Справа № 761/7068/17
Провадження № 1-кс/761/4454/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2017 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1

за участю представника особи, в інтересах якої подано клопотання ОСОБА_2

слідчого ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Шевченківського районного суду м.Києва клопотання представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення кримінального провадження арешту належних ОСОБА_5 грошових коштів, накладеного 06 грудня 2016 року в рамках досудового розслідування кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 0000406

В С Т А Н О В И В:

У провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва надійшло клопотання представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення кримінального провадження арешту належних ОСОБА_5 грошових коштів, накладеного 06 грудня 2016 року в рамках досудового розслідування кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 0000406.

В обґрунтування клопотання заявником зазначено, що ГСУ СБ України проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000406, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 258-5, ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 205 КК України.

При цьому, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06 січня 2017р. було задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС 1 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБ України підполковника юстиції ОСОБА_6 , погодженого з прокурором, який здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000406 від 15.12.2015 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 258-5; ч.2 ст.28, ч.2 ст.205 КК України, та накладено арешт на зазначене у клопотанні майно.
Як підставу для скасування арешту майна адвокат ОСОБА_2 посилається на те, що арешт накладено необґрунтовано у зв`язку з тим, що матеріали клопотання та оскаржувана ухвала, якою накладено арешт не містять фактичних даних, які б свідчили про те, що грошові кошти належать ОСОБА_5 , набуті в результаті кримінального правопорушення або є предметом кримінального правопорушення. Крім того, майно, на яке накладено арешт вже перебувало у розпорядженні органу досудового розслідування і власник майна, за будь-яких обставин, не зміг би ним розпорядитися.
Представник заявника, адвокат ОСОБА_2 , у судовому засіданні клопотання підтримав в повному обсязі та просили його задовольнити.
Слідчий з групи слідчих у кримінальному провадженні № 0000406 у судовому засідання заперечував проти задоволення клопотання.
Вислухавши сторін, вивчивши матеріали клопотання про скасування арешту майна танадані сторонами додаткові матеріали, вважаю, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, відповідно до положень ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06 січня 2017р. у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000406 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 15 грудня 2015р., за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 258-5; ч.2 ст.28, ч.2 ст.205 КК України, було накладено арешт на майно, а саме: на майно, вилучене в ході обшуку 04 січня 2017р. за адресою: АДРЕСА_1 , а саме 800 фунтів стерлінгів, 450200,0 дол. США, 9000,0 євро та паспорти громадян Ізраїлю на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт № НОМЕР_1 ) та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( паспорт № НОМЕР_2 ).
Зі змісту вказаної ухвали слідчого судді вбачається, що з метою збереження даних речових доказів та забезпечення можливої конфіскації у даному кримінальному провадженні слідчий просив накласти арешт на вказані грошові кошти та документи.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в яких заявники скаржилася на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).
Доводи сторони заявника, що зазначені грошові кошти були отримані заявником, внаслідок підприємницької діяльності, а також відсотки за депозитним договором, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Так, слідчий звертав увагу, що заявник є засновником та учасником юридичних осіб, які не отримували прибуток або зупинили господарську діяльність. Крім того, додана до матеріалів справи довідка з ПАТ «Альфа-Банк» свідчить лише про факт отримання відсотків заявником за сім років, і не містить відомостей про витрати заявника за цей період часу.
До того ж, заявником взагалі не було надано суду відомостей про отримані доходи /видатки за цей період часу.
Також суд не погоджується з твердженням захисника, що в межах розслідування кримінального провадження здійснюється вирішення цивільних та господарських спорів за участю заявника, оскільки такі твердження ґрунтуються на їх припущеннях.
Приймаючи до уваги вищевикладене, виходячи із завдань кримінального провадження, беручи до уваги ознаки складу кримінального правопорушення, який розслідується в межах даного кримінального провадження, а також факт не доведення необґрунтованості застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, як і не надання доказів того, що відпали підстави для накладення зазначеного арешту, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення кримінального провадження арешту належних ОСОБА_5 грошових коштів, накладеного 06 грудня 2016 року в рамках досудового розслідування кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 0000406 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, разом з тим проти неї можуть бути подані заперечення під час підготовчого провадження у суді.

Слідчий суддя :