Справа № 375/30/16-к Провадження № 1-кп/375/10/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.12.2016 року Рокитнянський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , представника потерпілих - адвоката ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Рокитне кримінальне провадження № 0000025 щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою спеціальною освітою, працюючого водієм в ПП «Моноліт», розлученого, раніше не судимого,

за ч.1 ст.125 та ч. 2 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває дане кримінальне провадження.

Під час судового слідства представник потерпілих адвокат ОСОБА_6 повторно з тих самих підстав подав до суду письмове клопотання про призначення у справі повторної комісійної судово-медичної експертизи, проведення якої просив доручити експертам КЗ КОР «Київське обласне бюро судово-медичної експертизи» та на вирішення якої просив поставити питання:

1.Чи є на одязі, що наданий для дослідження, пошкодження?

2.Який механізм утворення пошкоджень на одязі?

3.Чи є пошкодження на одязі розривом, розрізом, розрубом тощо?

4.Знаряддям (предметом) якого виду утворені пошкодження одягу?

5.Чи є сліди тертя, тиску, волочіння тощо на одязі, що наданий для дослідження?

6.Чи утворені пошкодження на одязі предметом, що наданий для дослідження?

7.Чи маються у гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тілесні ушкодження?

8.Яка була кількість завданих ударів гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 потерпілій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , їх послідовність, безпосередній механізм заподіяння ушкоджень та ступінь тяжкості тілесних ушкоджень?

9.Чи являються завданні удари небезпечними для життя в момент їх заподіяння (завдання)?

10.Чи могли дані тілесні ушкодження утворитися при падінні з висоти власного зросту?

Для дослідження експерту (експертам) просить надати амбулаторну картку та рентгенівські знімки потерпілої ОСОБА_4 , речові докази у провадженні (одяг, що поміщений до спеціального пакету за №2019185 та металевий ніж з червоною ручкою, що поміщений до спеціального пакету за №1876043) та копію висновку експерта №22 від 28.09.2015 року.

Необхідність призначення вказаної експертизи обґрунтував допущеними процесуальними порушеннями з боку органу досудового слідства, які мали місце при отриманні об`єктів експертного дослідження, а саме історії хвороби та амбулаторної картки на імя потерпілої ОСОБА_4 , щодо яких у матеріалах відсутній будь-який процесуальний документ про отримання слідчим вказаних документів від КМЗ «Рокитнянська ЦРЛ» та посилаючись на порушення вимог Конституції України та норм КПК України щодо отримання вказаної документації, які містять охоронювану законом лікарську таємницю.

Вважає, що таким чином вказані письмові докази, які містять відомості, що можуть становити лікарську таємницю, отриманні з порушенням встановленого законом порядку, а тому є недопустимими, що також вказує на істотні порушення прав і основоположних свобод людини і що у сукупності із порушеннями вимог п.п. 1.13, 4.14, 4.15 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз вказує на порушення органом досудового слідства вимог ст.ст. 86, 87, 159-162 КПК України та вимог статті 9 вказаного Кодексу щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, надання їм належної правової оцінки та забезпечення прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Зважаючи на викладене, відсутність можливості допиту у судовому засіданні судового експерта, який проводив експертизу, оскільки останній помер, вважає необхідним призначення у провадженні повторної комісійної судово-медичної експертизи, проведення якої просить доручити експертам Комунального закладу Київської обласної ради «Київське обласне бюро судово-медичної експертизи», що в м.Києві по вул.Оранжерейна, 7.

Потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 клопотання свого представника підтримали.

Прокурор проти задоволення клопотання не заперечував, пославшись на розсуд суду при визначенні переліку питань на вирішення експерта та визначення експерта чи експертної установи, яким буде доручено проведення експертизи.

Захисник обвинуваченого проти задоволення клопотання заперечила, пославшись на обґрунтованість наявних у матеріалах кримінального провадження висновків судово-медичної експертизи, зазначивши при цьому, що предметом судового дослідження являється не медична документація на імя потерпілої ОСОБА_4 , а висновок експерта. Також зауважила, що на разі задоволення клопотання судом, суд має звернути увагу на некоректність визначеного потерпілою стороною питання на вирішення експерта в тім, чи являються завдані удари небезпечними для життя в момент їх заподіяння.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши думку учасників судового провадження, з огляду на досліджені у судовому засіданні матеріали кримінального провадження та показання учасників судового провадження, суд вважає клопотання необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 350 КПК України клопотання учасників судового провадження розглядаються судом після того, як буде заслухана думка щодо них інших учасників судового провадження, про що постановляється ухвала.

Згідно ч.1 ст. 242 КПК України експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.

Частиною другою статті 22 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини шостої статті 22 вказаного Кодексу суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних правах» № 8 від 30.05.1997 року (з відповідними змінами) повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою необґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Вказаного, судом при дослідженні висновків судово-медичної експертизи № 46 д від 01.09.2015 року та судово-медичної експертизи № 57/46 д від 27.10.2015 року не встановлено. Обставин, які б викликали сумніви у правильності попередніх висновків та грунтувались на досліджених та наявних у матеріалах кримінального провадження доказах, окрім незгоди сторони захисту з їх підсумками, на переконання суду ненаведено.

Згідно вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності.

Враховуючи вищенаведене, суд не знаходить наявними сумніви у правильності наявних у матеріалах висновків судово-медичної експертизи № 46 д від 01.09.2015 року та судово-медичної експертизи № 57/46д від 27.10.2015 року, пов`язані з їх недостатньою необґрунтованістю чи з тим, що вони суперечать іншим матеріалам справи, а також наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи, а тому, з огляду на викладене та перелік питань, які просить поставити на вирішення експерта представник потерпілої сторони, приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заявленого клопотання.

Доводи представника потерпілих щодо недопустимості отриманих під час досудового розслідування письмових доказів (об`єктів експертного дослідження історії хвороби та амбулаторної картки на імя ОСОБА_4 ), не зважаючи на формальне порушення вимог ст.ст.162, 163 КПК України щодо тимчасового доступу до документів, що містять охоронювану законом лікарську таємницю, не спростовують положень ч. 2 ст. 93 КПК України, відповідно до яких слідчий мав право на витребування доказів шляхом надання письмового запиту і що дійсно мало місце та що підтвердили у судовому засіданні допитаний слідчий ОСОБА_9 та головний лікар Рокитнянської ЦРЛ ОСОБА_10 .. Більше того, як вбачається із отриманих у справі доказів, розголошення лікарської таємниці як такої не відбулося, оскільки доступ до картки стаціонарного хворого № 3023 на імя ОСОБА_4 , яка була предметом дослідження судово-медичного експерта, мав лише слідчий та власне експерт.

При цьому суд звертається до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» № 8 від 30.05.1997 року в тім, що повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Істотними можуть визнаватися, зокрема, порушення, які призвели до обмеження прав обвинуваченого чи інших осіб.

Судом з`ясовано, що: при призначенні наявних у матеріалах провадження судово-медичних експертиз не було порушено вимог закону, що регулюють порядок призначення останніх; обставини, що виключали участь експерта у проведенні експертиз, відсутні; відсутні у суді і підстави сумніватися у компетентності експерта і останній, як вбачається зі змісту висновків експертиз не вийшов за межі своїх повноважень; на переконання суду був достатнім і обсяг об`єктів дослідження, поданих експертові, а саме картка стаціонарного хворого на імя потерпілої ОСОБА_4 , зважаючи, що відомості, що містяться у амбулаторній картці на імя останньої, яку надав суду представник потерпілої з метою проведення експертизи, містять лише результати поверхневого огляду потерпілої лікарем-хірургом безпосередньо після події злочину при зверненні потерпілої до лікувального закладу; відповіді експерта на поставлені запитання на переконання суду є повними та відповідають іншим фактичним обставинам кримінального провадження.

Не заслуговують на увагу суду і доводи потерпілої сторони про наявність істотних порушень прав і свобод людини у даному кримінальному провадженні під час досудового розслідування при призначенні судових медичних експертиз, оскільки істотними порушеннями прав і свобод людини слід визнавати такі, які перешкодили чи не дали можливості особі у повному обсязі реалізувати права та свободи, передбачені Конституцією України, Законами України, міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана ВР України, Конвенцією проти катувань та інших жорстоких, нелюдських або таких, що принижують гідність тощо і що жодним чином не має місця у даному кримінальному провадженні.

Такими, що не заслуговують на увагу суду є також саме по собі посилання представника потерпілої як на підставу для необхідності призначення повторної судово-медичної комісійної експертизи на їх процесуальне право на допит експерта у суді, зважаючи, що експерт, який виконував спірну експертизу, помер.

Самостійною підставою для відмови у задоволенні клопотання суд вважає повторність звернення із клопотанням із тих самих підстав, що мали місце при зверненні із аналогічним клопотанням до суду 06.10.2016 року, яке було предметом судового розгляду і у задоволенні якого судом було відмовлено.

На підставі викладеного та керуючись положеннями постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних правах» № 8 від 30.05.1997 року, Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року № 53/5, Інструкції про проведення судово-медичної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоровя України від 17.01.1995 року № 6, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26.07.1995 року за № 254/790, ст.ст. 242, 332, 350 КПК України , суд, -

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання представників потерпілих адвоката ОСОБА_6 про призначення у кримінальному провадженні повторної комісійної судово-медичної експертизи відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї може бути включено до апеляційної скарги на судове рішення у даному кримінальному провадженні, передбачене ч.1 ст. 392 КПК України.

Суддя ОСОБА_1