установи з метою поблажливого ставлення до себе.Спальне місце та при ліжкову тумбочку намагається утримувати в чисті порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи, предметів якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. До виконання передом законодавством вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість.Приймає участь в роботах з самообслуговування, має достатній необхідних навичок. До виконання робіт з благоустрою території установи ставиться із розумною ініціативою.Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці.Приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу «Професія», до реалізації якої ставиться добре.Підтримує родинні доброзичливі стосунки з матір`ю шляхом листування та побачень, отримує від неї посилки та передачі.Вину у скоєному злочині визнав повністю, розкаюється.Згідно вироку суду має позов у розмірі 2298,78 грн., який не виплачує.
Суд зазначає, що сам по собі факт сумлінного ставлення засудженого до праці та задовільного реагування на заходи виховного впливу, не може служити переконливою підставою для висновку про те, що засуджений виправився та не буде продовжувати вчиняти нові злочини. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.

Так, сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Згідно матеріалів наданих до суду, до ОСОБА_4 застосовано 9 заохочень, останнє з яких 14.07.2016 року.

Разом з цим, у 2011 році на ОСОБА_4 накладалося 4 стягнення у вигляді доган та поміщення до ДІЗО за відмови від праці та порушення режиму тримання відповідно.

Крім того, як вбачається з характеристики на засудженого, датованою 07.12.2016 року засуджений ОСОБА_4 до праці ставиться задовільно, намагається підтримувати стосунки із іншими засудженими, іноді потребує додаткового контролю. Не завжди має охайний зовнішній вигляд, не завжди приділяє увагу необхідності дбайливого ставлення до майна установи. До виконання законних вимог персоналу установи ставиться незавжди сумлінно через особисту неорганізованість. До виконання робіт з благоустрою територію установи ставиться безвідповідально, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні.

Відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 1 ст. 115 КК України, за вчинення якого був засуджений ОСОБА_4 відноситься до умисного особливого тяжкого злочину.

Дослідженням матеріалів особової справи засудженого встановлено, що за період відбування покарання, зокрема до 07.12.2016 року останній характеризувався посередньо або негативно, проте на теперішній час змінив свою поведінку на кращу. Однак суд приходить до висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_4 є передчасним, оскільки своєю поведінкою та ставленням до праці саме за весь період відбування покарання засуджений має довести своє виправлення, натомість ОСОБА_4 почав характеризуватися позитивно лише у період, що безпосередньо передує розгляду даного клопотання.

Таким чином, суд враховує тяжкість та характер вчиненого ОСОБА_4 умисного особливо тяжкого злочину та форму вини, а саме вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, значний строк невідбутого покарання, накладення на засудженого чотирьох стягнень, які на теперішній час погашені у встановленому законом порядку, відтак приходить до висновку, що засуджений не має усіх належних умов, передбачених ст. 82 КК України, для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, оскільки наданими матеріалами не доведено, що засуджений став на шлях виправлення, а тому суд вважає дане клопотання передчасним та таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 82 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відмовити.

Відповідно до ч. 6 ст. 539 КПК України роз`яснити засудженому, що повторне звернення з приводу заміни невідбутої частини покарання більш м`яким може мати місце не раніше ніж через рік з дня винесення ухвали суду про відмову.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області протягом 7 (семи) днів з моменту її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова, а засудженим, який тримається під вартою з моменту вручення копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1