АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа: №610/613/13-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження: № 11кп/790/1259/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: звільнення від покарання
на підставі ст.84 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-за участю прокурора ОСОБА_6 ,

-захисника ОСОБА_7 ,

-засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Харкова матеріали провадження №11кп/790/1259/17 за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 на ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 07 березня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою клопотання засудженого

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого:

-09.04.2013 року Балаклійським районним судом Харківської області за ч.1 ст.115 КК України на 10 років позбавлення волі,

про звільнення від покарання за хворобою залишено без задоволення.

Суд мотивував своє рішення тим, що на даний час у засудженого ОСОБА_8 не встановлено хвороб, передбачених Переліком захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого спільним наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 року №1348/5/572 (далі - Перелік).

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 посилається на неповноту судового розгляду, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Зазначив, що начальник установи виконання покарань не забезпечив явку в судове засідання представника адміністрації установи і представника комісії, що дала висновок про стан здоров`я засудженого. Указав, що наявне у засудженого захворювання - туберкульоз є тяжким та таким, яке не можливо вилікувати в умовах позбавлення волі, у зв`язку з чим, останній може бути звільнений від подальшого відбування покарання. просить ухвалу суду скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

В апеляційній скарзі, в редакції внесених доповнень, засуджений ОСОБА_8 наводить доводи, аналогічні доводам апеляційної скарги захисника. Зазначив, що страждає на ряд тяжких захворювань, які не підлягають лікуванню, а допитаний представник СЛК ОСОБА_9 ввів суд в оману, оскільки його пояснення не були документально підтверджено.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_8 та його захисника, які підтримали апеляційні скарги; прокурора, який вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Твердження в апеляційних скаргах обвинуваченого та його захисника про неповноту судового розгляду, що спричинило істотне порушення кримінального процесуального закону внаслідок не забезпечення явки в судове засідання представника адміністрації установи виконання покарань і представника комісії, що дала висновок про стан здоров`я засудженого, є безпідставними.

Згідно ч.4 ст.539 КПК України у судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Про час та місце розгляду клопотання (подання) повідомляються орган або установа виконання покарань, що відає виконанням покарання або здійснює контроль за поведінкою засудженого. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

За змістом цього закону явка у судове засідання представника органу або установи виконання покарань не є обов`язковою.

Як слідує з матеріалів провадження, представник Покровської ВК (№17) був належним чином повідомлений про час та місце розгляду клопотання засудженого ОСОБА_8 та надав суду заяву про проведення судового засідання за його відсутності, оскільки діагноз ОСОБА_8 не входить до Переліку захворювань, тому підстави для складення висновку та розгляду ЛКК відсутні (т.2 а.с.178).

Враховуючи, що представник установи виконання покарань був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, а також враховуючи, що згідно вищенаведених норм закону участь представника адміністрації установи не є обов`язковою, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, про що апелянти зазначають у скаргах, які могли бути підставою для скасування ухваленого судом рішення не встановлено.

Посилання в апеляційній скарзі захисника на положення ст.408, 409, 411 КПК України 1960 року щодо порядку розгляду питань, пов`язаних з виконанням вироку, у тому числі питання звільнення від покарання за хворобою, є безпідставними, оскільки КПК України 1960 року 19 листопада 2012 року втратив чинність.

Згідно ч.2 ст.84 КК України особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.
Відповідно до роз`яснень п.2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, якізахворіли на тяжку хворобу» №8 від 28 вересня 1973 року, звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання і ця хвороба перешкоджає відбувати покарання, тобто у випадках, коли подальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків. Це стосується й тих осіб, які захворіли до засудження, але під час відбуття покарання їхня хвороба внаслідок прогресування набула характеру, зазначеного в Переліку захворювань.
Згідно ч.5 ст.154 КВК України, клопотання про звільнення від відбування покарання внаслідок іншої тяжкої хвороби подається до суду начальником органу або установи виконання покарань. Одночасно з клопотанням до суду надсилаються висновок лікарської комісії й особова справа засудженого. У клопотанні вказуються дані, які характеризують поведінку засудженого під час відбування покарання.
За змістом вищевказаних законів, обов`язковою умовою для вирішення питання про звільнення особи від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі, є висновок лікарської комісії, який складається за результатами засідання вказаної комісії, після обстеження особи та вивчення його особової справи, зокрема медичної документації. Тобто, без надання вказаної документації, суд позбавлений можливості вирішувати питання, пов`язані із звільненням засуджених від подальшого відбування покарання за хворобою.
Як убачається із матеріалів провадження, суд, при прийнятті рішення, врахував думку представника СЛК ОСОБА_9 ; дані медичної довідки із Покровської ВК (№17) про невстановлення на даний час у засудженого ОСОБА_8 хвороб, передбачених Переліком, а також відсутність висновку спеціальної лікарської комісії на підтвердження доводів засудженого.
За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про звільнення від покарання за хворобою.
З огляду на наведене підстави для скасування ухвали суду та задоволення апеляційних скарг - відсутні.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 07 березня 2017 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: