АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-сс/796/3591/2017 Слідчий суддя у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст. 303 КПК України Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09 червня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09 червня

2017 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб Генеральної прокуратури України.

Таке рішення слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_6 оскаржує бездіяльність прокурора, яка не може бути оскаржена в розумінні положень ч. 1 ст. 303 КПК України, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 304 КПК України є підставою для відмови у відкритті провадження за скаргою.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09 червня 2017 року та зобов`язати посадових осіб Генеральної прокуратури України винести вмотивовану постанову про вирішення клопотання про передачу кримінального провадження іншому органу досудового розслідування.

В обґрунтування апеляційних вимог указує, що оскаржив до суду в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України бездіяльність посадових осіб Генеральної прокуратури України у нездійсненні інших процесуальних дій, які прокурор зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк, а саме порушив питання щодо не прийняття посадовими особами Генеральної прокуратури України вмотивованої постанови за його клопотанням про передачу кримінального провадження № 0000385 іншому органу досудового розслідування, що є предметом оскарження. Проте слідчий суддя залишив поза увагою норми п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, а тому неправильно застосував положення ч. 4 ст. 304 КПК України, порушивши при цьому його право на захист в суді, передбачене ст. 55 Конституції України, положення Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» та Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Крім того, посилаючись на, те що копію ухвали від 09 червня 2017 року він отримав лише 28 червня 2017 року, ОСОБА_6 зазначає, що строк на оскарження ухвали ним не пропущений, між тим просить його поновити.

Враховуючи положення ч. 3 ст. 395 КПК України і приймаючи до уваги, що

ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді від 09 червня 2017 року в межах строку її апеляційного оскарження, питання про поновлення такого строку окремому вирішенню не підлягає.

У судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_6 , який належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду, не прибув. В апеляційній скарзі указав щодо її розгляду без його участі. За таких обставин, відповідно до вимог ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття ОСОБА_6 не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Як встановив слідчий суддя, і це підтверджується матеріалами судового провадження, ОСОБА_6 оскаржив бездіяльність посадових осіб Генеральної прокурори України, яка полягає у не розгляді заяви (клопотання) від 16 травня 2017 року про передачу кримінального провадження № 0000385 іншому органу досудового розслідування, у зв`язку з неефективністю досудового розслідування, яке здійснюється прокуратурою Луганської області та просив визнати незаконною бездіяльність посадових осіб Генеральної прокуратури України і зобов`язати їх винести вмотивовану постанову про вирішення клопотання про передачу кримінального провадження іншому органу досудового розслідування.

Свої вимоги мотивував тим, що у визначений ст. 220 КПК України строк посадові особи прокуратури відповіді за наслідками розгляду клопотання не надали, вмотивованої постанови не прийняли, отже вчинили бездіяльність.

Відмовляючи у відкритті провадження, слідчий суддя послався на положення ст. 303 КПК України, якою передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, і дійшов висновку про те, що вимоги ОСОБА_6 не підлягають розгляду в порядку, визначеному цією нормою закону.

Висновки, викладені в ухвалі слідчого судді, про те, що ОСОБА_6 оскаржує бездіяльність прокурора, що не підлягає оскарженню, є обґрунтованими.

Так, частиною 1 статті 303 КПК України встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. Зокрема, предметом оскарження може бути бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Згідно з ч. 1 ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Зміст та вимоги скарги ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб Генеральної прокуратури України у кримінальному провадженні № 0000385 свідчать про те, що предмет оскарження виходить за межі судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні відповідно до повноважень слідчого судді, оскільки у розумінні положень вказаної норми клопотання подаються прокурору, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, яким в даному випадку жодний із прокурорів Генеральної прокуратури України не являється.

Отже, право на оскарження бездіяльності прокурора, про яку вказує ОСОБА_6 , чинним законодавством не передбачене.

Згідно з ч. 4 ст. 304 КПК України слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Тому рішення слідчого судді про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 колегія суддів вважає правильним і з ним погоджується.

За таких обставин, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09 червня 2017 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб Генеральної прокуратури України - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4