"17" травня 2017 р. Справа № 363/1256/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 травня 2017 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинувачених - ОСОБА_4

ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Вишгород обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0001318 відносно ОСОБА_4 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 309, частиною 1 статті 317 КК України та за обвинуваченням ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
03 квітня 2017 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0001318 відносно ОСОБА_4 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 309, частиною 1 статті 317 КК України та за обвинуваченням ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 309 КК України.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні висловив думку про можливість призначення справи до розгляду у відкритому судовому засіданні, зазначив, що справа підсудна Вишгородському районному суду Київської області, підстав для її зупинення чи закриття немає, обвинувальний акт складено відповідно до вимог КПК України, підстав для повернення обвинувального акту не вбачається.

Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтримали думку прокурора та не заперечували проти призначення справи до розгляду.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Пунктом 5 частини 2 статті 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Разом з тим, згідно вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні обов`язковому доказуванню підлягають: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження.

При дослідженні обвинувального акту судом встановлено, що обвинувачення стосовно ОСОБА_4 , не викладено за кожним кримінальним правопорушенням окремо, з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, а зазначений одним текстом, без їх кваліфікації за КК України окремо.

Крім того, з дослідження обвинувального акту видно, що 04.11.2016 року у денну пору доби ОСОБА_5 перебуваючи в лісі зірвав руками рослині коноплі та приніс до свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 для сушіння і подальшого вживання. Суд вважає, що досудовим розслідуванням чітко не встановлено час вчинення даного кримінального правопорушення, у зв`язку із порою року.

Також, з обвинувального акту вбачається, що 09.11.2016 року в приміщенні будинку обвинуваченого ОСОБА_4 , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , із попередньої згоди власника знаходився ОСОБА_5 , який запропонував ОСОБА_4 , з його дозволу вжити наркотичний засіб, а саме: канабіс, який сушився на печі вказаного будинку, після чого ОСОБА_4 умисно, усвідомлюючи, що вчиняє протизаконно та бажаючи діяти саме таким чином, надав приміщення свого будинку ОСОБА_5 для вживання наркотичного засобу. Однак, в обвинувальному акті не зазначено коли виник умисел та взагалі не зазначено проміжок часу, у якій були здійснені вказані в обвинувальному акті дії щодо надання ОСОБА_4 примішення для незаконного вживання наркотичних засобів.

Крім того, із обвинувального акту видно, що обвинувачені проживали за однією адресою, а саме: АДРЕСА_1 . Тому не зрозуміло, яким чином ОСОБА_4 надав приміщення для незаконного вживання наркотичних засобів обвинуваченому ОСОБА_5 .

Також, згідно змісту обвинувального акту, фактичні обставини кримінального провадження, які прокурор вважає встановленими за ч. 2 ст.309 КК України, викладені поверхово, не конкретно, формулювання обвинувачення в цілому є неконкретним і не містить обставин, що підлягають доказуванню відповідно до статті 91 КПК України.

За своїм змістом формулювання обвинувачення, хоча і повинно певною мірою дублювати фактичні обставини кримінального правопорушення, а саме обставини, які вказують на подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), проте воно повинно бути викладено більш лаконічно та, крім часу, місця, способу та інших обставин вчиненого кримінального правопорушення, містити в собі посилання на форму вини, мотив, мету вчинення кримінального правопорушення, його наслідки та інші обставини, які охоплюються складом конкретного кримінального правопорушення, у вчинення якого обвинувачується особа.

Більш того, воно повинно бути чітким, зрозумілим та відповідати вимогам норм матеріального права, які діяли на момент вчинення кримінального правопорушення, з урахуванням положень ч. 1 ст. 5 КК України про те, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, оскільки незважаючи на те, що обґрунтованість правової кваліфікації дій обвинувачених не є предметом розгляду підготовчого судового засідання, направляючи обвинувальний акт до суду прокурор, дотримуючись завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КК України про те, що підставою для кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, а не розраховувати на те, що під час судового розгляду, у разі необхідності, він зможе скористуватись своїм правом змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення або взагалі відмовитися від підтримання державного обвинувачення.

Однак, в обвинувальному акті щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відсутнє формулювання обвинувачення, яке хоча б приблизно відповідало обставинам, які наведені вище.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 9 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчій, інші службові особи органів державної влади зобов`язанні неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ст. 314 ч. 3 п. 3 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

На підставі викладеного суд вважає за необхідне повернути обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0001318 відносно ОСОБА_4 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 309, частиною 1 статті 317 КК України та за обвинуваченням ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 309 КК України, оскільки він не відповідає вимогам до нього, викладеним у ст. 291 КПК України.

Керуючись ст.ст. 2, 91, 291, 314-317, 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0001318 відносно ОСОБА_4 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 309, частиною 1 статті 317 КК України та за обвинуваченням ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 309 КК України, повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області через Вишгородський районний суд Київської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1