печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 березня 2017 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю слідчого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого слідчого відділу Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінального провадження №0000194 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 258-5 КК України,

В С Т А Н О В И В :
28 березня 2017 року до провадження слідчого судді надійшло клопотання старшого слідчого слідчого відділу Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінального провадження №0000194 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 258-5 КК України, а саме: на майно вилучене в ході проведення обшуку за місцем знаходження офісу ТОВ «Луганська автотранспортна компанія-0777» за адресою: м. Київ, проспект Повітрофлотський, 72, а саме: жорсткий диск марки «WD S/N:WMC62ODAEP29»; жорсткий диск марки «Hitachi S/N: HH2T7KYD»; жорсткий диск марки «Hitachi S/N: HY32H3EC»; жорсткий диск марки «Мaxtor S/N: 9VY0BXBF»; ноутбук марки «Fujitsu» S/N: YLLE013492»; флеш-накопичувач білого кольору «C588581346» марки «Transcend»; ноутбук марки «ASUS ID: PPD-AR5895», документ «Жалоба начальнику милиции ЛНР», два листи ОСОБА_4 .

У судовому засіданні слідчий підтримав клопотання.

Слідчий суддя розглянув вказане клопотання у відсутність власників майна.

Заслухавши пояснення слідчого та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про повернення клопотання прокуророві для усунення недоліків відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України, виходячи з такого.

З матеріалів клопотання вбачається, що метою накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів та конфіскація майна.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

А також, арешт майна допускається з метою конфіскації майна як виду покарання на накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Враховуючи те, що у вказаному кримінальному провадженні службові особи ТОВ «Луганська автотранспортна компанія-0777», не мають процесуального статусу особи підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, тобто є третіми особами у розумінні положень ч. 1, 2 ст. 64-2 КПК України, то з таким клопотання про накладення арешту може звернутись лише прокурор, а не слідчий.

Отже, зазначене клопотання подане не уповноваженою особою, у зв`язку з чим підлягає поверненню.

За таких обставин, клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170-172, 309 КПК України,

У Х В А Л И В :
Клопотання старшого слідчого слідчого відділу Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінального провадження №0000194 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 258-5 КК України повернути прокурору відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_5 , встановивши строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1