Справа №477/2640/15-к 11.05.2017
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження: № 11-кп/784/365/17 Головуючий суду першої інстанції:
Категорія: ч. 1 ст. 121, ч.2 ст.125, ч.4 ст. 296 КК України ОСОБА_1
Доповідач апеляційного суду:
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
розглянувши за матеріалами кримінального провадження № 0000734 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 , прокурора Вітовського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 28 лютого 2017 року відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого 12 серпня 2014 року Корабельним районним судом м. Миколаєва за ст.ст. 15 ч.2, 185 ч. 1 КК України до штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., який на підставі ст. 53 ч.5 КК України замінено на 50 годин громадських робіт ухвалою цього ж суду від 25 грудня 2014 року,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 121 ч. 1, 125 ч. 2, 296 ч. 4 КК України;
учасники судового провадження
прокурор: ОСОБА_7

обвинувачений: ОСОБА_6 ,

захисник: ОСОБА_8

В с т а н о в и в :
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції та вимог апеляційної скарги.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним за ч. 1 ст. 121 та ч. 2 ст. 125 КК України, та призначено покарання: за ч.1 ст. 121 КК України - у виді 5 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 125 КК України - у виді 2 років обмеження волі.
На підставі ч. 1 ст.70, 72 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_6 остаточно покарання у виді п`яти років позбавлення волі.
За ч.4 ст. 296 КК України ОСОБА_6 виправдано.
Зараховано у відбутий строк покарання строк попереднього ув`язнення з 22 серпня 2015 року по 31 жовтня 2016 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення зараховано у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнено з ОСОБА_6 на користь фінансового відділу Вітовської (Жовтневої) районної державної адміністрації вартість понесених витрат на лікування потерпілих у сумі 2528 грн. 11 коп.
Вирішено питання щодо речових доказів.
В апеляційних скаргах обвинувачений ОСОБА_6 , його захисник ОСОБА_8 та прокурор просять вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 28 лютого 2017 року скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 зазначав, що не згоден з вироком суду та вважає, що судове рішення не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження. Посилається на неправильну оцінку судом досліджених доказів. Зазначає про неузгодженість показань потерпілої ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 з показаннями потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 стосовно поведінки обвинуваченого під час події.
Обвинувачений не згоден, що у вироку вказано про вчинення ним злочину у стані алкогольного сп`янінні. Даний факт нічим не підтверджено.
ОСОБА_6 стверджує, що 22 серпня 2015 р. підійшов до дівчат лише щоб з`ясувати місце перебування іншої дівчини у зв`язку з викраденням у нього мобільного телефону. Однак, вони почали поводитися агресивно та ображати його висловлюваннями. Стверджує, що він хуліганських дій не вчиняв. Намагався відійти від дівчат, але вони його переслідували. Потім до них підійшов ОСОБА_13 та між ними розпочалася бійка. ОСОБА_6 захищався та намагався втекти, щоб його не били. Його наздогнав ОСОБА_14 та вдарив в обличчя. Захищаючись ОСОБА_6 вдарив ОСОБА_14 ножем. Потім вони наносили удари один одному. Вважає, що у обоюдній бійці він лише захищався.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі наводить аналогічні доводи стосовно обставин події, що і обвинувачений. Стверджує, що хуліганських дій ОСОБА_6 не вчиняв, а тілесні ушкодження потерпілим заподіяв з метою самозахисту.

Прокурор вказує, що вирок стосовно ОСОБА_6 є незаконним і таким, що підлягає скасуванню з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Так, згідно з п.2 ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині обвинувального вироку, окрім іншого, зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Однак, ухвалюючи вирок стосовно ОСОБА_6 судом вказані вимоги дотримані не були.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом першої інстанції встановлено, що 22 серпня 2015 року близько 00-30 години обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, повертаючись додому з бару ПП «Бєлік», проходячи по вул. Ювілейній в смт. Первомайське Жовтневого району Миколаївської області, побачив групу незнайомих дівчат, а саме : ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .. ОСОБА_6 підійшов до них аби з`ясувати можливе місце перебування ОСОБА_15 , оскільки підозрював, що у останньої знаходиться його мобільний телефон. Між ним та дівчатами виникла сварка, під час якої вони обопільно висловлювалися нецензурною лайкою.
В цей час по вул. Ювілейній в смт. Первомайське проходили потерпілі ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які почули розмову вказаних дівчат на підвищеному тоні із ОСОБА_6 та ОСОБА_13 направився до них для з`ясування причин конфлікту.
Коли потерпілий ОСОБА_13 підійшов до ОСОБА_6 та запитав про причину сварки, обвинувачений ОСОБА_6 наніс потерпілому не менше 3-х ударів ножем, в різні частини тіла, спричиняючи тілесні ушкодження.
Згідно з висновком експерта №215 від 18 вересня 2015 року у потерпілого ОСОБА_13 наявні тілесні ушкодження, які належать як до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознаками небезпеки для життя та категорії пошкоджень легкого ступеня тяжкості, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Після нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_13 , обвинувачений ОСОБА_6 намагався втекти з місця події, однак його наздогнав ОСОБА_14 , та між ними виникла бійка, в ході якої ОСОБА_6 вказаним вище ножем наніс ОСОБА_14 декілька ударів у різні частини тіла, спричинивши останньому тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта № 214 від 18 вересня 2015 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника ОСОБА_16 та прокурора на підтримку своїх апеляційних скарг, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а апеляційні скарги обвинуваченого та захисника підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 374 КПК України мотивувальна частина обвинувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

У вироку мають бути сформульовані форма вини і мотиви кримінального правопорушення. Мотиви і мета вчинення кримінального правопорушення є обставинами, які підлягають обов`язковому доведенню, що встановлено п. 2 ч 1 ст. 91 КПК України.

Вказані вимоги кримінального процесуального закону судом 1 інстанції не дотримані.

Згідно пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення, обвинувачений діяв з хуліганських мотивів, однак судом за ч. 4 ст. 296 КК України був виправданий, без визначення підстав виправдання, суд лише зазначив, що це обвинувачення ретельно досліджено і не знайшло свого підтвердження в суді.

Однак, виправдавши ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 296 КК України, суд у вироку не встановив і не виклав у формулюванні обвинувачення мотив та мету дій обвинуваченого, обмежившись викладенням лише дій обвинуваченого щодо нанесення ударів потерпілим ОСОБА_13 та ОСОБА_14 без зазначення місця, часу, умислу, мотиву і мети їх заподіяння, без жодного визначення наслідків від цих ударів у виді тілесних ушкоджень та психічного ставлення обвинуваченого до вказаних наслідків.

Порушення ст. 374 КПК України є істотним і тягне безумовне скасування вироку з направленням справи на новий судовий розгляд.

Судом першої інстанції не встановлені фактичні обставини справи, мотив і мета дій обвинуваченого, що у свою чергу свідчить про однобічність і неповноту судового слідства, що є істотним порушенням кримінального процесуального закону.

За таких обставин вирок суду не можна визнати таким, що відповідає вимогам закону та є обґрунтованим.

Судом першої інстанції не дотримані вимоги ст. 370 КПК України про ухвалення законного та обґрунтованого вироку, що відповідно до положень ч.1 ст. 412 КПК України є істотним порушенням кримінального процесуального закону, яке тягне скасування судового рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 424, 532, апеляційний суд, -

П о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу прокурора Вітовського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_7 задовольнити, апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 28 лютого 2017 року відносно ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :