Справа № 640/1018/17
н/п 1-кс/640/857/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2017 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю слідчого - ОСОБА_3 ,
власника майна - ОСОБА_4 ,

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 , будучи резидентом України, незаконно та умисно скористався податковою пільгою передбаченою для громадян-нерезидентів, при ввезенні на територію України в режимі «тимчасове ввезення» 14.05.2016 автомобіля Меrcedes-Benz S-500, не сплатив митні платежі на загальну суму 873 866, 38 грн., чим спричинив збитки інтересам держави у значних розмірах.
Так, 18.05.2016 ОСОБА_6 в зоні діяльності митного автомобільного пункту пропуску «Гоптівка» Харківської митниці ДФС в митному режимі «тимчасове ввезення» по смузі руху «зелений коридор» було ввезено на територію України транспортний засіб Mersedes-Bens S500, р.н. НОМЕР_1 , НОМЕР_2 . Під час переміщення вказаного транспортного засобу, громадянином ОСОБА_6 до Харківської митниці ДФС було надано паспорт громадянина РФ НОМЕР_3 від 23.07.2012.
Слідчим зазначено, що обрання "зеленого коридору" вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення. Громадяни, які проходять (проїжджають) через "зелений коридор", звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов`язкового дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України.
При цьому, встановлено, що ОСОБА_6 зареєстрований в Об`єднаній Державній податковій інспекції Київського району м. Харкова як суб`єкт підприємницької діяльності фізична особа-підприємець (код НОМЕР_4 ), адреса реєстрації АДРЕСА_1 . У період з 01.01.2013 по 31.03.2016 року ОСОБА_6 надавав податкову звітність платника єдиного податку-фізичної особи-підприємця. Крім того, за даними відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Харківській області ОСОБА_6 зареєстрований та має постійне місце проживання за адресою АДРЕСА_1 .
Таким чином, відповідно до положень ст. 14.1.213 Податкового кодексу України «резиденти - це: в) фізична особа - резидент - фізична особа, яка має місце проживання в Україні.
У разі якщо фізична особа має місце проживання також в іноземній державі, вона вважається резидентом, якщо така особа має місце постійного проживання в Україні; якщо особа має місце постійного проживання також в іноземній державі, вона вважається резидентом, якщо має більш тісні особисті чи економічні зв`язки (центр життєвих інтересів) в Україні. У разі якщо державу, в якій фізична особа має центр життєвих інтересів, не можна визначити, або якщо фізична особа не має місця постійного проживання у жодній з держав, вона вважається резидентом, якщо перебуває в Україні не менше 183 днів (включаючи день приїзду та від`їзду) протягом періоду або періодів податкового року.
Достатньою (але не виключною) умовою визначення місця знаходження центру життєвих інтересів фізичної особи є місце постійного проживання членів її сім`ї або її реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності.
Якщо неможливо визначити резидентський статус фізичної особи, використовуючи попередні положення цього підпункту, фізична особа вважається резидентом, якщо вона є громадянином України.
Якщо всупереч закону фізична особа - громадянин України має також громадянство іншої країни, то з метою оподаткування цим податком така особа вважається громадянином України, який не має права на залік податків, сплачених за кордоном, передбаченого цим Кодексом або нормами міжнародних угод України.
Достатньою підставою для визначення особи резидентом є самостійне визначення нею основного місця проживання на території України у порядку, встановленому цим Кодексом, або її реєстрація як самозайнятої особи.»
Слідчий вказує, що громадянин ОСОБА_6 являється резидентом України, і на нього поширюється дія ч. 3 ст. 380 Митного кодексу України «Тимчасове ввезення громадянами-резидентами транспортних засобів особистого користування, що класифікуються за товарними позиціями 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепів до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД дозволяється на строк до одного року під письмове зобов`язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів».
Відповідно до «Розрахунку платежів», що додано до службової записки управління митних платежів Харківської митниці ДФС від 25.05.2016 №11/20-70-19-01/19-01:
- Акциз (відповідно до Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України»: основа 5000CMQ, ставка 4,985 EUR, сума 712966,27 UAH;
- ПДВ (відповідно до Закону України «Про ПДВ»): основа 775896,09 UAH, ставка 20%, сума 155179,22 UAH.
Враховуючи викладене загальна сума ухилення від сплати митних платежів становить 873 866, 38 грн.
На підставі вище викладеного, ОСОБА_6 , достовірно знаючи що він є особою-резидентом та усвідомлюючи той факт, що він не має права на ввезення транспортного засобу Mersedes-Bens S500, р.н. НОМЕР_1 , НОМЕР_2 на умовах, передбачених для осіб-нерезидентів, ввіз вказаний транспортний засіб використовуючи паспорт РФ НОМЕР_3 від 23.07.2012 виданий на ім`я ОСОБА_6 , чим вчинив протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.
Так, 24.01.2017 на підставі ч. 5 ст. 237 КПК України старший слідчий з особливо важливих справ третього відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань головного управління ДФС у Харківській області капітан податкової міліції ОСОБА_3 в присутності понятих: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 провів огляд парковки, що знаходиться з лівої сторони від центрального входу до адміністративного приміщення Західної ОДПІ м. Харкова за адресою: м. Харків, вул. Болбачана 25, де виявив та вилучив транспортний засіб Mersedes-Bens S500, р.н. НОМЕР_1 , 2001 року випуску. Вищевказаний автомобіль вилучено до розташування СУ ФР ГУ ДФС у Харківській області (м. Харків, вул. Болбачана 25).
Як зазначено слідчим, вилучений 24.01.2017 в ході огляду автомобіль Mersedes-Bens S500, р.н. НОМЕР_1 , повністю відповідає критеріям ст. 98 КПК України, а відтак, має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, а тому з метою збереження доказової інформації, а також з метою подальшого відшкодування завданих державі збитків, в порядку ч. 3 ст. 170 КПК України орган досудового розслідування просить накласти арешт на зазначене в клопотанні майно.
При розгляді клопотання у судовому засіданні слідчий його підтримав.
Представник власника майна адвокат ОСОБА_4 , у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання слідчого про арешт вилученого транспортного засобу, вважаючи його безпідставним та необгрунтованим. Так, ОСОБА_6 згідно даним закордонного паспорту НОМЕР_3 громадянина Російської Федерації постійно проживає в Росії, є громадянином Російської Федерації, постійно зареєстрований в Курській області. В Україні не заборонена підприємницька діяльність громадянам інших країн та особам без громадянства. Крім цього, згідно зі ст. 374 МК України, звільняються від оподаткування митними платежами транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, тому автомобіль Mersedes-Benz S 500 був ввезений на територію України на цілком законних підставах з чого випливає відсутність самого факту будь якого правопорушення, в тому числі кримінального злочину та відповідно цей автомобіль не може бути визнаним доказом злочину і підстави для його арешту повністю відсутні. Також вважала, що зазначений автомобіль не може бути визнаний у даному кримінальному провадженні у якості речового доказу, оскільки він не підпадає під жодну ознаку, яка міститься в диспозиції ст. 98 КПК України, так як він не є об`єктом чи предметом злочину, визначеного ст. 212 КК України, не є знаряддям його вчинення, не містить будь-яких відомостей що встановлюються під час кримінального провадження і т.ін.
Судом встановлено, що 27 січня 2017 р. прокурором відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_5 було отримано вищезазначене клопотання старшого слідчого з особливо важливих справ третього відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань головного управління ДФС у Харківській області капітана податкової міліції ОСОБА_3 про арешт майна, що було вилучене під час проведення огляду, яке згідно з ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 27.01.2017 р. було повернуто прокурору для усунення недоліків, протягом сімдесяти двох годин з моменту отримання ухвали слідчого судді.
31.01.2017 р. прокурором відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_5 було отримано вищезазначене клопотання старшого слідчого з особливо важливих справ третього відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань головного управління ДФС у Харківській області капітана податкової міліції ОСОБА_3 про арешт майна, що було вилучене під час проведення огляду, яке згідно з ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 30.01.2017 р. було повернуто прокурору для усунення недоліків протягом сімдесяти двох годин з моменту отримання ухвали слідчого судді (згідно з довідкою факсимільним повідомленням ухвалу суду від 30.01.2017 р. направлено 31.01.2017 р. о 16-14 год.).
Відповідно до вимог ст. 116 КПК України, строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти.
Таким чином, після проведення огляду місця події, в ході якого слідчим було відшукане і вилучене майно, слідчий, відповідно до вимог ч. 5 ст. 171 КПК України, протягом наступного робочого дня після вилучення майна звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, а потім - звернувся з даним клопотанням в межах встановленого суддею строку після усунення недоліків.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 цього Кодексу, а саме: запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до п 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 212 КК України, передбачає умисне ухилення від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, вчинене службовою особою підприємства, установи, організації, незалежно від форми власності або особою, що займається підприємницькою діяльністю без створення юридичної особи чи будь-якою іншою особою, яка зобов`язана їх сплачувати, якщо ці діяння призвели до фактичного ненадходження до бюджетів чи державних цільових фондів коштів у значних розмірах.
Об`єктом злочину є встановлений законодавством порядок оподаткування юридичних і фізичних осіб, який забезпечує за рахунок надходження податків, зборів та інших обов`язкових платежів формування доходної частини державного та місцевих бюджетів, а також державних цільових фондів. Предмет злочину - податки, збори, інші обов`язкові платежі, що входять в систему оподаткування і введені у встановленому законом порядку.
Отже, тимчасово вилучений автомобіль марки Mersedes-Bens S500 не є об`єктом чи предметом злочину, визначеного ст.212 КК України, а тому не є речовим доказом у кримінальному провадженні, в межах якого подано клопотання.
Відповідно до ч. 1 ст. 237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.
Згідно з ч. 2 ст. 237 КПК України огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.
За вимогами ч. 3 ст. 233 КПК України, слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді.
24.01.2017 в період часу з 10-40 до 11-10 було проведено огляд на парковці, що знаходиться з лівої сторони від центрального входу до адміністративного приміщення Західної ОДПІ м. Харкова за адресою: м. Харків, вул. Болбачана 25, в ході якого було вилучено автомобіль Mersedes-Bens S500, р.н. НОМЕР_1 , 2001 року випуску.
У судовому засіданні достовірно встановлено, що до суду з клопотанням про проведення огляду в порядку ч.3 ст. 233 КПК України, слідчий та прокурор не зверталися.
Даних про необхідність невідкладного проведення огляду та вилучення зазначеного автомобіля, пов`язаного із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, як це передбачено ч. 3 ст. 233 КПК України, матеріали клопотання не містять.
Як зазначено вище, у клопотанні сторона обвинувачення посилається також на необхідність арешту майна з метою подальшого відшкодування завданих державі збитків.
Проте, матеріали клопотання не містять цивільного позову про відшкодування завданих державі збитків.
Крім того, стороною обвинувачення на теперішній час не доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, про який йдеться в клопотанні слідчого, прокурора, не доведено значення вищевказаного автомобіля для встановлення обставин у вищевказаному кримінальному провадженні, та можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цьому автомобілі, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання задоволенню не підлягають.
Відповідно до ч. 3 ст.173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 7, 98, 107, 132, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,
Зобов`язати старшого слідчого з особливо важливих справ третього відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань головного управління ДФС у Харківській області капітана податкової міліції ОСОБА_3 повернути автомобіль Mersedes-Bens S500, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2001 року випуску його власнику ОСОБА_6 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1