АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11кп/790/633/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.185 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
4 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
захисника - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 , на вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.11.2016 року, стосовно ОСОБА_7 ,-
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 25 листопада 2016 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Харкова, громадянка України, із середньою освітою, розлучена, офіційно не працююча, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судима:
- 10.12.2004 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 309, ч.2 ст. 315 КК України до 5 років позбавлення волі, в силу ст. 75 КК України звільнена від відбування основного покарання з іспитовим строком 3 роки,
- 06.02.2006 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 307, 71 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 06.10.2015 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, в силу ст. 75 КК України звільнена від відбування основного покарання з іспитовим строком 1 рік,
визнана винною у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст. 185 КК України з призначенням покарання у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі.
Відповідно ч.1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.10.2015 року та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.
Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_7 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих спонукань , близько 20:00 години 09.09.2016 року шляхом вільного доступу, зайшла у квартиру АДРЕСА_2 , від якої у ОСОБА_7 був комплект ключів від дверей квартири, в якій проживає ОСОБА_9 , впевнившись в тому, що в квартирі нікого не має, за її діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає та не може завадити реалізації її злочинного умислу, таємно, повторно, здійснила крадіжку велосипеда торгової марки «Ocean Tornado DX 26», вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 4890 від 26.09.2016 року складає 2333 грн. 33 коп., який належить потерпілому ОСОБА_9 , після чого розпорядилась викраденим майном на власний розсуд, а саме продала раніше невідомому чоловіку за 2000 грн.
Не погодившись з рішенням районного суду захисником обвинуваченої ОСОБА_7 , адвокатом ОСОБА_8 подана на нього апеляційна скарга з уточненням в якій він просить вирок Дзержинського районного суду м.Харкова від 25.11.2016 року змінити відповідно до п.1 ч.1 ст. 408 , ст. 414 КПК України у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість. На підставі ст. 79 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі з встановленням іспитового строку у межах строку, на який згідно з законом жінку може бути звільнено від роботи у зв`язку з вагітністю, пологами і досягнення дитиною семирічного віку.

В обґрунтування вимог вказує, що враховуючи ту обставину, що на сьогоднішній день ОСОБА_7 є матір`ю двох малолітніх дітей, ІНФОРМАЦІЯ_2 , а рішенням суду мають якнайкраще забезпечуватись інтереси дітей. Також посилається на те, що ОСОБА_7 за місцем мешкання характеризується позитивно, щиро розкаялась у вчиненому, щире каяття було враховано судом як обставину, що пом`якшує покарання. Враховуючи, що кара є другорядною метою покарання, вважає можливим застосувати до ОСОБА_7 ст. 79 КК України, якою передбачено виправлення особи без ізоляції її від суспільства, але в умовах здійснення нагляду за її поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням з покладанням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 цього Кодексу.

Вислухавши доповідь судді; пояснення захисника та обвинуваченої , які підтримали апеляційну скаргу ; думку прокурора, який заперечував проти задоволення скарги та просив рішення районного суду залишити без змін, як законне та обґрунтоване; вивчивши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, зважаючи на наступне.

Дії обвинуваченої кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України, не перевіряє.

При призначенні покарання ОСОБА_7 суд діяв з дотриманням вимог ст. 65 КК України, а саме.

Врахував тяжкість скоєного злочину; особу обвинуваченої; наявність обставини, що пом`якшує покарання, у виді щирого каяття; наявність обставини, що обтяжує покарання, у виді рецидиву злочину, і визначив покарання яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та запобігання скоєння нею нових злочинів.

Як вбачається з вироку, ОСОБА_7 раніше тричі судима за злочини, пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів та корисливий злочин; скоювала злочин в період іспитового строку , останній злочин також вчинила в період іспитового строку , не виправдавши довіру суду; стоїть на обліку у нарколога , не працює.

При призначенні покарання суд враховував вагітність обвинуваченої.

Посилання захисника обвинуваченої на те, що вона щиросердно розкаялася і в теперішній час має двох малолітніх дітей хоча і підтверджені матеріалами справи, але в достатній мірі не впливають на суспільну небезпечність особи обвинуваченої та скоєного нею злочину і не дають підстав для пом`якшення призначеного покарання та звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням.

Згідно ч. 3 ст. 78 КК України , у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.
Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 р. N 7 «зі змісту частини 3 статті 78 КК , у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК
про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК . У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим».
Таким чином колегія суддів позбавлена можливості задоволення апеляційної скарги захисника та призначення покарання з встановленням іспитового строку у межах строку, на який згідно з законом жінку може бути звільнено від роботи у зв`язку з вагітністю, пологами і досягнення дитиною семирічного віку.

Керуючись ст.ст. 405,407 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 залишити без задоволення , а вирок Дзержинськог районного суду м. Харкова від 25 листопада 2016 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді -