Провадження №1-кс/760/231/17
Справа №760/2/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 січня 2017 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність посадових осіб Національного антикорупційного бюро України, щодо не закриття кримінального провадження №00001991,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність посадових осіб Національного антикорупційного бюро України, щодо не закриття кримінального провадження №00001991.
В обґрунтування доводів скарги зазначає, що 08.12.2016 року ОСОБА_4 звернувся до НАБ України, а 09.12.2016 року до САП, із клопотанням про закриття кримінального провадження №00001991 у зв`язку з відсутністю складу злочину.
19.12.2016 року листами №0421-188/45711 та №0421-252/45716 старший детектив керівник Першого відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_4 та його адвоката ОСОБА_3 про те, що у теперішній час підстав для закриття кримінального провадження №00001991, досудове розслідування у якому здійснюється Національним антикорупційним бюро, не вбачається.
22.12.2016 року листом №06/1-19317-16 прокурор четвертого відділу управління Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_6 повідомив адвоката ОСОБА_3 , що на даний час підстави для прийняття у кримінальному провадженні №00001991 від 22.09.2015 року рішення в порядку ст. 284 КПК України відсутні.
Однак, Національним антикорупційним бюро України та Спеціалізованою антикорупційною прокуратурою розгляд клопотання ОСОБА_4 здійснено в неналежній формі інформаційного листа, що суперечить вимогам ст. 110 КПК України, яка передбачає постанову як єдину форму процесуального рішення.
У зв`язку з цим скаржник просить скасувати зазначені рішення та зобов`язати Національне антикорупційне бюро України та Спеціалізовану антикорупційну прокуратуру розглянути питання щодо закриття кримінального провадження №00001991 від 22.09.2015 року.
Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 у судове засідання 05.01.2017 року не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином в порядку ст. 135 КПК України (двічі здійснення виклику по телефону), однак на дзвінок не відповів.

ОСОБА_4 в судове засідання 05.01.2017 року не з`явився. У скарзі адресу електронної пошти та засоби факсимільного зв`язку не зазначив.
Згідно ч. 2 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги.
З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу без участі скаржника та його представника, оскільки в умовах існуючих процесуальних строків це може призвести до штучного затягування розгляду справи
Дослідивши матеріали, вбачається наступне.

Частина 3 ст. 306 КПК України передбачає розгляд скарг на дії слідчого за обов`язковою участю особи, яка подала скаргу.

Чинне кримінально-процесуальне законодавство України не передбачає можливості розгляду скарги за відсутності заявника.

Разом з тим, скаржник та його представник у судове засідання не з`явились, причини своєї неявки не повідомили.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Слідчий суддя при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
В той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.
КПК України не містить загального положення про заборону зловживання процесуальними правами.
Заборона зловживання процесуальними правами не потребує закріплення у нормах КПК України, оскільки вона є загальноправовим (конституційним) принципом і поширюється на всі галузі права.
За таких обставин, неявка без поважної причини особи, яка подала скаргу, свідчить про фактичне не підтримання поданої скарги та недоведення вказаних у ній обставин.

З огляду на наведене, скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 135, 214, 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:
Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність посадових осіб Національного антикорупційного бюро України, щодо не закриття кримінального провадження №00001991.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1