печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 листопада 2016 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора групи ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів органами, що провадять оперативно-розшукову діяльність Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернопіль, громадянина України, який до затримання проживав за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Прокурор відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів органами, що провадять оперативно-розшукову діяльність Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді із клопотанням про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернопіль, громадянина України, який до затримання проживав за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що першим слідчим відділом слідчого управління Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002659 від 04.10.2016 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Згідно вказаного клопотання досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 згідно наказу № 38 від 06.08.2014 офіційно прийнятий на військову службу на посаду старшого водія першої роти охорони НОМЕР_1 батальйону територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». У зв`язку з чим проходив військову службу в зоні проведення АТО.

Так ОСОБА_4 , без передбаченого законом дозволу, переслідуючи прямий умисел направлений на незаконне поводження з вогнепальною зброєю, бойовими припасами та вибуховими пристроями, розуміючи суспільну небезпечність вчиненого, яка полягає в створенні сприятливих умов для вчинення злочинів із використанням зазначених предметів, а також в порушенні безпечних умов життєдіяльності, передбачаючи настання протиправних наслідків та прямо бажаючи їх настання, у невстановлений досудовим слідством час в невстановленому на даний час досудовим слідством місці, придбав, шляхом отримання у невстановленої досудовим слідством особи 2 предмети зовні схожі на корпус гранати РГД-5 та 2 предмети зовні схожі на запали УЗРГМ-2.

В подальшому у невстановлений досудовим слідством час, перебуваючи неподалік автоклубу «Орли», розташованого в с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_4 закопав 2 предмети зовні схожі на корпус гранати РГД-5 та 2 предмети зовні схожі на запали УЗРГМ-2, попередньо помістивши їх до поліетиленового пакету чорного кольору, а саме за 15 метрів до повороту, який веде до вказаного автоклубу, на узбіччі біля тополі, праворуч від автомобільної дороги, якщо рухатись з м. Боярка в напрямку м. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області.

Вказані предмети були вилучені 03.10.2016 в ході проведення огляду місця події та відповідно до довідки про категорію небезпечності виявлених вибухових матеріалів ГУ НП в Київській області від 03.10.2016 належать до вибухових категорій «небезпечні» та «обмежено небезпечні».

05 жовтня 2016 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

06.10.2016 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва задоволено клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

29.11.2016 постановою заступника Генерального прокурора України Головного військового прокурора строк досудового розслідування продовжено до 6 (шести) місяців, тобто до 05.04.2017.

Так, підозрюваний ОСОБА_4 вчинив умисне тяжке кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Вирішуючи клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_4 докази, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, матеріальний стан та стан здоров`я, і приходить до висновку про наявність підстав вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, наприклад речей здобутих незаконним шляхом; незаконно впливати на потерпілих у цьому кримінальному провадженні, шляхом їх залякування; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інші кримінальні правопорушення.

Наявність вказаних ризиків підтверджується вищезазначеними матеріалами кримінального провадження.

В обґрунтування рішення про продовження строків тримання під вартою враховуючи вимоги ст.ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою, сторона кримінального провадження вказує на наступне.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини тривале безперервне тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції.

У цьому контексті необхідно зазначити, що підхід Європейського суду з прав людини до розгляду доцільності продовження строків тримання особи під вартою, як впродовж досудового розслідування, так і судового розгляду - ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту. Проте під час досудового розслідування доказів про зменшення чи відсутність ризиків, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 не здобуто, в тому числі і стороною захисту.

Враховуючи, що заявлені при застосуванні запобіжного заходу ризики не зменшились, а також необхідність проведення відповідних слідчих дій укримінальному провадженні, виникла потреба продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , а інші менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти уникненню вказаних ризиків, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України щодо нього необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, як до раніше судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочинів, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком понад 5 років.

В судовому засіданні прокурор клопотаняння підтримав та просив задовольнити з викладених в ньому підстав.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення клопотання та просили змінити раніше обраний запобіжний захід на менш суворий.

Вислухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, вивчивши додані до клопотання матеріали, слід дійти наступного висновку.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Під час судового розгляду встановлено, що обґрунтованість підозри встановлена тими фактами та інформацією, яка наявна у сторони обвинувачення в даний час та зібрана в ході досудового розслідування. При цьому вказана інформація та факти викладені у наданих матеріалах не можуть доводитись в розумінні положень КПК України в порядку встановлення винуватості або невинуватості особи щодо якої вирішується питання про застосування запобіжного заходу.

Зокрема, згідно ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Отже на досудовому розслідуванні встановлення обґрунтованості підозри оцінюється в сукупності наданих прокурором матеріалів та їх переконливості у тому, що підозрювана особа могла вчинити інкримінований їй злочин.

Обґрунтованість пред`явленої підозри висловлена в ухвалах слідчих суддів якими було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та продовжувались строк дії визначеного заходу .

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Вирішуючи питання про наявність чи відсутність обставини, що виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою слід зазначити наступне.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Так, у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України" зазначено про те, що згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції зі спливом певного часу лише наявність обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші аргументи для продовження тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані національними судами (див. справу "Єлоєв проти України", п. 60).

Приймаючи до уваги особливу суспільну небезпеку протиправних дій ОСОБА_4 , інші менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти уникненню вищезазначених ризиків, а тому відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України щодо нього обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, як до раніше судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років та відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, із врахуванням підстав та обставин, передбачених ст.ст. 177 - 178 КПК України, не визначено розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочинів, вчинених із застосуванням насильства.

З урахуванням викладеного слід зазначити про те, що обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри на даний час свідчить про те, що ризики які стали підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшились, а відтак з метою забезпечення належної процесуальної поведінки, клопотання підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.29 Конституції України, ст.ст.177,178,183,184, 192-194,196,197, 199, 202,205,395,532,534 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ :
Клопотання задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 26.01.2017 включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали буде проголошено 02.12.2016 року о 12.15 год.
Слідчий суддя ОСОБА_1