Справа № 354/57/17
Номер провадження № 1-кп/340/36/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 березня 2017 року селище Верховина
Верховинський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в селищі Верховина кримінальне провадження № 0000015 від 18.01.2017 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, із середньою технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368-3 Кримінального кодексу України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 здійснив пропозицію та надання службовій особі юридичної особи приватного права неправомірної вигоди за вчинення дій з використанням наданих їй повноважень в інтересах того, хто пропонує та надає таку вигоду.

Кримінальне правопорушення вчинене за наступних обставин: 18.01.2017 року біля 11 год. 50 хв., ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні торгового кіоску, що в м. Яремче по вул. Свободи 278, діючи умисно, усвідомлючи протиправність своїх дій, запропонував та передав виконавчому директору ПП "ГЕОДЕЗЦЕНТР" ОСОБА_6 неправомірну вигоду у сумі 500 гривень з метою вирішення питання його працевлаштування на вказаному підприємстві.

Таким чином, своїми умисними діями він вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.368-3 КК України.

Під час досудового розслідування 25 січня 2017 року між прокурором Яремчанського відділу Надвірнянської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , з участю захисника ОСОБА_5 , було укладено угоду про визнання винуватості, згідно якої підозрюваний під час досудового розслідування повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368-3 КК України, не заперечував обставин вчинення інкримінованого йому злочину, що викладені у повідомленні про підозру, у вчиненні щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні та сприяти розслідуванню і встановленню обставин вказаного кримінального правопорушення, сторони узгодили покарання у вигляді штрафу в розмірі сто п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2550,00 гривень.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_5 та прокурор просили затвердити угоду про визнання винуватості.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

Судом у підготовчому судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 1 ст. 368-3 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості. У провадженні не бере участь потерпілий. Тому сторонами дотримано вимоги ч. 4 ст. 469 КПК України.

Підозрюваний вказав, що він цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, які у судовому засіданні йому додатково роз`яснені. Також в судовому засіданні ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368-3 КК України, підтвердив обставини, викладені у пред`явленому йому обвинуваченні та надав згоду на призначення, узгодженої сторонами угоди міри покарання за ч. 1 ст. 368-3 КК України.

Не встановлено і порушень вимог ч. 5 ст. 469 КПК України, оскільки угоду про визнання винуватості укладено після повідомлення ОСОБА_4 про підозру і до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Сторонами дотримано вимог положень ст. 472 КПК України і в угоді у відповідності до цих вимог зазначено сторони, сформульовано підозру та її правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним винуватості у вчиненні злочину, обов`язок підозрюваного щодо сприяння та встановлення обставин вказаного кримінального провадження, зазначено узгоджене покарання та згоду підозрюваного на призначення покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди. В угоді зазначено дату її укладення і вона скріплена підписами сторін.

Укладення угоди між прокурором та підозрюваним є добровільним, на чому наголосили сторони в судовому засіданні.

Не встановлено невідповідності інтересам суспільства умов угоди та ці умови угоди не порушують прав, свобод чи інтересів сторін та інших осіб.

Підстав вважати, що укладення угоди про визнання винуватості не було добровільним у суду немає.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.п. 1- 4 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Крім того, суд бере до уваги той факт, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є відповідними ступеню тяжкості кримінального правопорушення, характеристиці особи обвинуваченого та обставинам, що пом`якшують покарання: щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості в підготовчому судовому засіданні згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України між прокурором і підозрюваним та призначення ОСОБА_4 узгодженої між сторонами міри покарання за ч. 1 ст. 368-3 КК України у виді штрафу у розмірі 150 неоподатковуваних мінімумів доходів гомадян, що становить 2550 грн.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Питання про речовий доказ суд вирішує у відповідності до ст. 100 КК України.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 376, 394, 468-470, 472-476 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 25 січня 2017 року, укладену між прокурором Яремчанського відділу Надвірнянської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000015 від 18.01.2017 року.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368-3 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу у розмірі 150 неоподатковуваних мінімумів доходів гомадян, що становить 2550 (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят) гривень.

Речовий доказ: грошові кошти в сумі 500 (п`ятсот) грн., які зберігаються при матеріалах кримінального провадження - конфіскувати в дохід держави.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Верховинський районний суд шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 2 ст. 473 КПК України.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копії вироку суду вручити прокурору та обвинуваченому негайно після його проголошення.

Суддя: ____________________ ОСОБА_1