Справа № 333/5279/16-к
Пр. № 1-кп/333/521/16
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 листопада 2016 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

потерпілого: ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, одруженого, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_7 , 2016 р.н., офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 28.02.2001 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя

за ч.2 ст.143 КК України до покарання у вигляді 2 років

позбавлення волі, на підставі ст.75,76 КК України,

звільнений від покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 22.06.2001 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 140 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ст. 43 КК України до вироку Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28.02.2001 року приєднано та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 1 місяць. 12.09.202 умовно-достроково звільнився, не відбутий строк 8 місяців 13 днів;

- 14.11.2003 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців. На підставі ст. 71 КК України до вироку Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22.06.2001 р. приєднано та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 8 місяців;

- 20.09.2004 року Павлоградським міським судом Дніпропертовської області за ч. 2 ст. 186. ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 років. 12.03.2008 року умовно-достроково звільнився, не відбутий строк 1 рік 4 місяця 26 днів;

- 20.09.2009 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 5 місяців. На підставі ст. 71 КК України до вироку Павлоградського міського суду Дніпропетровської обл. від 20.09.2004 року приєднано та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців. 28.12.2011 року звільнився із заміною на виправні роботи, не відбутий строк 1 рік 4 місяці 23 дні;

- 27.06.20016 р. Жовтневим районним судом м. Запоріжжя

за ч. 2 ст. 190. ст. 72 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним строком 2 роки;

-30.09.2013 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 263 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців. На підставі ст. 71 КК України до вироку Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27.06.2013 року приєднано та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 2 місяці. 01.07.2015 року умовно-достроково звільнився, не відбутий строк 5 місяців 7 днів

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,

Судовим слідством, суд -

ВСТАНОВИВ:
07 вересня 2016 року о 22 годині 30 хвилин. ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у приміщення, діючи повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, знаходячись на території бази «Славія», розташованої по АДРЕСА_3 , скориставшись наявними у нього ключами від замка вхідних дверей, таємно проник до гаражу, розташованого на території вказаної бази, звідки таємно викрав майно загальною вартістю 23 330,00 грн., яке належить ОСОБА_4 , а саме;

-зварювальний напівавтомат ПДГ215, вартістю 20 000 грн.;

-точильний станок «ІЖМАШ» ИТП - 1150, вартістю 730 грн. 00 коп.;

-кутову шліфувальну машину «DWT WS 10-125 І», вартістю 900 грн. 00 коп.;

-електричний дриль «Авангард ДУ13/880», вартістю 1 000 грн. 00 коп.;

-домкрат «QYD2/2000», вартістю 700 грн. 00 коп..

Після чого, реалізовуючи свій злочинний умисел, зник з місця скоєння злочину разом з викраденим майном та розпорядився ним на власний розсуд.

У результаті злочинних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_4 спричинено майнову шкоду у загальному розмірі 23 330 грн. 00 коп.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтвердивши факт його скоєння за обставин, викладених вище, цивільний позов потерпілого про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 20000 грн. та моральної шкоди у розмірі 20000 грн. визнав в повному обсязі, розкаявся у вчиненому, просив його суворо не карати та пояснив, що 07 вересня 2016 року він влаштувався на роботу до потерпілого ОСОБА_4 , який видав йому ключ від гаражу. Після відпрацьованого робочого дня він повернувся до гаражу, де викрав зазначені речі, які в подальшому продав на ринку ОСОБА_8 невідомій особі за 2000 грн., а кошти витратив на власні потреби. Зазначив, що частково виплатив матеріальну шкоду потерпілому у розмірі 3000 грн.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349, ст. 351 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченого ОСОБА_6 .
З урахуванням викладеного суд вважає, що вина ОСОБА_6 повністю доведена, його дії суд кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникнення у інше приміщення.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому, визнання своєї провини, активне сприяння органам досудового слідства в розкритті злочину.
Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_6 згідно ст.67 КК України судом не встановлено.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності,але після звільнення з місць позбавлення волі перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні малолітнього сина, неофіційно працює, на обліку в КУ «Обласний клінічний наркологічний диспансер» та в психіатричній лікарні ОСОБА_6 не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, частково відшкодував матеріальну шкоду потерпілому. Суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст.185 КК України, з випробувальним строком, оскільки вважає що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, що також дасть можливість обвинуваченому заробляти кошти для виплати матеріальної і моральної шкоди потерпілому.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Судом також розглянуто цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 , про стягнення з ОСОБА_6 на його користь матеріальної шкоди у розмірі 20000 грн. та моральної шкоди у розмірі 20000 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 128, ч. 1 ст. 129 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
В силу ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.
Враховуючи, що частина викраденого майна повернута потерпілому, з обвинуваченого підлягає стягненню вартість зварювального напівавтомата ПДГ215 у розмірі 17 000 грн. з врахуванням часткового відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 3000 грн..

Що стосується позовних вимог потерпілого ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_6 на його користь моральної шкоди у розмірі 20000 грн. суд виходить з наступного.
Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка завдала її, при наявності її вини. Відповідно ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
При вирішенні питання про розмір моральної шкоди, заподіяний ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_4 , суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, враховує роз`яснення п. 4, п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Враховуючи моральні страждання потерпілого від скоєного відносно нього кримінального правопорушення з боку обвинуваченого, суд вважає цивільний позов щодо відшкодування моральної шкоди потерпілого у розмірі 20000 грн. є завищеним і підлягає частковому задоволенню у розмірі 1000 грн.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст. 100, 124, 349, 368, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти ) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від призначеного йому покарання, якщо він протягом випробувального строку 3 (трьох) років - не скоїть нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_6 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації (органів кримінально - виконавчої інспекції), повідомляти уповноваженого органу з питань пробації (кримінально - виконавчу інспекцію) про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації (кримінально виконавчої інспекції).

Речові докази по справі:
-точильний станок «ІЖМАШ» ИТП- 1150, кутову шліфувальну машину «DWT WS 10-125 І», електричний дриль «Авангард ДУ13/880», домкрат «QYD2/2000», передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_4 , після набрання вироком законної сили, залишити останньому за належністю.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_4 матеріальну шкоду у розмірі 17 000 грн. (сімнадцять тисяч гривень) та моральну шкоду у розмірі 1 000 грн. (одна тисяча гривень).

В іншій частині позовних вимог відмовити.
Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню відносно обвинуваченого ОСОБА_6 не обраний.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суду м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Комунарского районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1