Справа № 161/933/16-к Провадження №11-кп/773/620/16 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія:ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 грудня 2016 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Луцької місцевої прокуратури ОСОБА_10 та потерпілого ОСОБА_11 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 вересня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Топілля, Млинівського району, Рівненської області, житель АДРЕСА_1 , громадянин України, не працює, освіта базова загальна середня, раніше судимий ,-
вироком Володимир-Волинського міського суду від 09.06.2011 року за ч.ч. 2, 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України засуджений на 4 роки позбавлення волі та звільнений 30.03.2015 по відбуттю строку покарання, -
засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді арешту на строк 6 (шість) місяців.
Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_7 постановлено рахувати з 19.07.2016 року.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишено попередній тримання під вартою.
На підставі ч. ч. 1, 5 ст. 72 КК України постановлено зарахувати ОСОБА_7 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження, а саме: з 19.07.2016 року до вступу даного вироку в законну силу, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні арешту.
Вироком вирішено долю речових доказів.

Розглядаючи справу в апеляційному порядку, суд,
В С Т А Н О В И В:

Згідно з вироком суду обвинувачений ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за те, що 17 грудня 2015 року близько 21 години, повторно, діючи умисно з корисливих мотивів, керуючись метою таємного викрадення чужого майна, усвідомлюючи при цьому протиправність своїх дій, зайшов на частково обгороджену територію підсобного господарства Луцького зоопарку « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться в АДРЕСА_2 та через незачинене вікно проник у приміщення будівлі, що знаходиться на території господарства, звідки таємно викрав бензопилу «Штиль MS 180» вартістю 1800 грн., чим спричинив ОСОБА_11 матеріальну шкоду на вказану суму.
Крім того, на початку грудня 2015 року (точної дати не встановлено), у вечірню пору доби, ОСОБА_7 , повторно, діючи умисно з корисливих мотивів, керуючись метою таємного викрадення чужого майна, усвідомлюючи при цьому протиправність своїх дій, зайшов на частково обгороджену територію підсобного господарства Луцького зоопарку « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що в АДРЕСА_2 та через вікно у якому відсутня шибка, проник у приміщення цеху, що знаходиться на території господарства, звідки таємно викрав лещата слюсарні, які належать ОСОБА_11 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на суму 1 209, 05 гривень.

У поданій апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичних обставин справи та правильності кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України вказує на неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок його м`якості.

Посилається на те, що призначаючи покарання із застосуванням ст. 69 КК України суд врахував пом`якшуючі покарання обставини, а саме: щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину, а також добровільне відшкодування завданої шкоди, хоча ці обставини по своїй природі істотно не знизили ступінь тяжкості самого злочину.

При цьому суд не врахував, що ОСОБА_7 вчинив умисний злочин, який відноситься до категорії тяжких. Вказаний злочин обвинувачений вчинив через невеликий проміжок часу після відбування покарання за попереднім вироком. Також посилається на те, що ОСОБА_7 порушив умови запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, ухилявся від явки до суду, у зв`язку з чим був оголошений у розшук, що також вказує на підвищену суспільну небезпечність його особи.

Просить вирок Луцького міськрайонного суду щодо ОСОБА_7 скасувати та постановити новий вирок, яким призначити обвинуваченому ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Потерпілий ОСОБА_11 у поданій апеляційній скарзі зазначає, що суд призначаючи покарання ОСОБА_7 не врахував наявність пом`якшуючих покарання обставин та призначив суворе покарання.

Вказує на те, що він з обвинуваченим помирились, матеріальні збитки відшкодовано, будь-яких претензій він не має.

Вважає, що враховуючи особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, вибачився, а тому покарання йому слід призначити із застосуванням ст. 75 КК України звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.

Просить вирок суду змінити та застосувати до ОСОБА_7 положення ст. 75 КК України.

Заслухавши доповідача, який виклав зміст вироку суду першої інстанції та доводи апеляційних скарг, прокурора, який свою апеляційну скаргу підтримав, а апеляційну скаргу потерпілого заперечив, потерпілого, який свою апеляційну скаргу підтримав та заперечив апеляційну скаргу прокурора, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які апеляційну скаргу прокурора заперечили і підтримали апеляцію потерпілого ОСОБА_11 , перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга потерпілого задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Фактичні обставини кримінального провадження, доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України та правильність кваліфікації його дій за вказаною статтею у апеляційних скаргах не оспорюється, а тому вирок суду першої інстанції апеляційним судом у цій частині не перевіряється, а перевіряється лише у частині призначеного обвинуваченому покарання.

З матеріалів кримінального провадження та вироку місцевого суду встановлено, що призначаючи ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді арешту на шість місяців, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_7 у вчиненому щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, добровільно відшкодував завдану шкоду і ці обставини відніс до пом`якшуючих покарання обставин.

Обтяжуючих покарання обставин суд не встановив.

Однак, при цьому, суд першої інстанції не в повній мірі врахував вимоги ст. 69 КК України відповідно до якої призначення основного покарання нижче найнижчої межі санкції статті Основної частини цього Кодексу або перехід до іншого більш м`якого покарання не передбаченого санкцією статті можливий лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням особи винного.

Яким чином наведені пом`якшуючі покарання обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, суд першої інстанції у вироку не вказав.

Крім цього, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 69 КК України, суд першої інстанції не в повній мірі врахував, що останній раніше неодноразово засуджувався за умисні корисливі злочини і після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний корисливий злочин, який відноситься до категорії тяжких, а також характеристик на обвинуваченого за місцем проживання.
За таких обставин та з врахуванням особи обвинуваченого, підстав для застосування ст. 69 КК України і призначення ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України іншого, більш м`якого покарання, а ніж передбаченого санкцію даної статті у суду першої інстанції не було. Тому даний вирок в частині призначеного обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 69 КК України не відповідає вимогам матеріального закону і підлягає скасуванню, з постановлення судом апеляційної інстанції нового вироку.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання колегія суддів враховує як суспільну небезпечність так і тяжкість вчинених ним злочинів та особу винного у їх сукупності.

До пом`якшуючих покарання обставин відносить щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину та відсутність матеріальних збитків, оскільки викрадене обвинуваченим майно повернуто потерпілому.

Обтяжуючих покарання обставин суд не встановив.

По відношенню до особи ОСОБА_7 колегія суддів враховує, що за місцем проживання він характеризується негативно (а.с.110), схильний до вчинення крадіжок, вживає спиртні напої, раніше неодноразово судимий (а.с.111-112) за вчинення умисних корисливих злочинів, 30 березня 2015 року звільнився з місць позбавлення волі за вироком Володимир-Волинського міського суду від 09 червня 2011 року, а у в грудні 2015 року знову вчинив новий умисний корисливий злочин, який відноситься до категорії тяжких, що в свідчить про підвищену суспільну небезпечність особи ОСОБА_7 та вперте не бажання його стати на шлях виправлення.

Колегія суддів також враховує і те, що ОСОБА_7 під час розгляду справи судом першої інстанції порушив умови запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, ухилявся від явки до суду та перебував у розшуку, що також свідчить про підвищену суспільну небезпечність його особи.

За таких обставин посилання потерпілого ОСОБА_9 в апеляції про призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України колегія суддів вважає необґрунтованими.

З врахуванням зазначених обставин апеляційний суд доходить висновку, що обвинуваченому ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України слід призначити покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

Таке покарання відповідатиме вимогам ст. 50, 65 КК України, відповідатиме принципам законності, справедливості та індивідуалізації покарань, буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Керуючись ст. 404, 405, 407,420 КПК України, апеляційний суд,
У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, у задоволенні апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_11 відмовити.

Вирок Луцького міськрайонного суду від 15 вересня 2016 року щодо ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України в частині призначеного покарання із застосуванням ст. 69 КК України скасувати та постановити новий вирок.

Призначити ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з часу його затримання 19 липня 2016 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення в період з 19.07.2016 року по 13.12.2016 року з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.
В решті вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4