Провадження № 11-кп/792/766/16 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Справа № 676/1858/16-к Доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 грудня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретарів с/з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
представника ПАТ «Укртелеком» ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_10
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 жовтня 2016 року,

В с т а н о в и л а:
Вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 04 жовтня 2016 року

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Довжок Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, з середньою освітою, не одруженого, на утриманні одна малолітня дитина, раніше судимого Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області:

-11 вересня 2008 року за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 140 годин;

-25 березня 2010 року за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавляння волі на строк чотири роки шість місяців зі звільненням від відбування покарання на підставі ст.75 КК України із встановленням іспитового строку три роки;

-25 грудня 2012 року за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки вісім місяців, звільненого 13 червня 2014 року ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 6 червня 2014 року, на підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 8 квітня 2014 року,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, за епізодами таємного викрадення майна потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на два роки.

Цим же вироком ОСОБА_9 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні:

-за ч.2 ст.185 КК України за епізодом крадіжки майна потерпілого ПАТ «Укртелеком»; за ч.3 ст.185 КК України за епізодами крадіжки майна потерпілих ПАТ «Укртелеком», ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та виправдано на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України у зв`язку з не доведенням, що зазначені кримінальні правопорушення вчинені обвинуваченим;

-за ч.3 ст.185 КК України за епізодом крадіжки майна потерпілого ОСОБА_16 ; за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України за епізодом закінченого замаху на крадіжку майна потерпілої ОСОБА_17 виправдано на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України у зв`язку з не доведенням, що в діянні обвинуваченого є склад зазначених кримінальних правопорушень.

Строк покарання ОСОБА_9 визначено обчислювати з 4 жовтня 2016 року, зарахувавши в строк відбуття покарання строк тримання під вартою з 13 червня 2016 року по 3 жовтня 2016 року включно з розрахунку день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України.

Обраний щодо ОСОБА_9 запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено попередній тримання під вартою.

Цивільний позов Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» до ОСОБА_9 про відшкодування майнової шкоди залишено без розгляду.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави 439 грн. 80 коп. процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експерта.
Долю речових доказів вирішено відповідно до положень ст.100 КПК України.

За вироком суду, ОСОБА_9 24.01.2016 близько 20 год. 00 хв., знаходячись у під`їзді №1 будинку АДРЕСА_2 , з метою заволодіння чужим майном, піднявся на сходинковий майданчик між 4 та 5 поверхами, звідки шляхом вільного доступу з корисливих мотивів умисно повторно таємно викрав належний потерпілій ОСОБА_11 велосипед марки «Махім» вартістю 2470 грн., чим завдав останній майнову шкоду у вказаному розмірі.
Також, ОСОБА_9 05.02.2016 року близько 21 години 30 хвилин, знаходячись у під`їзді №4 будинку АДРЕСА_3 , з метою незаконного заволодіння чужим майном, піднявся на сходинковий майданчик між 4 та 5 поверхами, звідки шляхом вільного доступу з корисливих мотивів умисно повторно таємно викрав належний потерпілому ОСОБА_12 велосипед марки «Shift» вартістю 1700 грн., чим завдав останньому майнову шкоду у вказаному розмірі.
Крім цього, ОСОБА_9 14.02.2016 року близько 12 години 00 хвилин, знаходячись у під`їзді №1 будинку АДРЕСА_4 , з метою незаконного заволодіння чужим майном, через незачинені двері проник у підвальне приміщення, що розташоване на першому поверсі вищевказаного будинку, звідки шляхом вільного доступу з корисливих мотивів умисно повторно таємно викрав належний потерпілій ОСОБА_13 велосипед марки «Техас рейнджер» вартістю 1900 грн., чим завдав останній майнову шкоду в указаному розмірі.
Не погоджуючись з рішенням суду, в частині призначеного покарання, обвинувачений ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок змінити, пом`якшивши покарання, шляхом застосування положень ст.69 КК України.
Свої вимоги аргументує неповним врахуванням місцевим судом ряду пом`якшуючих покарання обставин, таких як визнання ним вини, щире каяття у скоєному, наявність на утриманні малолітніх дітей та батьків пенсійного віку.
У поданому запереченні на апеляційну скаргу обвинуваченого, прокурор вважає вирок суду законним та належним чином обґрунтованим, а апеляцію процесуального опонента безпідставною.

Свою позицію мотивує тим, що обставини кримінального провадження, характер вчинених ОСОБА_9 діянь, давали суду вагомі підстави призначити останньому покарання у виді позбавлення волі на 2 роки та позбавляли можливості застосувати до обвинуваченого положення ст.69 КК України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту судового рішення з коротким викладом суті вимог апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку поданої апеляційної скарги з підстав наведених у ній, думку прокурора про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та необхідність залишення вироку місцевого суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

З врахуванням того, що висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин зазначених у вироку та правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст.185 КК України в поданій апеляційній скарзі стороною захисту не оспорюються, а тому, відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.

Не входить в обговорення колегія суддів і щодо висновків місцевого суду про виправдання обвинуваченого ОСОБА_9 за епізодами крадіжки майна потерпілого ПАТ «Укртелеком»; крадіжки майна потерпілих ПАТ «Укртелеком», ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ; крадіжки майна потерпілого ОСОБА_16 ; закінченого замаху на крадіжку майна потерпілої ОСОБА_17 , так як вони на оспорюються жодною стороною кримінального провадження.

Згідно ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення, а саме пом`якшення обвинуваченому покарання із врахуванням положень ст.69 КК України, оскільки покарання ОСОБА_9 належним чином судом мотивоване, з врахуванням вимог ст.65 КК України та роз`яснень, що містяться в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року зі змінами, внесеними Постановами № 18 від 10 грудня 2004 року і № 8 від 12 червня 2009 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Зокрема, суд першої інстанції, обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , врахував конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, ступінь тяжкості вчиненого злочину, характер і ступінь його суспільної небезпеки, сукупність всіх даних, які характеризують його особу, в тому числі й ті, на які посилається обвинувачений у поданій апеляційній скарзі, та призначив необхідне та достатнє покарання для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_9 про неврахування судом при призначенні йому покарання ряду пом`якшуючих обставин, які, на його думку, давали підстави призначити покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої в санкції ч.2 ст.185 КК України, є безпідставними, оскільки застосування при призначенні покарання положень ст.69 КК України можливе за наявності не лише ряду обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, але й з урахуванням особи винного, тобто його характеризуючих даних.

Разом з тим, як вбачається із матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_9 раніше неодноразово судимий за умисні тяжкі корисливі злочини проти власності, маючи не погашену судимість, через незначний проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі, вчинив ряд умисних корисливих злочинів проти власності, що свідчить про його злочину спрямованість та небажання ставати на шлях виправлення, що, в свою чергу, на переконання колегії суддів, не дає підстав для пом`якшення обвинуваченому призначеного місцевим судом покарання із застосуванням положень ст.69 КК України.

Таким чином, підстав для зміни вироку суду щодо ОСОБА_9 за тяжкістю призначеного покарання, при перевірці справи в апеляційному порядку, колегія суддів не встановила, а тому вважає за необхідне рішення місцевого суду залишити без змін.

Крім того, при постановленні ухвали, колегія суддів враховує положення ст.72 КК України (в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього увязнення у строк покарання») та зараховує обвинуваченому ОСОБА_9 в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення, який рахується з 04 жовтня 2016 року по 22 грудня 2016 року включно, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

У зв`язку із наведеним, керуючись ст.ст. 404-405, 407, 413, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати,

П о с т а н о в и л а:
Вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_9 у строк відбування покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі період з 04 жовтня 2016 року по 22 грудня 2016 року включно.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а ОСОБА_9 з дня вручення йому копії ухвали.

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:
Суддя Апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2