Провадження № 1-в/761/38/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2017 року

Шевченківський районний суд міста Києва у складі :

судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю :

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

засудженого - ОСОБА_6 ,

представника Київського слідчого ізолятору - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві

клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хімкі Московської області, Російської Федерації,громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, має неповнолітню дитину, 2006 року народження, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

-про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким у виді виправних робіт,

ВСТАНОВИВ :

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 , у якому він порушує питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, а саме просить замінити засудженому ОСОБА_6 , який був засуджений вироком Апеляційного суду м. Києва від 15 квітня 2015 року за ч.4 ст. 191 КК України до 5 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-розпорядчих і організаційно-господарських функцій строком на три роки, невідбуту частину основного покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке покарання у виді виправних робіт .

Клопотання мотивоване тим, що вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 3 липня 2013 року ОСОБА_8 засуджено за ч.4 ст.191 КК України до 5 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати керівні посади на підприємствах, установах, організаціях всіх форм власності строком на 3 роки,на підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки. Вироком Апеляційного суду м. Києва від 15 квітня 2015 року вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 3 липня 2013 року щодо ОСОБА_8 в частині призначення покарання скасовано та ОСОБА_8 засуджено за ч.4 ст.191 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади,пов`язані з виконанням адміністративно-розпорядчих і організаційно-господарських функцій строком на 3 роки.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18 лютого 2016 року до засудженого ОСОБА_8 застосовані положення Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», відповідно до ч.5 ст.72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 15 вересня 2008 року по 11 червня 2009 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

З 11 грудня 2015 року ОСОБА_6 відбуває покарання в Київському слідчому ізоляторі. За час відбування покарання засуджений ОСОБА_6 характеризується позитивно, стягнень не має, працевлаштований в господарчу обслугу на посаду підсобного робітника, до роботи ставиться сумлінно, добросовісно, має одне заохочення. На заходи виховного та профілактичного впливу реагує правильно, став на шлях виправлення, його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Відповідно до положень ст.82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині КК України для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. У разі заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким засудженого може бути звільнено також і від додаткового покарання у виді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливо після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного за умисний тяжкий злочин.

Засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання за умисний тяжкий злочин у виді позбавлення волі на строк 5 років. Станом на 19 грудня 2016 року, тобто на день подання клопотання засуджений ОСОБА_6 відбув ? частину покарання.

При визначенні виду більш м`якого покарання засудженому ОСОБА_6 суд має орієнтуватися на послідовність їх розташування згідно із ст. 51 КК України. При призначенні покарання у виді виправних робіт засудженому ОСОБА_6 слід керуватися вимогами ст. 57 КК України.

Окрім того, відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», правильне вирішення питання про застосування виправних робіт значною мірою залежить від ретельного з`ясування даних про особу підсудного (працездатність, сімейний стан, поведінка на роботі і за місцем проживання, ставлення до праці, тощо).

Засуджений ОСОБА_6 працездатного віку, працездатний, має родину, неповнолітню дитину, 2006 року народження, за місцем відбування покарання працевлаштований, добре відноситься до праці.

На думку захисника, застосування судом до засудженого ОСОБА_6 більш м`якого покарання у виді виправних робіт не суперечить реалізації принципу невідворотності покарання особи за вчинений злочин, даним рішенням буде виконуватися мета кримінального покарання. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, на відміну від умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, не веде до зміни кримінально-правового статусу особи засудженого ОСОБА_6 , він вважається таким, що продовжує відбування покарання, хоча і іншого виду.

На переконання захисника, дані про особу засудженого ОСОБА_6 , його ставлення до вчиненого, наявність родини, неповнолітньої дитини, постійного місця проживання, а також гарантії ТОВ «ДПКО «БУДМОНТАЖ» на його працевлаштування водієм, дають підстави для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 просив клопотання задовольнити, з наведених у ньому мотивів та надав документи на підтвердження своїх доводів, у тому числі щодо гарантій працевлаштування засудженого у разі прийняття судом рішення про задоволення клопотання.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Представник Київського слідчого ізолятору ОСОБА_7 вважав, що клопотання підлягає задоволенню, вказавши, що за час відбування покарання в Київському слідчому ізоляторі засуджений ОСОБА_6 характеризується виключно з позитивної сторони, до праці ставиться старанно та відповідально, має одне заохочення, стягнень не має, повністю визнав свою винуватість у вчиненому, розкаявся, тобто став на шлях виправлення, а тому, враховуючи, що засуджений ОСОБА_6 відбув більш як половину призначеного покарання, до нього може бути застосована ст.82 КК України, а саме заміна невідбутої частини покарання більш м`яким.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення клопотання.

Суд, вислухавши доводи захисника, засудженого, представника адміністрації слідчого ізолятору та думку прокурора, ретельно перевіривши матеріали клопотання та матеріали особової справи засудженого, прийшов до наступних висновків.

Так,відповідно до ч.1 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Згідно до ч.3 ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно д п.2 ч.4 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі.

Судом встановлено, що вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 3 липня 2013 року ОСОБА_8 засуджено за ч.4 ст.191 КК України до 5 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати керівні посади на підприємствах, установах, організаціях всіх форм власності строком на 3 роки, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки.

Вироком Апеляційного суду м. Києва від 15 квітня 2015 року вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 3 липня 2013 року щодо ОСОБА_8 в частині призначення покарання скасовано та ОСОБА_8 засуджено за ч.4 ст.191 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-розпорядчих і організаційно-господарських функцій строком на 3 роки. Строк відбування покарання рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 4 вересня 2015 року на підставі ч.5 ст. 72 КК України ОСОБА_6 , засудженому вироком колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва від 15 квітня 2015 року в строк відбування призначеного основного покарання у виді 5 років позбавлення волі зараховано термін попереднього ув`язнення з 15 вересня 2008 року по 11 червня 2009 року включно .

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18 лютого 2016 року до засудженого ОСОБА_8 застосовані положення Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», відповідно до ч.5 ст.72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 15 вересня 2008 року по 11 червня 2009 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Злочин, передбачений ч.4 ст. 191 КК України відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину.

Станом на 19 грудня 2016 року засуджений ОСОБА_6 відбув половину строку призначеного покарання, тобто станом на день розгляду клопотання засуджений ОСОБА_6 відбув більш половини строку покарання.

Згідно з даними особової справи засуджений ОСОБА_6 раніше не судимий, відбуває покарання у Київському слідчому ізоляторі з 11 грудня 2015 року, зарекомендував себе виключно з позитивної сторони, має одне заохочення, стягнень не має. Дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом. До праці ставиться сумлінно, дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи. На заходи виховного та профілактичного характеру реагує вірно . Соціально-корисні зв`язки підтримує шляхом телефонних розмов та побачень. Вину у вчиненому злочині на час відбування покарання визнав повністю.

Засуджений ОСОБА_6 має постійне місце проживання та реєстрацію за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, дані, що містяться у гарантійному листі ТОВ «ДПКО «БУДМОНТАЖ» від 12 грудня 2016 року, №12/12-16/1, свідчать про те, що зазначене підприємство вважає за можливе працевлаштувати ОСОБА_6 на посаду водія.

Таким чином, на переконання суду, наведені вище обставини свідчать про те, що засуджений ОСОБА_6 став на шлях виправлення, а тому наявні підстави для застосування до нього положень ст. 82 КК України, якою регламентовано заміна невідбутої частини покарання більш м`яким.

З урахуванням даних про особу засудженого ОСОБА_6 , його ставлення до вчиненого, суд вважає за можливе замінити невідбуту частину основного покарання у виді позбавлення волі, яка на день розгляду клопотання становить два роки шість місяців двадцять чотири дня, на покарання у виді виправних робіт на строк два роки, який є максимальним строком установленим в Загальній частині КК України для даного виду покарання. При цьому цей строк не перевищує невідбутого строку покарання призначеного ОСОБА_6 за вироком суду.

За зазначених обставинах, клопотання захисника підлягає задоволенню, невідбуту частину покарання в виді позбавлення волі ОСОБА_6 слід замінити більш м`яким, а саме покаранням у виді виправних робіт на строк 2 (два) роки, з відрахуванням в дохід держави 20% від заробітку.

На підставі викладеного,керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст.ст. 57, 82 КК України, суд

УХВАЛИВ :

Клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким у виді виправних робіт задовольнити.

Замінити засудженому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Хімкі Московської області, Російської Федерації, громадянину України, зареєстрованому та проживаючому за адресою:

АДРЕСА_1 , невідбуту частину основного покарання у виді позбавлення волі за вироком Апеляційного суду м. Києва від 15 квітня 2015 року за ч.4 ст. 191 КК України на покарання у виді виправних робіт на строк 2 (два) роки, з відрахуванням в дохід держави 20% від заробітку.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду міста Києва через Шевченківський районний суд міста Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1