Єдиний унікальний № 500/4171/16-к
Провадження № 1-кп/500/430/16
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про зміну запобіжного заходу
06 грудня 2016 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у колегіальному складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5 ,
захисник ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_7 ,
потерпіла ОСОБА_8 ,
провівши в місті Ізмаїлі Одеської області відкрите судове засідання у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000580, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Утконосівка Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

встановив:
ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні вищезазначеного злочину. Судовий розгляд відкладений на 20.12.2016 р., а строк тримання під вартою відносно ОСОБА_7 закінчується 11.12.2016 р.

Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 на 60 днів, посилаючись на те, що на даний час не відпав ризик, який був підставою для застосування такого запобіжного заходу, а саме є ризик того, що обвинувачений ОСОБА_7 може скоїти інший злочин, що підтверджується обставинами злочину, у вчиненні якого він обвинувачується, а саме у тому, що він із застосуванням зброї здійснив два постріли у вітчима ОСОБА_9 , спричинивши смерть останнього.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 заперечували проти клопотання прокурора, зазначивши, що клопотання є необґрунтованим, просили суд врахувати те, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше не судимий, ніколи не був помічений з вогнепальною зброєю, під час скоєння злочину він знаходився в емоціональному стані, не намагався ухилитися з місця злочину, та, повідомивши поліцію про злочин, дочекався на місці пригоди приїзду слідчо-оперативної групи, не намагався після скоєння злочину знищити, сховати чи пошкодити які-небудь речі чи документи, що мають значення для справи, під час провадження досудового розслідування із самого початку визнавав та визнає свою вину та активно співпрацює зі слідством та судом. На думку захисника ОСОБА_6 , достатнім та необхідним для забезпечення належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 буде застосування запобіжного заходу у виді застави.

Потерпіла ОСОБА_8 підтримала клопотання прокурора.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що в задоволенні клопотання прокурора слід відмовити, а клопотання захисника ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню та обвинуваченому слід змінити запобіжний захід на домашній арешт з таких підстав.

Так, відповідно до ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25.02.2016 р. під час досудового розслідування була встановлена наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризики переховатися від органу досудового розслідування або суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому відносно ОСОБА_7 був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 23 квітня 2016 року, строк дії якого продовжувався у встановленому законом порядку та спливає 11 грудня 2016 року.

Але, як було вище зазначено, прокурор у своєму клопотанні про продовження строку тримання під вартою наводить обставини існування на даний час лише одного зі встановлених раніше ризиків, а саме ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК, ризику того, що обвинувачений з урахуванням обставин провадження може вчинити інше кримінальне правопорушення. При цьому зазначив, що зброя, з якої були здійсненні постріли, була вилучена.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 199 КПК України, якою суд керується на підставі ч. 2 ст.331 КПК, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 184 КПК України, клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу повинно містити обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Відповідно ж до ч. 5 ст. 199 КПК України, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

А згідно ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Досліджені обставини дають підстави для висновку, що на даний час не зник ризик, який був підставою для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , а саме: є підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення з огляду на те, що він обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину проти життя особи із застосуванням вогнепальної зброї.

Суд також оцінює тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан його здоров`я; те, що він неодружений, не має й утриманців; те, що обвинувачений раніше не судимий; те, що він раніше не ухилявся від слідства та від суду у цьому кримінальному провадженні; те, що у нього є постійне місце проживання; а також його особу та те, що він позитивно характеризується мешканцями с. Кирнички.

Крім того, всупереч наведеним нормам, на думку суду, прокурор у своєму клопотанні не довів те, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної поведінки обвинуваченого та запобіганню ризику, про наявність якого він стверджує.

При вирішенні питання про зміну запобіжного заходу суд також враховує засади верховенства права, закріпленої у ст. 8 КПК, та практику Європейського суду з прав людини (далі Суд), яка у відповідності до вимог ч. 2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження.

Так, у рішенні Нечипорук і Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року (заява №42310/04), Суд зазначив, що зі спливом певного часу обґрунтована підозра у вчиненні злочину перестає сама по собі бути виправданням для позбавлення особи свободи, а утримання під вартою протягом тривалого часу не відповідає принципові захисту від свавілля, встановленому п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а сама тяжкість обвинувачення не може бути виправданням тривалих періодів утримання під вартою. У випадку, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства та суду можна запобігти за допомогою застави чи іншого запобіжного заходу, обвинуваченого має бути звільнено з-під варти.

У зв`язку з викладеним, враховуючи норми національного та міжнародного права, беручи до уваги тривалий час перебування обвинуваченим ОСОБА_7 під вартою у цьому кримінальному провадженні без остаточного рішення, а саме з 24 лютого 2016 року, того, що встановлений ризик можливо запобігти за допомогою більш м`якого запобіжного заходу, суд дійшов висновку про недоцільність подальшого тримання обвинуваченого під вартою, у зв`язку з чим відносно нього слід змінити запобіжний захід на інший, більш м`який.

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що відносно ОСОБА_7 достатнім та необхідним для забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також для запобігання ризику, встановленому під час судового розгляду, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК, буде застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, на даний час не може запобігти доведеним під час розгляду вищезазначеному ризику. Суд вважає за необхідне встановити обмеження обвинуваченому ОСОБА_7 залишати житло з 20:00 до 07:00 години, а також його слід зобов`язати прибувати за кожною вимогою до суду та утримуватися від спілкування з недопитаним свідком ОСОБА_10 .

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 184, 194, 199, 331, 370 372 КПК України, суд
постановив:
Клопотання захисника ОСОБА_6 задовольнити частково, а у клопотання прокурора ОСОБА_5 відмовити.

Змінити ОСОБА_7 , обвинувачуваному у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , з 20:00 до 07:00 години, строком на два місяці, звільнивши його з-під варти в залі суду.

Зобов`язати ОСОБА_7 прибувати за кожною вимогою до суду та утримуватися від спілкування зі свідком ОСОБА_10 .

Строк дії наявної ухвали про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту закінчується 06 лютого 2017 року.

Копію наявної ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_7 , а також направити для виконання до Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Суддя Суддя

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2