Справа № 283/2206/16-к
Провадження №1-кп/283/66/2017
У Х В А Л А
07 липня 2017 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

потерпілих: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7

представника потерпілих ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

захисника обвинуваченого ОСОБА_9 ОСОБА_10

розглянувши в судовому засіданні матеріали кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_9 за ч.3 ст.286, ч.1 ст.135 КК України,-

ВСТАНОВИВ :
Від прокурора до суду надійшло клопотання про продовження обвинуваченому терміну тримання під вартою, оскільки раніше обраний запобіжний захід відповідно до ухвали Малинського районного суду Житомирської області від 30 травня 2017 закінчується 28 липня 2017 року.

Вважає, що підстави для обрання більш м`якого запобіжного заходу відсутні, оскільки обвинувачений ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні двох злочинів, з який злочин, передбачений ч.3 ст.286 КК України є необережним тяжким злочином, даний злочин був вчинений в стані алкогольного сп`яніння, наслідком злочину є загибель двох людей молодого віку, після вчинення злочину ОСОБА_9 залишив місце дорожньо транспортної пригоди, обвинувачений раніше працював в правоохоронних органах, обізнаний з методами розслідування та розкриття злочинів. Застосування більш м`якого запобіжного заходу надасть останньому можливість незаконно впливати на свідків серед яких є близькі родичі членів його родини, які з достатньою вірогідністю є зацікавлені у сприянні ОСОБА_9 в уникненні від кримінальної відповідальності, а тому є підстави вважати, що обвинувачений може переховатись від суду.

Крім того є всі підстави вважати, що ОСОБА_9 буде перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки стороною захисту створюється хибна думка про вчинення інкримінованих ОСОБА_9 злочинів не ним , а іншою особою.

Потерпілі та представник потерпілих згодні з клопотанням прокурора.

Обвинувачений та захисник ОСОБА_10 заперечили по суті клопотання та подали клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Вважають, що стороною обвинувачення не мотивовано та не підтверджено належними доказами твердження щодо наявності обставин, що виправдовують подальше тримання ОСОБА_9 під вартою, також не доведені ризики, що обвинувачений може впливати на потерпілих, свідків та ухилитись від явки до суду.

Крім того тримання під вартою лише з підстав не визнання обвинуваченим своєї вини є недопустимим та є прямо суперечним висновку Європейського суду від 23 лютого 2012 року « Клішин проти України ».

Забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого можливе шляхом обрання більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Суд, заслухавши думки учасників судового засідання вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, а в задоволенні клопотання захисника та обвинуваченого слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого, суд враховує наведене вище, положення ст. 194 КПК України вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні необережного тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України санкція якого передбачає максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років та умисного злочину невеликої тяжкості, передбаченого ч.1 ст.135 КК України.

Злочини у вчиненні яких ОСОБА_9 обвинувачується, були вчинені в стані алкогольного сп`яніння, наслідком вчинення злочину передбаченого ч.3 ст.286 КК України є загибель двох молодих осіб, після вчинення злочину обвинувачений залишив місце пригоди, останній є колишнім працівником правоохоронних органів, обізнаний в методах розслідування та розкриття злочинів.
По провадженню повністю не досліджені докази, не опитані усі свідки, тому суд вважає, що твердження прокурора, що обвинувачений, перебуваючи на волі може переховатись від суду та незаконно вплинути на потерпілих у кримінальному провадженні є обґрунтованим.

На даний час в судовому засіданні не встановлено жодних нових обставин, які б свідчили про відсутність ризиків та необхідність зміни обвинуваченому запобіжного заходу. Строк тримання обвинуваченого під вартою закінчується 28 липня 2017 року. До зазначеної дати не має можливості закінчити розгляд провадження, тому виникає необхідність продовження дії вказаного запобіжного заходу.

Суд не вирішує питання щодо застосування застави при продовжені дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 , оскільки обвинувачений вчинив злочин, що спричинив загибель людей.

Керуючись ст.ст. 177,183, 3331 КПК України ,суд , -

УХВАЛИВ :
Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 , громадянину України , не судимому дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів , тобто по 04 вересня 2017 року включно.
Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника обвинуваченого ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Ухвала Малинського районного суду Житомирської області не підлягає окремому апеляційному оскарженню. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення по суті даного кримінального провадження.
Суддя: ОСОБА_1