Справа № 206/6945/15-к
Провадження № 1-кп/206/11/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"21" лютого 2017 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0001381 від 09.08.2014 року за обвинуваченням -
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, не працюючого, не одруженого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 29.05.2013 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 309 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробувальним терміном 2 роки,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника-адвоката ОСОБА_10 ,

в с т а н о в и в :
23.07.2014 року обвинувачений ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме металевих деталей покрівлі гаражу, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , який належить потерпілій ОСОБА_11 , та усвідомлюючи, що самостійно реалізувати вказаний злочинний умисел не зможе, звернувся за допомогою до раніше йому знайомих ОСОБА_12 , неповнолітніх ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , повідомивши їм заздалегідь неправдиву інформацію про отримання дозволу від господаря вказаного гаражу на демонтаж металевих деталей його покрівлі.

ОСОБА_12 , і неповнолітні ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , не усвідомлюючи, що ОСОБА_7 використовує їх для досягнення своєї злочинної мети, дали останньому згоду на надання допомоги у демонтажу металевих деталей покрівлі вищевказаного гаражу.

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_7 23.07.2014 року приблизно о 16 годині разом з неповнолітніми ОСОБА_13 та ОСОБА_14 прибули до гаражу, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де неповнолітні ОСОБА_13 та ОСОБА_14 залишились стояти на землі біля гаражу, а обвинувачений ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що він діє у відсутності власника та інших осіб, які б могли дати належну оцінку його діям, діючи умисно, з корисливих мотивів, заліз на дах гаражу, звідки шляхом вільного доступу, діючи таємно, повторно , викрав чотири металеві листи, демонтувавши їх з покрівлі гаражу..

Керуючись своїм злочинним умислом, направленим на таємне викрадення вищевказаних металевих деталей,обвинувачений ОСОБА_7 23.07.2014 року приблизно о 16.45 годині на автомобілі марки «Део Ланос» державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_15 , під керуванням її сина - ОСОБА_12 , приїхав у двір будинку АДРЕСА_2 , куди неповнолітні ОСОБА_13 та ОСОБА_14 від гаражу ОСОБА_11 переносили раніше демонтовані ОСОБА_7 чотири металеві листи, два з яких останній завантажив до багажного відділення автомобілю «Део Ланос» державний номер НОМЕР_1 , та на вказаному автомобілі на вимогу пересічних громадян ОСОБА_7 разом з ОСОБА_12 та неповнолітніми ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які не були обізнані про його злочинні наміри, залишив місце вчинення злочину.

Намагаючись довести свій злочинний умисел на таємне викрадення металевих листів, ОСОБА_7 23.07.2014 року приблизно о 17.00 годині разом з неповнолітніми ОСОБА_13 та ОСОБА_14 повернувся до двору будинку АДРЕСА_2 , звідки намагався скоїти крадіжку інших, раніше демонтованих ним двох металевих листів, однак не довів свій злочинний намір до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий пересічними громадянами.

23.07.2014 року в 17.00 годин, ОСОБА_12 , не усвідомлюючи протиправність дій ОСОБА_7 , на автомобілі «Део Ланос» державний номер НОМЕР_1 перевіз на вул. Кренкеля, 8 в м. Дніпропетровську два раніше демонтовані ОСОБА_7 металеві листи та реалізував їх гр-ну ОСОБА_16 за 80 грн.

Вартість чотирьох металевих листів, що належать ОСОБА_11 , які намагався викрасти ОСОБА_7 , згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № ГО 3706 від 26.08.2014 року становить 420 грн.

Таким чином ОСОБА_7 виконав всі дії, які вважав за необхідні , для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено ним з причин, які не залежали від його волі, оскільки останній був затриманий мешканцями прилеглих будинків, які викликали наряд міліції .

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 , свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав та показав, що точної дати він не пам`ятає, однак вранці того дня , прокинувшись , пішов прогулятись по ж/м Сонячний у м. Дніпропетровську, де зустрів свого сусіда ОСОБА_12 ,з яким в той момент товаришував , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Крохманського зустрів біля ломбарду, оскільки перед цим заклав на прохання останнього ж його телефон , який необхідно було викупити з ломбарду , ОСОБА_12 дав йому на це гроші, однак ломбард в той день не працював, тому вони пішли звідти у бік «Катеринославського» хлібозаводу. ОСОБА_13 з ОСОБА_14 приєднались до них пізніше , при цьому про щось між собою домовлялись, казали, що пізніше передзвонять один одному. Після чого ОСОБА_12 пішов за автівкой, а він , Козир, у той час пішов у бік «Стрілкового» заводу, по дорозі забрав кинуту іржаву металеву трубу на будівництві, хотів її здати до пункту прийому металобрухту , але слідом за ним під`їхав ОСОБА_17 на автомобілі своєї матері та запросив поїхав з ним, на що він погодився та залишив трубу біля воріт пункту прийому металобрухту. Вони направились у незнайомий двір, де він побачив, як ОСОБА_14 та ОСОБА_13 носили металеві листи, коли вони зупинились, ОСОБА_17 відчинив багажник автомобіля, а ОСОБА_14 та ОСОБА_13 поклали туди ці залізні листи. Однак у цей час вийшли мешканці двоповерзових будинків цього двору та почали лаятись на них, вони швидко сіли у автомобіль і від`їхали за кут будинку, у цей час він, обвинувачений, вирішив вийти з автомобіля та помитись біля колонки у дворі цих двоповерхівок,оскільки не скоював нічого протиправного , та був сильно забруднений підібраною трубою. Але через деякий час його побачили люди та сказали, що викликають прцівників міліції, де їх всіх затримали та доставили до Самарського РВ.
Додав, що він нічого не здавав до пункту прийому металобрухту. Вечері того дня після перебування у райвідділі міліції, ОСОБА_17 йому повідомив, що саме він здав металеві листи та трубу, грошей йому не давав, витративши їх на власні потреби.
Також ОСОБА_7 суду повідомив, що вважає покази свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 в судовому засіданні та на досудовому слідстві як бажання оговорити його , щоб самим не нести відповідальність за скоєне .
Обвинувачений також зазначив, що вказаний гараж не належить потерпілій ОСОБА_20 , так як розташований біля території якогось заводу і там, як він вже пізніше бачив, завод зберігав спиляні дрова.
Також вваажає покази свідка ОСОБА_21 в судовому засіданні недостовірними , оскільки свідок не міг бачити його напередодні злочину у даному дворі, бо зовнішній вигляд гаражу потерпілої він побачив на фотографії зі слідчого експерименту, проведеного разом з ОСОБА_18 , які той сам йому показував,а був він у тому дворі вже після 23.07.2014 року разом з працівниками міліції, які виїжджали з ним за викликом жителів двоповерхівок до гаражів, які збудовані у цьому дворі , в той момент і його міг бачити свідок.
Крім того, йому відомо, що до потерпілої ОСОБА_11 приїжджали працівники міліції та просили написати заяву, хоча вона не є власником гаражу.
Не дивлячись на повне не визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого повністю підтверджується безпосередньо дослідженими під час судового розгляду доказами, належність і допустимість яких не викликає сумнівів у суду.
Так , допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показав суду, що влітку 2014 року його попросив допомогти перевезти майно бабусі сусід ОСОБА_22 , тому він приїхав на автівці, що належить його матері з д.н.з. НОМЕР_2 на обумовлене місце, де у той час знаходились ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , він відчинив багажник, куди поклали металевий лист ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , у той час до них підійшов житель будинків - сусід власниці, та сказав, щоб вони їхали звідси, поки він не викликав працівників міліції. Після чого він поїхав до пункту прийому металобрухту та здав листи за 100 грн., гроші забрав собі. На наступний день до нього приїхали працівники міліції. Більше нічого пояснити суду не зміг через значний сплив часу.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показав суду, що він перебував у дружніх стосунках з ОСОБА_7 , одного дня, коли він гуляв із ОСОБА_13 , їх зустрів ОСОБА_7 та попрохав допомогти зняти металевий дах з гаражу бабусі за грошову винагороду, вони погодились та пішли на місце, де ОСОБА_27 виліз на дах гаражу, взяв трубу та поніс до пункту прийому металобрухту, потім наказав їм знімати та згинати листи, пізніше під`їхав ОСОБА_12 на автомобілі та вони почали складати листи у багажник його автомобіля, як раптом прийшли люди та почали проганяти їх звідти, вони хотіли покласти ще два листи та, злякавшись, поїхали за кут будинку , однак ОСОБА_7 сказав, що потрібно листи забрати усі, тому вони погодились та пішли знов у бік гаражу, однак у той час вибігли сусіди та почали галасувати, викликавши працівників міліції..
Законний представник неповнолітнього свідка ОСОБА_28 пояснила суду, що її син ОСОБА_14 не схильний до фантазування, та те, що він і раніше надавав аналогічні покази.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показав суду, що він, гуляючи із ОСОБА_29 , зустріли ОСОБА_7 з ОСОБА_17 , обвинувачений попросив їх допомогти зняти метал з даху гаражу бабусі, коли вони підійшли до гаражу, то туди вже приїхав ОСОБА_17 на автівці, потім ОСОБА_22 заліз на дах гаражу та почав скидати звідти металеві листи, а пізніше він попросив допомогти зняти трубу з гаражу, однак одразу не вийшло зняти, згодом ОСОБА_27 поніс трубу до пункту прийому металобрухту, а їм наказав згинати листи та складати їх у автівку, вони пішли за іншими листами, а повернувшись, побачили біля автівки двох чоловіків, які лаялись, тоді вони сіли в автівку, а металевий лист поклали на траву. Зупинивши автомобіль за кутом будинку , ОСОБА_22 сказав, що необхідно повернутись за листами, так вони і зробили, однак , коли вони повернулись , їх затримали мешканці прилеглих будинків, які викликали наряд міліції.
Свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 підтвердили факт знаходження з обвинуваченим в дружніх стосунках на момент 23.07.2014 року, спростувавши наявність будь - яких намірів оговорити обвинуваченого.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 показав суду, що 23.07.2014 року йому приніс продати трубу саме обвинувачений ОСОБА_7 , сторгувались приблизно за 20 гривень. Через деякий час під`їхав інший хлопець на транспортному засобі «Ланос» червоного кольору та привіз на продаж іржавий металевий лист, після чого попрохав розрахуватись і за трубу (приблизно 20-30 гривень), яку приніс ОСОБА_27 .
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_21 показав суду, що вийшовши з місця свого мешкання по АДРЕСА_3 до батьків , побачив як його батько з сусідом лаяли обвинуваченого та інших хлопців за крадіжку труби, прогнавши їх з двору, однак вони все одно повернулись. До того дня він бачив ОСОБА_27 та ще якогось хлопця, які підозріло щось видивлялись біля сараїв два дні підряд до крадіжки..
Потерпіла ОСОБА_11 в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій просить проводити судові засідання без її участі через поганий стан здоров`я (згідно довідки з медичної установи ОСОБА_11 за станом здоров`я іммобільна), тому суд, відповідно до ст. 325 КПК України розглядає справу за її відсутності.
Крім вищезазначених показів свідків, винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 в скоєнні кримінального правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме.
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується від 08.08.2014 року), відповідно до якої ОСОБА_11 звернулась із заявою про те, що 23.07.2014 року близько 16:30 год. невідомі їй особи викрали покриття даху з її гаражу, шляхом зривання металевих листів з даху гаражу, розташованого у дворі будинку АДРЕСА_2 шляхом вільного доступу (т. 1 а.п. 7);
- протоколом огляду місця події від 23.07.2014 року з таблицею зображень, а саме ділянки місцевості розташованої у подвір`ї будинків АДРЕСА_2 , 2 та АДРЕСА_4 , з якого вбачається, що в траві виявлені два фрагменти листів металу, один з яких розміром близько 1 м х 1 м, а другий близько 50 см. х 70 см., які скручені у декілька разів, знаходяться на відстані один від одного близько півтора метри (т. 1 а.п. 10-11);
- протоколом огляду місця події від 08.08.2014 року, відповідно до якого об`єктом огляду є металеві вироби: металева труба діаметром 50 мм, довжиною 250 мм, а також металеві листи шириною 90 см, довжиною 140 см, огляд проведено по АДРЕСА_5 (т. 1 а.п. 12-13);
- протоколом огляду автомобіля «Део Ланос» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 від 29.08.2014 року (т. 1 а.п. 15);
- висновком судово-товарознавчої експертизи № ГО-3706 від 26.08.2014 року , відповідно до якого ринкова вартість продукції, яку ОСОБА_7 намагався викрасти, а саме: металевих листів 3х 900х 1500 мм, бувші у використанні, загальною вагою 150 кг становить 420 грн. (т. 1 а.п. 20-22);
- протоколом огляду гаражу по АДРЕСА_2 від 07.09.2014 року відповідно до якого дах гаражу частково обшитий металевими листами, металеві листи частково зірвані. Вказані листи були вилучені у гр. ОСОБА_16 (т. 1 а.п. 31-33);
- протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.08.2014 року, відповідно до яких свідки ОСОБА_30 та ОСОБА_21 впізнали ОСОБА_7 , як особу яка 23.07.2014 року знаходилась у дворі по вул. Океанській в м. Дніпропетровську (т. 1 а.п. 36, 40);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.08.2014 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_31 впізнав особу на фото № 1 зліва за загальними рисами обличчя, а саме ОСОБА_7 , як ту, що 23.07.2014 року продав йому металеву трубу (т. 1 а.п. 49).
Судом встановлено, що всі докази, досліджені в судовому засіданні і покладені в основу вироку, є достовірними, допустимими і достатніми, які повною мірою підтверджують встановлені в суді фактичні обставини по справі.
Досліджені судом і покладені в основу вироку докази не суперечать один одному і узгоджуються між собою.
Суд також вважає встановленим факт введення в оману обвинуваченим ОСОБА_7 , свідків - ОСОБА_12 , та неповнолітніх ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , оскільки останні зі слів ОСОБА_7 , вважали, що демонтують дах гаражу, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 на прохання власниці літньої жінки (бабусі) за грошову винагороду.
До показів обвинуваченого ОСОБА_7 про невизнання своєї вини у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення суд відноситься критично, вважає їх недостовірними, оскільки його вина повністю доведена в суді та підтверджується сукупністю всіх досліджених судом доказів, які об`єктивно узгоджуються між собою. Такі покази обвинуваченого спрямовані лише на уникнення відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення.
Так покази ОСОБА_7 в частині того, що він взагалі не здавав виробів із металу того дня спростовується показами свідка ОСОБА_16 , який у судовому засіданні впевнено підтвердив те, що саме обвинувачений того дня приходив до нього, а не ОСОБА_12 продати йому металеву трубу, хоча гроші він за неї в подальшому сплатив іншій особі. Хоча у провину ОСОБА_7 і не ставиться крадіжка труби після зміни обвинувачення прокурором у порядку ст. 338 КПК України, але той факт, що саме він того дня приходив із трубою до ОСОБА_16 узгоджується із показами свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .
Суд розцінює поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 під час судового розгляду та його повне не визнання вини, як захисно-установчу в суб`єктивно складній, несприятливій для нього судово-слідчій ситуації.
Оцінюючи в сукупності зібрані докази, суд приходить до висновку про те, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження та доведена в повному обсязі, та достатність досліджених в судовому засіданні доказів в їх сукупності та взаємозв`язку для ухвалення по даному кримінальному провадженню відносно ОСОБА_7 обвинувального вироку.
Таким чином, аналіз належних і допустимих доказів в їх сукупності дає суду підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_7 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, тобто закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно.
Що стосується доводів захисту щодо визнання недопустими у якості доказу протоколу огляду місця події від 23.07.2014 року, оскільки такий проведено до внесення відомостей у ЄРДР, тобто до 08.08.2014 року, суд зазначає, так за змістом ч. 1 ст. 237 КПК України, огляд місцевості, приміщення, речей та документів проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення. Відповідно до ч. 3 ст. 214 КПК України, огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після завершення огляду.
Тобто законодавець допустив проведення саме цієї слідчої дії до внесення даних до ЄРДР з метою виявлення та фіксації відомостей про скоєний злочин.
Крім того, суд вважає необґрунтованими доводи захисту та обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що органом досудового слідства не встановлено кому саме належить даний гараж , а також версію обвинуваченого, що гараж є власністю юридичної особи ( заводу) , оскільки саме ОСОБА_32 звернулась до правоохоронних органів з відповідною заявою та під час огляду гаражу наявними саме в неї ключами відчинила по черзі навісний та гвинтовий замки, після чого перед тим, як відчинити ворота пояснила слідчому , що вказаний гараж належить їй та описала розташування речей всередині гаражу , про що свідчить протокол огляду будівлі гаражу від 07.09.2014 року (т. 1 а.п. 31-32).
Крім того, суд вважає безпідставними та такими, що не відповідають обставинам справи , твердження обвинуваченого про його обмовлення з боку ОСОБА_12 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , оскільки ці доводи нічим не підтверджені та спростовуються показами вище вказаних свідків , а також свідків ОСОБА_33 і ОСОБА_34 , які є безсторонніми та не зацікавленими в результаті справи.
Суд не має підстав не довіряти показам свідка ОСОБА_21 про те, що обвинувачений за два дні до крадіжки підозріло вештався з якимось хлопцем біля гаражу. Доводи обвинуваченого, що це було після скоєного злочину спростовуються вище вказаними доказами, крім того, жодних доказів того, що свідок ОСОБА_18 показав йому фотографії, нібито, проведеного разом з ним слідчого експерименту, суду не надано. В матеріалах кримінального провадження, що надано суду органом досудового слідства, протокол такої слідчої дії відсутній, що спростовує версію ОСОБА_27 про те, яким чином він орієнтувався на місцевості .
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, згідно ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше судимий, вчинив злочин перебуваючи на випробувальному терміні, перебував на обліку в СКМСД АНД РВ ДМУ УМВС України до досягнення 18 річчя, у лікаря-нарколога перебував під диспансерно-динамічним наглядом до 01.07.2014 року з метою профілактики з приводу розладів психіки та поведінки внаслідок вживання канабіноїдів. Вживання з шкідливими наслідками. Нагляд був припинений у зв`язку із відсутністю відомостей (т. 1 а.п. 99), за місцем проживання характеризується посередньо (т. 1 а.п. 97), на обліку у лікаря-психіатра не перебуває (т. 1 а.п. 98), проте, згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 41 від 17.02.2015 року, обвинувачений ОСОБА_7 , страждає на легку розумову відсталість (т. 2 а.п. 86-89), а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Згідно ст. 66 КК України обставини, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_7 , судом не встановлено.
Згідно ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує відповідальність ОСОБА_7 , є рецидив злочину.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами. При призначенні виду та розміру покарання ОСОБА_7 , суд керується ст.65 КК України, при цьому враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин у справі, дані про особу обвинуваченого.
Таким чином, суд вважає за необхідне призначити покарання виключно у вигляді позбавлення волі, призначаючи обраний вид покарання ОСОБА_7 , суд не вбачає підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України, виходячи з наступного.

Згідно абз. 4 п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 (із змінами) «Про практику застосування судами кримінального покарання» вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати як порушення умов застосування ст. 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

На підставі абз. 7 п. 26 Постанови, у разі коли особа була засуджена до позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням і в період іспитового строку вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі. Повторне застосування в такому випадку випробування є неприпустимим.

Відповідно до абз. 5 п. 8 Постанови застосування положень ст. 69 КК України щодо покарання, призначеного за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків, є також неприпустимим.

Крім того, на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання слід частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29.05.2013 року і остаточно призначити покарання у вигляді позбавлення волі, і саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та для запобігання вчиненню ним нових злочинів у майбутньому.
Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.
Цивільний позов не заявлявся.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -
у х в а л и в :
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати не відбуте покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29.05.2013 року, і остаточно призначити до відбування покарання ОСОБА_7 у виді 4 ( чотирьох ) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_7 після набрання вироком законної сили.
Після набрання законної сили даним вироком зобов`язати Самарський ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області затримати ОСОБА_7 , помістивши його до Дніпропетровської установи виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровський області (№4) для подальшого етапування до місць відбування покарання.
Речові докази:
- чотири металеві листи, металеву трубу - повернути ОСОБА_11
- автомобіль «Део Ланос» д.н.з. НОМЕР_1 - повернути власнику ОСОБА_15 .
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляції через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1