АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/2304/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК Доповідач: ОСОБА_2
15 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 07 квітня 2017 року,
Цією ухвалою частково задоволено клопотання детектива Другого відділу детективів Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_10 , погоджене прокурором Другого відділу Управління процесуального керівництва підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Російської Федерації, росіянина, громадянина України, одруженого, освіта вища, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст.27 ч. 1 ст. 366 КК України.
Приймаючи рішення, слідчий суддя, врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованих кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_9 у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушень у вчиненні яких він підозрюється, характер вчинення кримінальних правопорушень та відомості про особу підозрюваного, та прийшов до висновку про необхідність застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , подала апеляційну скаргу та доповнення до неї, в яких просить ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на її незаконність і необґрунтованість, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволення клопотання детектива.
В обґрунтування наведених вимог апелянт зазначає, що слідчим суддею безпідставно прийнято рішення за відсутності об`єктивних та переконливих підстав існування обґрунтованої підозри у діях ОСОБА_9 та за наявності представлених стороною захисту офіційних документів та доказів, які свідчать про хибність висновків органів досудового розслідування. Додає, що повідомлення про підозру вручені особам, які не мають повноваження на отримання повісток та будь-яких повідомлень згідно до положень ст. 135 КПК внаслідок відсутності у них відповідного правового статусу.
Так, захисник вказує, що під час вручення повідомлення про підозру через представників ТОВ «Житло-Сервіс» та ОСББ «Клов-5» органам досудового розслідування було відомо про відсутність ОСОБА_9 за місцем проживання та реєстрації, оскільки останній виїхав до м. Софія з метою отримання лікування, що унеможливило вказаним організаціям здійснити дану процесуальну дію, через що ОСОБА_9 по теперішній час не вручено повідомлення про підозру у відповідності до вимог ст. 278 КПК, а тому, на думку апелянта, він не набув статусу підозрюваної особи, що виключає можливість застосування до нього запобіжного заходу.
Також апелянт зазначає про відсутність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованих кримінальних правопорушень. Додає про порушення органом досудового розслідування порядку отримання доказів, а саме використання інформації отриманої внаслідок доступу до телефону ОСОБА_11 , що є підставою для визнання їх недопустимими та вказує, що наведені органами досудового розслідування підстави для ствердження про наявність обґрунтованої підозри є хибними або спростовуються іншими матеріалами кримінального провадження.
Далі в апеляційній скарзі захисник вказує і на відсутність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та додає, що в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості, які характеризують особу ОСОБА_9 .
Також автор апеляційної скарги зазначає, що клопотання не містить обґрунтування недостатності застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою та вказує, що слідчим суддею не розглянута можливість застосування до підозрюваного альтернативного запобіжного заходу.
У підсумку апелянт вказує, що слідчим суддею, в порушення вимог ст. 186 КПК України, розгляд клопотання про обрання запобіжного заходу здійснено поза межами граничного строку, встановленого для розгляду даного клопотання.
В доповненнях до апеляційної скарги, апелянт зазначає, що, в порушення вимог ст.ст. 196, 197 КПК України, слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі не визначено дати закінчення її дії та вказує, що виходячи із змісту рішення не можна встановити наявність яких ризиків слідчий суддя вважав доведеними.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, дослідивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
30.11.2016 року детективом складено повідомлення про підозру ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 209 КК України, яке передано представнику житлово-експлуатаційної організації для передачі ОСОБА_9 . У такий же спосіб ОСОБА_9 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри від 27.12.2016 року за ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 366 КК України.
30.11.2016 року постановою детектива Головного підрозділу детективів Національного бюро ОСОБА_10 , ОСОБА_9 оголошено у розшук, у зв`язку із неможливістю вручення останньому повідомлення про підозру особисто зумовленою відсутністю ОСОБА_9 в місці його проживання.
У березні 2017 року детектив Другого відділу детективів Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного бюро ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором Другого відділу Управління процесуального керівництва підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 , яке ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 07 квітня 2017 року задоволено частково, проте з таким рішенням колегія суддів погодитись не може з огляду на наступне.
Рішення слідчого судді має чітко відповідати вимогам КПК України, у відповідності до яких воно постановляється. В протилежному випадку рішення слідчого судді є незаконним.
Разом з цим, з доданих детективом до клопотання документів не вбачається на підставі яких фактів та обставин детектив дійшов висновку, що виїзжаючи 04.08.2016 року за межі України, тобто за чотири місяці до того як орган досудового розслідування зібрав достатньо доказів та детектив прийняв рішення про складання повідомлення про підозру, ОСОБА_9 мав на меті переховуватись від органу досудового розслідування. До такого висновку колегія суддів дійшла з огляду на те, що в матеріалах доданих до клопотання міститься лише постанова про оголошення у розшук ОСОБА_9 , проте будь-яких доказів, що свідчать про обґрунтованість висновків які детектив виклав у постанові про оголошення розшуку матеріали судової справи не містять.

Крім цього, на переконання колегії суддів відсутні підстави для висновку про належне повідомлення ОСОБА_9 про підозру. Так, не заслуговують на увагу посилання детектива на дотримання порядку повідомлення про підозру особі у спосіб передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Згідно положень ч. 3 ст. 111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Відповідно до положень ч. 2, 7 ст. 135 КПК України, у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи. Повістка про виклик особи, яка проживає за кордоном, вручається згідно з міжнародним договором про правову допомогу, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а за відсутності такого - за допомогою дипломатичного (консульського) представництва.

З огляду на положення наведених норм права, колегія суддів вважає, що повідомлення ОСОБА_9 про підозру мало відповідати вимогам ч. 7 ст. 135 КПК України, а саме шляхом вручення згідно з міжнародними договорами про правову допомогу, згода на обов`язковість яких надана ВРУ, а за відсутності такого - за допомогою дипломатичного (консульського) представництва.

До такого висновку колегія суддів дійшла з огляду на відсутність підстав для висновку що орган досудового розслідування не мав відомостей про місце перебування ОСОБА_9 , з огляду на наявне в матеріалах справи повідомлення інтерполу про отримання ОСОБА_9 громадянства Болгарії, що свідчить про наявні у компетентних органах цієї країни відомостей про місце перебування ОСОБА_9 , відомості про яке мав би отримати орган досудового розслідування у передбачений законом спосіб.

Аналізуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим суддею обрано запобіжний захід щодо особи, яка не є підозрюваною у даному кримінальному провадженні, а тому таке рішення є незаконним, що тягне за собою його скасування та постановлення нового рішення про відмову у задоволенні клопотання детектива, оскільки КПК України не передбачає можливість обрання запобіжного заходу до особи яка не є підозрюваною.

Інші доводи апелянта щодо недоведеності обґрунтованої підозри, ризиків неналежної процесуальної поведінки, можливості запобігання цим ризикам через застосування менш суворого запобіжного заходу, як і можливість визначення застави, правильність кваліфікації дій підозрюваного, характеризуючі відомості, у цьому випадку, є передчасними, оскільки підлягають оцінці у разі коли особі повідомлено про підозру у передбачений законом спосіб, що у цьому випадку не мало місця.

Доводи апелянта щодо відсутності обгрунтування недостатності застосування менш суворого запобіжного заходу, не врахування можливості застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки ці питання мають вирішуватись після затримання особи та доставки його до слідчого судді, який і має це з`ясовувати вирішуючи чи застосовувати до особи запобіжний захід та який саме, тобто ці питання не мають з`ясовуватись слідчим суддею при обранні запобіжного заходу.

Посилання апелянта на відсутність зазначення в ухвалі закінчення строку її дії також не ґрунтується на вимогах закону, оскільки така вимога, як зазначення строку дії, передбачена для ухвал, якими застосовано запобіжний захід, а ухвала про обрання запобіжного заходу діє до моменту затримання особи та доставки її в суд для розгляду питання про застосування запобіжного заходу у передбачені ч. 6 ст. 193 КПК України терміни.

Також не можуть бути підставою для скасування ухвали і доводи апелянта щодо перевищення граничного терміну розгляду клопотання, оскільки це порушення не є визначеною законом підставою для скасування ухвали.

КПК України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер.

Однак, звертаючись з клопотанням детектив не зазначив дату його складання, а слідчий суддя, при постановленні ухвали, не звернув увагу на невідповідність клопотання вимогам КПК України та не повернув його для усунення цих недоліків.
Враховуючи встановлені апеляційним судом порушення КПК України, які мали місце під час розгляду клопотання детектива, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з підстав наведених в ухвалі з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання детектива.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 194, 196, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 07 квітня 2017 року, якою задоволено частково клопотання детектива Другого відділу детективів Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного бюро ОСОБА_10 та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скасувати.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 задовольнити.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання детектива Другого відділу детективів Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного бюро ОСОБА_10 про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_9 .

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4