Справа № 282/137/17
Провадження № 1-кп/282/29/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 лютого 2017 року
смт.Любар

Любарський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1

при секретарі судових засідань: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

представника потерпілого: ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000375 від 22.11.2016 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, працюючого завідувачем Филинецької ветеринарної дільниці, одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
22 листопада 2016 року близько 16 години 30 хвилин ОСОБА_4 , із заготовленими білими поліетиленовими мішками в кількості 10 шт., на гужовому возі, який належний Любарській лікарні ветеринарної медицини приїхав на територію поля № 8, яке розташоване за межами населеного пункту Филинці Любарського району.

Перебуваючи на даному полі, яке орендоване ТОВ «АТК», обвинувачений, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаються непомітними для інших осіб, таємно, з корисливих мотивів, шляхом таємного доступу викрав качани кукурудзи помістивши їх у поліетиленові мішки, на загальну вагу 235 кілограм. Після цього він переніс мішки на гужовий віз та попрямував додому. Однак його разом із викраденим майном було затримано охоронцями ПОП «ЗОРО».

Враховуючи вищевикладене, вказаною крадіжкою ТОВ «АТК» заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 1 104,50 грн.

Дії ОСОБА_4 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), органами досудового розслідування кваліфіковані правильно, за ч. 1 ст. 185 КК України.

27 січня 2017 року між підозрюваним ОСОБА_4 та представником потерпілого ОСОБА_6 укладено угоду про примирення між підозрюваним та потерпілим у кримінальному провадженні.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину у вчиненому визнав повністю та просив суд затвердити угоду про примирення від 27 січня 2017 року, досягнуту між ним та потерпілим, за якою він визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. Сторони дійшли згоди щодо призначення йому покарання у виді штрафу.

Також пояснив, що укладення угоди з його сторони є добровільним, він розуміє права, передбаченні п.1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені п.1 ч.1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього, у разі затвердження цієї угоди.

Представник потерпілого ОСОБА_5 , у підготовчому судовому засіданні підтримав угоду про примирення з обвинуваченим ОСОБА_4 , просив суд її затвердити, призначивши обвинуваченому покарання, визначене цією угодою. Також пояснив, що на даний час претензій до обвинуваченого не має, укладення угоди з його сторони є добровільним, наслідки затвердження угоди, передбачені п.2 ч.1 ст. 473 КПК України зрозумілі.

Перевіривши угоду про примирення та заслухавши думку представника потерпілого, обвинуваченого та висновок прокурора, суд приходить до висновку, що укладення угоди сторонами є добровільним, зазначена угода про примирення відповідає вимогам КПК України та закону і підлягає затвердженню.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 469 КПК України за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 , вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, який відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинуваченому цілком зрозумілі права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Потерпілий також розуміє наслідки затвердження даної угоди, визначені п.2 ч. 1 ст.473 КПК України.

Також судом встановлено, що умови угоди про примирення не суперечать вимогам КПК України та Кримінального кодексу України, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна; умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, відсутні підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися, не встановлено видимої неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, а також відсутні фактичні підстави для невизнання винуватості.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст.66 КК України є його щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставини, які обтяжують покарання підозрюваного ОСОБА_4 , згідно ст.67 КК України не встановлені.

Міра покарання, узгоджена сторонами угоди про примирення, відповідає санкції ч. 1 ст. 185 КК України.

Згідно ч.5 ст.65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про примирення, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Відповідно до ч.5 ст. 469, п.1 ч.3 ст.314 КПК України передбачено, що укладення угоди про примирення може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку. При прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду про примирення.

Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з вище наведеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між представником потерпілого ОСОБА_6 , та обвинуваченим ОСОБА_4 , та призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Речовими доказами розпорядитись у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 368-371, 373, 374, 395, 468, 469, 471, 474, 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення між представником потерпілого ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 від 27 січня 2017 року.

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому узгоджену сторонами міру покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речові докази по справі: гужовий віз, кінь карої масті та 10 поліетиленових мішків заповнених початками кукурудзи, загальною вагою 263 кілограми 290 грам, які знаходяться на зберіганні у власників після набрання вироком суду законної сили повернути власникам.

Підстави для обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 , - відсутні.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Любарський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, а в разі подачі апеляційної скарги після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1