1Справа № 335/4785/17 1-м/335/1/2017
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 квітня 2017 р. слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , особи, видача якої запитується іноземною державою ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні клопотання першого заступника прокурора Запорізької області начальника управління нагляду у кримінальному провадженні старшого радника юстиції ОСОБА_7 , про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про видачу та фактичну передачу до Російської Федерації
ОСОБА_4 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Серафимовське Аргзирського району Ставропільського краю Російської Федерації, громадянина Російської Федерації, одруженого, із середньою освітою, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
До слідчого судді надійшло клопотання першого заступника прокурора Запорізької області начальника управління нагляду у кримінальному провадженні старший радник юстиції ОСОБА_7 про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про видачу та фактичну передачу до Російської Федерації ОСОБА_4 , яке мотивовано тим, що 17.01.2016 о 10 годині 00 хвилин співробітниками СВ УСБ України в Запорізькій області в порядку ст.ст. 208, 582 КПК України затримано ОСОБА_4 , розшукуваного ВМВД Росії у Грозненському районі Чеченської Республіки для притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 208 КК Російської Федерації (участь у збройному формуванні на території іноземної держави).
Ініціатору розшуку 17.01.2016 каналами Інтерполу повідомлено про затримання ОСОБА_4 . У відповідь від ініціатора розшуку надійшло підтвердження про отримання вказаного повідомлення та поінформовано про готовність надати документи на підтвердження розшуку ОСОБА_4 та подальший намір клопотати про видачу (екстрадицію) останнього до Російської Федерації.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя 19.01.2016 задоволено клопотання заступника прокурора Запорізької області про застосування запобіжного заходу у вигляді тимчасового арешту відносно ОСОБА_4 строком на 40 діб.
Відповідно до ч. 2 ст. 574 КПК України центральним органом щодо видачі (екстрадиції) підозрюваних, обвинувачених у кримінальних провадженнях під час досудового розслідування є Генеральна прокуратура України.
До прокуратури Запорізької області через Генеральну прокуратуру України надійшов запит Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу (екстрадицію) ОСОБА_4 для притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 208 КК Російської Федерації.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 25.02.2016 задоволено клопотання заступника прокурора області про застосування екстрадиційного арешту відносно громадянина Російської Федерації ОСОБА_4 , щодо якого в порядку ст. 584 КПК України обрано запобіжний захід у вигляді екстрадиційного арешту строком на 60 діб.
В подальшому, 21.04.2016 ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя задоволено клопотання заступника прокурора області про продовження строку екстрадиційного арешту строком на 60 діб.
У зв`язку із спливом вказаного строку, 23.06.2016 ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя задоволено клопотання заступника прокурора області про продовження строку екстрадиційного арешту строком на 60 діб, терміном до 23.08.2016.
Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 08.07.2016 вказану ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя залишено без змін.
В порядку ст. 584 КПК України 22.08.2016 ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя задоволено клопотання заступника прокурора області про продовження екстрадиційного арешту відносно ОСОБА_4 до 23.10.2016.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду від 21.10.2016 задоволено клопотання заступника прокурора області про продовження екстрадиційного арешту відносно ОСОБА_4 до 22.12.2016.
Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 01.11.2016 вказану ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя залишено без змін.
В подальшому, в порядку ст. 584 КПК України ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19.12.2016 задоволено клопотання заступника прокурора області про продовження екстрадиційного арешту відносно ОСОБА_4 терміном до 20.02.2017.
Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 11.01.2017 вказану ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя залишено без змін.
У зв`язку зі спливом строку тримання під вартою ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17.02.2017 відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю, строк дії ухвали спливає о 16 годині 18.04.2017.
На теперішній час ОСОБА_4 мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .
Прокуратурою області за дорученням Генеральної прокуратури України проводилась екстрадиційна перевірка обставин, що можуть перешкоджати видачі ОСОБА_4 компетентним органам Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності, матеріали якої разом із відповідним висновком наразі скеровано до Генеральної прокуратури України.
Зокрема, ОСОБА_4 звинувачено у тому, що він у березні 2013 року, маючи на меті взяття участі у діяльності озброєного формування на території Сірійської Арабської Республіки, залишив територію РФ та виїхав до вказаної держави.
В подальшому ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільну небезпеку, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, перебуваючи на території САР, увійшов до лав озброєного формування, не передбаченого законодавством цієї держави.
У складі вказаного формування ОСОБА_4 забезпечено вогнепальною автоматичною зброєю та боєприпасами, які використовуються для досягнення цілей функціонування озброєного формування. Про вихід зі складу незаконного озброєного формування правоохоронні органи РФ ОСОБА_4 не повідомляв.
В ході досудового розслідування вищевказаної кримінальної справи місцезнаходження ОСОБА_4 встановлено не було, у зв`язку з чим слідчим СВ ВМВД Росії у Грозненському районі Чеченської Республіки ОСОБА_9 08.11.2014 останнього оголошено у розшук.
27.02.2015 Грозненським районним судом ЧР РФ відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Згідно з анкетою Інтерполу «Individual Report» (документом, на підставі якого здійснюється розшук підозрюваної (обвинуваченої) особи та її затримання до вирішення питання про екстрадицію), ОСОБА_4 перебуває у міжнародному розшуку.
За злочин, вчинення якого інкримінується ОСОБА_4 компетентними органами Російської Федерації, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.
Злочин, передбачений ч. 2 ст. 208 КК Російської Федерації, не належить до військових злочинів, і не має політичного характеру.
Також цій злочин відповідає ч. 2 ст. 260 КК України, і є екстрадиційним, оскільки передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років.
Строк давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за вчинений ним злочин, відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України, не закінчився.
За інформацією Державної міграційної служби України від 16.02.2016 № 8-896/1-16 та управління ДМС в Запорізькій області від 18.01.2016 № 2301/01-543 ОСОБА_4 з питань набуття громадянства України, отримання статусу біженця та інших форм захисту до органів міграційної служби України не звертався.
Проте, за інформацією ДМС та ГУДМСУ в Дніпропетровській області Управлінням прийнято до розгляду заяву ОСОБА_4 про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. За результатами розгляду вказаної заяви 27.10.2016 рішенням Державної міграційної служби України № 546-16 ОСОБА_4 відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.
На цей час у провадженні Окружного адміністративного суду м. Києва перебуває справа № 826/1029/17 за позовом ОСОБА_4 до ДМС України про визнання протиправним рішення щодо ненадання йому статусу біженця. Судове засідання за вказаним позовом призначено на 25.05.2017.
Поряд з цим, згідно з висновком перевірки факту наявності громадянства Російської Федерації щодо ОСОБА_4 , проведеної УФМС Росії по ЧР встановлено, що останній у відповідності до ч. 1 ст. 13 Закону «Про громадянство Російської Федерації» від 28.11.1991 № 1948-І є громадянином Російської Федерації.
Стан здоров`я ОСОБА_4 задовільний.
З урахуванням цього та відповідно до доручення Генеральної прокуратури України та прокуратури області, на цей час рішення за запитом Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу ОСОБА_4 не прийнято, у зв`язку з чим існує необхідність у вирішенні питання щодо вжиття заходів, передбачених ст. 585 КПК України.
На підставі викладеного, прокурор просить продовжити відносноОСОБА_4 раніше обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем фактичного його мешкання до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу та фактичну передачу до Російської Федерації.
У судовому засіданні прокурор клопотання підтримала, просила клопотання задовольнити з підстав, викладених у ньому.
Захисник особи, видача якої запитується іноземною державою, у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання прокурора з тих підстав, що ОСОБА_4 дійсно проживає за вказаною адресою, але на даний час є неможливим подальше проживання його у сторонніх людей. Крім того, перевірка працівниками поліції щодо ОСОБА_4 проводиться вночі, що заважає особам, які мешкають у будинку, разом із малолітніми дітьми. Просила обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Особа, видача якої запитується іноземною державою, ОСОБА_4 в присутності перекладача у судовому засіданні пояснив, що особи, в яких він проживає, бажають, щоб він знайшов інше житло, проте, із ним ніхто не оформляє договір оренди через відсутність документів. Просив змінити йому запобіжний захід на особисте зобов`язання.
Слідчий суддя, розглянувши клопотання та матеріали, якими воно обґрунтовується, вислухавши учасників процесу, дійшов таких висновків.
Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства та застосовуються в порядку, передбаченому для норм національного законодавства.
У відносинах між Україною та Російською Федерацією у сфері екстрадиції застосовується Конвенція про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, ратифікована Законом України від 10.11.1994 № 240/94-ВР, Протоколом до неї від 29.03.1997, ратифікованим Законом України від 03.03.1998 № 140/98-ВР, Європейська Конвенція по видачу правопорушників 1957 року. Зазначені міжнародні договори набрали законної сили як для України, так і для Російської Федерації.
Згідно зі ст. 1 Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року, ст. 56 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, ч. 1 ст. 573 КПК України договірні сторони зобов`язуються на вимогу видавати одна одній осіб, які перебувають на їх території, для притягнення до кримінальної відповідальності.
Відповідно до ст. 2 Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року, ч. 2 ст. 56 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року видача правопорушників здійснюється за правопорушення, за які відповідно до законів запитуваної та запитуючої сторін передбачено покарання на максимальний строк не менше одного року позбавлення волі.
Статтею 60 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року (в редакції Протоколу до неї від 29.03.1997) передбачено, що після отримання вимоги про видачу запитувана сторона негайно вживає заходів до розшуку і взяття під варту особи, видача якої вимагається, за винятком тих випадків, коли видачу не може бути здійснено.
Обставин, передбачених ст. 589 КПК України та міжнародними договорами, які перешкоджають видачі ОСОБА_4 до Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності, наразі не встановлено.
Відповідно до ч. 10 ст. 584 КПК України екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців.
Згідно з ч. 1 ст. 585 КПК України за наявності обставин, які гарантують запобігання втечі особи та забезпечення в подальшому її видачі, слідчий суддя може обрати щодо такої особи запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.
Так, ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 лютого 2017 р. відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю, заборонивши йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 20.00 до 06.00 години наступної доби, із покладенням таких обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора та суду за викликом, не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора, суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання. Строк дії ухвали встановлено до 18.04.2017 до 16.00 год.
Оскільки строк дії ухвали закінчується, але обставини, які слугували підставами для обрання вказаного запобіжного заходу, не відпали, постала необхідність у вирішенні питання про продовження його дії.
Подане прокурором клопотання має на меті саме продовження цього запобіжного заходу, що випливає з його мотивувальної частини та п. 1 резолютивної частини, що унеможливлює розгляд слідчим суддею п. 2 резолютивної частини клопотання прокурора, в якому він просить покласти на ОСОБА_4 , серед інших, обов`язки, які не встановлювались ухвалою слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
В цей же час, слідчий суддя, з урахуванням обставин, визначених у частині другій статті 585 КПК України, вважає за доцільне продовжити строк дії запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту з таких підстав.
Так, при вирішенні цього питання слідчим суддею враховуються відомості про ухилення особи від правосуддя у запитуючій стороні та дотримання нею умов, на яких відбулося звільнення її з-під варти під час цього або інших кримінальних проваджень; тяжкість покарання, що загрожує особі в разі засудження, виходячи з обставин, встановлених під час заявленого кримінального правопорушення, положень закону України про кримінальну відповідальність і усталеної судової практики; вік та стан здоров`я особи, видача якої запитується; міцність соціальних зв`язків особи, у тому числі наявність у неї родини та утриманців.
При цьому, слідчий суддя вважає не обґрунтованим посилання захисника ОСОБА_4 на можливість обрання більш м`якого запобіжного заходу останньому, а саме особистого зобов`язання, оскільки захисник та сам ОСОБА_4 не навели слідчому судді переконливих доводів в обґрунтування цього, а також не підтвердили обставини, на які вони посилаються, жодними доказами. Зокрема, суду не надано доказів неможливості проживання ОСОБА_4 за адресою у м. Мелітополі, не надано довідки про склад родини особи, в якої він проживає тощо.
Також ОСОБА_4 не позбавлений можливості змінити адресу свого постійного місця проживання на території України, оскільки умовами застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту це не забороняється.
З урахуванням даних про особу ОСОБА_4 , а також наявність обставин, встановлених ч. 2 ст. 585 КПК України, доходжу висновку про необхідність продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на умовах, встановлених ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 лютого 2017 р., строком до 18 червня 2017 р. до 10:30 год. включно.
Керуючись ст.ст. 181, 193, 194, 197, 543, 584, 585 КПК України, ст. ст. 9, 29 Конституції України, статтями 1, 2, 12 Європейської конвенції про видачу правопорушників від 13.12.1957, ратифікованої Законом України № 44/98-ВР від 16.01.1998 року, статтями 56, 58, 60, 61, 62 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 року, ратифікованої Законом України № 240/94-ВР від 10.11.1994 року, статтею 13 Протоколу до неї, ратифікованим Законом України № 140/98-ВР від 03.03.1998 року, слідчий суддя
Клопотання першого заступника прокурора Запорізької області начальника управління нагляду у кримінальному провадженні старшого радника юстиції ОСОБА_7 задовольнити.
Продовжити ОСОБА_4 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, на умовах, встановлених ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 лютого 2017 р., строком до 18 червня 2017 р. до 10:30 год. включно.
Копію ухвали про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_4 .
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Запорізької області протягом 5 днів з моменту проголошення.

Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 18 квітня 2017 р.

Повний текст ухвали оголошено 21 квітня 2017 р. о 9:00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1