Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/4599/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 квітня 2017 року слідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу представника потерпілої ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінального провадження,-
В С Т А Н О В И В :
31.03.2017 року адвокат ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Подільського районного суду міста Києва із вищезазначеною скаргою мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_3 є потерпілою в рамках кримінального провадження № 0006973, внесеного 23.09.2015 року до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за ч. 3 ст. 190 КК України (Заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство).
Зазначає, що при ознайомленні з матеріалами кримінального провадження № 0006973 нею було встановлено наявність в даних матеріалах постанови слідчого УП ГУ НП у місті Києві від 15.07.2016 року щодо закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України (за відсутності складу правопорушення).
Вважає вищезазначене рішення слідчого необґрунтованим, незаконним та передчасним, оскільки ним з часу внесення в ЄРДР заяви ОСОБА_3 та початку кримінального провадження, не вчинено жодної слідчої дії спрямованої на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження.
Так обґрунтовуючи свої вимоги посилається на те, що слідчим не було встановлено фактичне місце знаходження (проживання) та не допитано у рамках досудового розслідування головних фігурантів справи а саме: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . Не було надано правової оцінки діям ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (як суб`єктів злочину), а саме отримання грошових коштів шляхом зловживання довірою (яка породжується відносинами знайомства) та проігноровано те, що зазначеними діями ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за сприяння ОСОБА_7 , заподіяна та завдається ОСОБА_3 значна майнова шкода.
Звертає увагу слідчого судді на те, що за таких обставин твердження слідчого щодо відсутності в діях складу кримінального правопорушення, суперечать ч. 2 ст. 9 КПК України. Останній приймаючи рішення, не оцінив наявних у провадженні матеріалів з точки зору їх відповідності, повноти та достовірності, а тому прийняв передчасне рішення про закриття кримінального провадження, порушивши тим самим права потерпілих та фундаментальні принципи кримінального процесу.
На підставі вищевикладеного, а також керуючись ст.ст. 24, 303-307 КПК України звертається з даною скаргою до слідчого судді та просить скасувати постанову слідчого Подільського УП ГУНП у місті Києві від 15.07.2016 року про закриття кримінального провадження № 0006973 від 23.09.2015 року.
Адвокат ОСОБА_4 та слідчий в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином, від адвоката до суду подано заяву згідно якої остання просить здійснювати розгляд скарги без її присутності, скаргу підтримує в повному обсязі.
Від слідчого до суду також надано заяву згідно якої він просить розгляд скарги проводити без його участі та прийняти рішення згідно чинного законодавства.
Слідчий суддя вважає за можливе розглядати скаргу за відсутності слідчого, відповідно до вимог ст. 306 КПК України, а також адвоката ОСОБА_4 зважаючи на її волевиявлення на розгляд скарги за її відсутності.
Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до висновку, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Так слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ Подільського УП ГУНП в м. Києві дійсно перебували матеріали кримінального провадження, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006973 від 23.09.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.
15.07.2016 року слідчим СВ Подільського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_8 винесено Постанову про закриття вищезазначеного кримінального провадження № 0006973 від 23.09.2015 року у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.
Як вбачається зі місту вказаної постанови, слідчий в її обґрунтування вказав на те, що ним було проведено всі необхідні слідчі дії, однак заволодіння майном, шляхом обману чи зловживання довірою, тобто злочину передбаченого як ч. 1 так і ч. 3 ст. 190 КК України, встановити не виявилося можливим, оскільки вбачаються ознаки цивільно-правових відносин.
Однак слідчий суддя не може погодитись із обґрунтованістю та законністю вказаної постанови слідчого виходячи з наступного.
Так стаття друга КПК України визначає, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
За приписами статті 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до ст. 25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
З системного аналізу зазначених норм чинного кримінально-процесуального законодавства вбачається, що завданнями кримінального провадження в першу чергу є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.
І з метою досягнення вказаних завдань кримінального провадження, законодавцем на орган досудового розслідування (слідчого, прокурора) покладено цілий ряд зобов`язань, зокрема останні зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, встановити всі обставини і надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, що є гарантією того, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, а жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений. Прокурор, слідчий зобов`язані вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Слідчим суддею встановлено, а слідчим не спростовано та не надано належних та допустимих доказів, в підтвердження того, що ним було в повній мірі виконано покладені на нього зобов`язання з метою досягнення завдання та мети кримінального провадження та прийнято рішення про закриття кримінального провадження законно і неупереджено.
Навпаки слідчим встановлено, що посилання слідчого в оскаржуваній постанові на те, що ним було проведено всі необхідні слідчі дії з метою повного, всебічного, неупередженого дослідження обстави, які викликанні в заяві про вчинення злочину, є безпідставними, оскільки згідно тверджень адвоката ОСОБА_4 , які ґрунтуються на ознайомленні із матеріалами кримінального провадження № 0006973, які в свою чергу не були дані слідчим на запит суду, останнім навпаки не здійснено жодної процесуальної дії, крім допиту потерпілої, не зібрано доказів для встановлення або спростування наявності події та складу кримінального правопорушення, передбаченого як ч. 3 так і ч. 1 ст. 190 КК України і осіб, які його вчинили, якими згідно пояснень потерпілої є ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , не допитано вказаних осіб, не надано правової оцінки діям ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , не надано належну оцінку тим поясненням та доказам, які надані потерпілою, що в своїй сукупності призвело до передчасного прийняття рішення про закриття кримінального провадження з підстав відсутності складу кримінального правопорушення, за відсутності на те підстав.
Враховуючи вищевикладене, вказане рішення слідчого не може вважатися обґрунтованим, неупередженим та законним у зв`язку з чим підлягає скасуванню.
Стаття 303 КПК України визначає, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора,- зокрема, рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Зі змісту статті 307 КПК України вбачається, що за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути, зокрема, про відмову у задоволенні скарги.
Статті 26, 94 КПК України визначають, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Слідчий суддя оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що вимоги адвоката ОСОБА_4 знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, а тому скарга підлягає задоволенню.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 9, 25, 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
Скаргу представника потерпілої ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінального провадження задовольнити.
Постанову слідчого СВ Подільського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_8 від 15.07.2016 року про закриття кримінального провадження № 0006973 від 23.09.2015 року скасувати.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. КиєваОСОБА_1