Провадження № 1-кс/201/334/2017
УХВАЛА
Іменем України
19 січня 2017 року м. Дніпро
Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах потерпілого ОСОБА_4 , на постанову слідчого в ОВС першого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 29.09.2016 про закриття кримінального провадження № 0001044, внесеного до ЄРДР 15.04.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 364 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_3 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України, в інтересах потерпілого ОСОБА_4 , в якій просить скасувати постанову слідчого в ОВС першого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 29.09.2016 про закриття кримінального провадження № 0001044, внесеного до ЄРДР 15.04.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 364 КК України.
В обґрунтування доводів скарги зазначив, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження від 30.05.2016 вже була скасована ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.07.2016 за скаргою ОСОБА_4 .
В ухвалі слідчого судді було вказано на необхідність з`ясування питання надходження до прокуратури Дніпропетровської області клопотань ОСОБА_4 їх розгляду, підтвердження проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000032 за фактом незаконного утримання ОСОБА_4 повідомлено про підозру ОСОБА_6 , обвинувальний акт стосовно якого направлено до суду.
В оскаржуваній постанові слідчим викладені обставини, аналогічні постанові від 30.05.2016, а вказівки суду не виконані. Слідчий повторно допитав тих же осіб, які раніше допитувались. В якості свідків допитані судді ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які підтвердили раніше дані показання.
Крім того ОСОБА_4 направив слідчому ОСОБА_5 декілька клопотань та позовну заяву у кримінальному провадженні №0001044, але слідчим не прийнято рішення за результатами їх розгляду.
Звертає увагу, що кримінального провадження закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення передбаченого ч. 1ст. 364 КК України, що не відповідає дійсності, оскільки на даний час в провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 371 КК України, який в травні 2013 року займав посаду начальника ITT Марганецького MB ГУМВС України в Дніпропетровський області.

Отже не можливо було приймати рішення про закриття провадження у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення, оскільки досудовим розслідуванням вже встановлена особа, яка обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 371 КК України.

Враховуючи викладене, просив скаргу заволинити.
Заявник в судове засідання не з`явився, викликався судом неодноразово, про дату, місце та час розгляду скарги був повідомлений належним чином. Окрім того, у скарзі зазначив, що просить її розглядати без його участі, додатково через канцелярію суду надав заяву, в якій просив скаргу розглядати без його участі.
З урахуванням вказаного, ч. 6 ст. 9 КПК України дозволяє суду застосувати загальні засади кримінального провадження, передбачені ст. 28 КПК України та розглянути дану скаргу без участі заявника, з метою прийняття рішення в розумні строки.
Прокурор в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час розгляду скарги був повідомлений належним чином, надав до суду для огляду матеріали кримінального провадження.
Вивчивши доводи заявника, дослідивши матеріали кримінального провадження та скарги, приходжу до такого висновку.
Завданнями кримінального провадження, відповідно до ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
На підставі ч. 2 ст. 9 КПК України керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Згідно із ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених випадках, - на потерпілого.
Статтею 93 КПК України встановлено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 94 чинного кримінального процесуального закону слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Як встановлено судом, постановою слідчого в ОВС першого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 29.09.2016 закрито кримінальне провадження № 0001044, внесене до ЄРДР 15.04.2016, на підставі п.1. ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із відсутністю події кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 364 КК України.
В оскаржуваній постанові йдеться про наступне.
15 квітня 2016 року Генеральною прокуратурою України на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15.03.2016 у справі № 757/3991/16-к до ЄРДР за № 0001044 внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 364 КК України (чинна до 28.02.2014), за заявою ОСОБА_4 стосовно окремих суддів Марганецького міського суду Дніпропетровської області.
За результатами проведеного досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні 30.05.2016 слідчим ОСОБА_5 прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.07.2016 дана постанова скасована за скаргою ОСОБА_4 . В ухвалі слідчого судді вказано на необхідність з`ясування питання надходження до прокуратури Дніпропетровської області клопотань ОСОБА_4 від 05.05.2016 (вих. № Т- 35) та від 24.05.2016 (вих. № 80/2-Т-106/16-к) та їх розгляду, а також вказано на необхідність підтвердження проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000032, в якому за фактом незаконного тримання під вартою ОСОБА_4 повідомлено про підозру ОСОБА_6 та обвинувальний акт стосовно якого направлено до суду.
Відповідно до заяви ОСОБА_4 від 21.12.2015, відомості за якою внесені до ЄРДР 15.04.2016 за № 0001044, заявник вказує на те, що ухвалою слідчого судді Марганецького міського суду ОСОБА_7 від 09.03.2013 йому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб до 08.05.2013.
08.05.2013 начальник ITT Марганецького MB повідомив Марганецький міський суд про те, що у арештованого ОСОБА_4 закінчився строк тримання під вартою, та згідно ч. 2, 3 ст. 206 КПК України слідчий суддя ОСОБА_7 повинна була його викликати та звільнити.
Проте він продовжував утримуватись в ITT до 16.05.2013 без судового рішення. Також в своїй заяві ОСОБА_4 вказує, що суддя ОСОБА_9 після отримання 30.04.2013 обвинувального акту, достовірно знаючи, що строк тримання його під вартою спливає 08.05.2013, не призначила судовий розгляд згідно ст. 314 КПК України.Вказані дії (бездіяльність) суддів Марганецького міського суду ОСОБА_7 та ОСОБА_8 містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 364 КК України.
Під час допиту в якості потерпілого ОСОБА_4 підтвердив викладені у заяві факти, які на його думку вказують на наявність в діянні суддів Марганецького міського суду кримінального правопорушення, заначивши, що вказаними діями суддів йому спричинені тяжкі наслідки у вигляді незаконного позбавлення волі стром 8 діб, а також душевного хвилювання, матеріальну шкоду оцінює в 15 000 грн., моральну шкоду - 150 000 грн.
Допитана як свідок суддя Марганецького міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_7 показала, що 09.03.2013 вона як слідчий суддя розглядала клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 та застосувала запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 08.05.2013. Під час досудового слідства по кримінальному провадженню вона, як слідчий суддя, не отримувала скарг, в тому числі щодо незаконного утримання, від ОСОБА_4 та його захисника.
Також зазначила, що слідчий суддя виконує свої повноваження на досудовому слідстві, яке згідно ст. 3 КПК закінчується направленням до суду обвинувального акту.
Обвинувальний акт по кримінальному провадженні № 0000274 відносно ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 121 КК України надійшов до Марганецького міського суду 30.04.2013 та згідно авторозподілу справ у суді був розподілений на суддю ОСОБА_8 .
Допитана як свідок голова Марганецького міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_8 показала, що 30.04.2013 до Марганецького міського суду надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000274 відносно ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 121 КК України. За авторозподілом даний обвинувальний акт розподілено на суддю ОСОБА_8 . Після його отримання вона призначила підготовче судове засідання з дотриманням вимог, передбачених ч. 1 ст. 314 КК України, на 16.05.2013 о 09.00 год., про що були повідомлені всі учасники процесу.
Також зазначила, що 08.05.2013 на її ім`я надійшло повідомлення Марганецького MB ГУМВС України в Дніпропетровській області про те, що термін утримання під вартою ОСОБА_4 закінчується 08.05.2013 року. З цього приводу ОСОБА_8 зазначила, що у зв`язку з закінченням терміну дії ухвали слідчого судді начальник ITT Марганецького MB ГУМВС України в Дніпропетровської області повинен був після закінчення строків тримання під вартою звільнити ОСОБА_4 , оскільки в її обов`язки не входить контроль за дотриманням працівниками міліції вимог закону.
15.05.2013 від захисника ОСОБА_4 надійшла заява, в якій він повідомив, що у зв`язку з закінченням 08.05.2013 строку тримання під вартою ОСОБА_4 , він 15.05.2013 звернувся у Марганецький MB ГУМВС з відповідною заявою про звільнення ОСОБА_4 з-під варти. Однак йому було відмовлено.
Вказана заява захисника, як і інші його клопотання були розглянуті у підготовчому судовому засіданні наступного дня - 16.05.2013. За наслідками підготовчого судового засідання 16.05.2013 постановлено ухвалу про призначення судового розгляду у даному кримінальному провадженні та про звільнення з-під варти обвинуваченого ОСОБА_4 у зв`язку із закінченням строку дії ухвали слідчого судді від 09.03.2013 про обрання йому запобіжного заходу.
21.11.2013 ухвалено вирок у зазначеному кримінальному провадженні, яким ОСОБА_4 та засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до 8-ми років позбавлення волі. Вказаний вирок суду переглянутий в апеляційній та касаційній інстанції та залишений без змін.
Доводи ОСОБА_4 з приводу того, що внаслідок дій (бездіяльності) суддів Марганецького міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_7 та ОСОБА_8 він незаконно тримався під вартою з 08.05.2013 до 16.05.2013, спростовуються наступним.
Досудовим розслідуванням встановлено, що в провадженні СВ Марганецького MB ГУМВС України в Дніпропетровській області перебувало кримінальне провадження № 0000274 від 09.03.2013 за фактом спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , від яких остання померла, за правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 121 КК України.
09.03.2013 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені вказаного кримінального правопорушення. Ухвалою слідчого судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_7 від 09.03.2013 підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, до 08.05.2013.
30.04.2013 обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 121 КК України надійшов до Марганецького міського суду Дніпропетровської області та згідно авторозподілу справ у суді був розподілений на суддю ОСОБА_8 .
Частиною 2 ст. 206 КПК України передбачено, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь- який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.
Згідно ч. 3 ст. 206 КПК України слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.
Слідчий суддя виконує свої повноваження лише на стадії досудового слідства, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акту (ст. 3 КПК України).
Досудовим розслідуванням встановлено, що судді Марганецького міського суду ОСОБА_7 , як слідчому судді, не надходили заяви, повідомлення про те, що ОСОБА_4 тримається під вартою за відсутності судового рішення.
При цьому, оглядом матеріалів кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України встановлено, що 08.05.2013 судді Марганецького міського суду ОСОБА_8 надійшло повідомлення Марганецького MB ГУМВС України в Дніпропетровській області про те, що в ITT Марганецького MB утримується арештований ОСОБА_4 , якому згідно ухвали Марганецького міського суду від 09.03.2013 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, термін затримання ОСОБА_4 закінчується 08.05.2013.
Вказане повідомлення не є повідомленням про те, що ОСОБА_4 без рішення суду утримується під вартою (у розумінні ст. 206 КПК України), а згідно зазначених в ньому відомостей, суд повідомлено про те, що термін тримання під вартою ОСОБА_4 закінчується.
При цьому, ч. 5 ст. 202 КПК України передбачено, що у випадку закінчення строку дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою підозрюваний, обвинувачений повинен бути негайно звільнений, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Крім того, оглядом матеріалів кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України встановлено, що 15.05.2013 від захисника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_11 надійшла заява, в якій він повідомив, що у зв`язку з закінченням строку тримання під вартою ОСОБА_4 08.05.2013, 15.05.2013 він звернувся до Марганецького відділу міліції з заявою про звільнення ОСОБА_4 з-під варти, однак йому було відмовлено.
16.05.2013 у підготовчому судовому засіданні суддею Марганецького міського суду ОСОБА_8 розглянуто питання законності перебування під вартою ОСОБА_4 , за результатами якого ухвалою суду від 16.05.2013 ОСОБА_4 звільнено з-під варти.
Також необхідно зазначити, що факт незаконного тримання під вартою ОСОБА_4 в ITT Марганецького MB ГУМВС України в Дніпропетровській області з 22.00 години 08.05.2013 до 16.05.2013, коли приблизно о 12.00 годині в залі суду, останній був звільнений з-під варти, був предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000032. За результатами досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_6 , який в травні 2013 року займав посаду начальника ITT Марганецького MB ГУМВС України в Дніпропетровській області, повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 371 КК України, та обвинувальний акт стосовно нього направлено до суду. На даний час кримінальне провадження перебуває в провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області.
З приводу зазначених в ухвалі слідчого судді Жовтневого районного суду Дніпропетровської області від 28.07.2016 вказівок щодо необхідності з`ясування питання надходження до прокуратури Дніпропетровської області клопотань ОСОБА_4 від 05.05.2016 (вих. № Т-35) та від 24.05.2016 (вих. № 80/2-Т-106/16-к) та їх розгляду, встановлено наступне.
Клопотання ОСОБА_4 від 05.05.2016 (вих. № Т-35) надійшло до прокуратури Дніпропетровської області 01.06.2016, та як встановлено, вказане клопотання взагалі не стосувалось кримінального провадження № 0001044. Так, у вказаному клопотанні ОСОБА_4 просив визнати його потерпілим у кримінальному провадженні № 0001058, допитати як потерпілого, а також призначити йому адвоката. Зазначене клопотання було зареєстроване як звернення та розглянуте відповідно до Закону України «Про звернення громадян». За результатами розгляду звернення ОСОБА_4 надана відповідь від 16.06.2016 за вих. № 06/2-3646-13.
Клопотання ОСОБА_4 від 24.05.2016 (вих. № 80/2-Т-106/16-к) надійшло до прокуратури Дніпропетровської області 02.06.2016. У вказаному клопотанні ОСОБА_4 ставив питання про використання права потерпілого, передбаченого ст. 55 КПК України, на отримання документу, який підтверджує реєстрацію відомостей про кримінальне правопорушення стосовно окремих суддів Марганецького міського суду Дніпропетровської області. Зазначене клопотання було зареєстроване як звернення та розглянуте відповідно до Закону України «Про звернення громадян». За результатами розгляду звернення ОСОБА_4 надана відповідь від 02.07.2016 за вих. № 7494-15.
З урахуванням викладеного, слідчим зроблено висновок про те, що за результатами проведеного досудового розслідування факт вчинення суддями Марганецького міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_7 та ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 364 КК України (чинна до 28.02.2014), не знайшов свого підтвердження.
Відповідно до ст. 94 КПК України, слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого повинна бути вмотивованою та містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України, однак дані вимоги кримінально процесуального закону прокурором не були виконані, оскільки постанова про закриття кримінального провадження не містить мотивів прийняття такого рішення та їх обґрунтування.
Суд вважає, що органом досудового розслідування було дотримано вимог ст. ст. 9, 91, 110 КПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Частина 3 ст. 364 КК України (яка була чинна до 28.02.2014) передбачала кримінальну відповідальність за зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб вчинене працівником правоохоронного органу.
Як вбачається з матеріалів провадження та постанови від 29.09.2016 слідчим були допитані у якості свідків особи, на яких вказував сам ОСОБА_4 судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які надали свідчення, підтверджені обґрунтованими рішеннями суду, що спростовують свідчення ОСОБА_4 про вчинення суддями кримінального правопорушення.
Оскаржуваною постановою слідчим спростовані доводи заявника про незаконні на його думку дії (бездіяльність) суддів, які винні в його утриманні піж вартою протягом 8-ми діб.
Стосовно доводів заявника про те, що передчасним є рішення про закриття провадження, оскільки встановлена особа, яка обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 371 КК України, зазначаю, що сам по собі факт незаконного тримання ОСОБА_6 під вартою ОСОБА_4 в ITT Марганецького MB, який наразі є предметом судового розгляду у кримінальному провадженні № 0000032, додатково підтверджує той факт, що вже встановлена особа, яка винна у незаконному триманні під вартою ОСОБА_4 . Такою особою є обвинувачений ОСОБА_6 , а не судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які приймали відповідні рішення у порядку, встановленому чинним КПК України.
Суд приходить до висновку, що слідчим з`ясовані всі обставини, що мають значення для повного розслідування кримінального провадження. На виконання вимог ч. 2 ст. 9 КПК України слідчим всебічно, повно досліджено обставини кримінального провадження та відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого є вмотивованою та містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.
Враховуючи викладене, у скарзі слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 303-307, 369, 376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні скарги адвокату ОСОБА_3 , подану в інтересах потерпілого ОСОБА_4 , на постанову слідчого в ОВС першого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 29.09.2016 про закриття кримінального провадження № 0001044, внесеного до ЄРДР 15.04.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 364 КК України відмовити.
Ухвала прийнята у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 19 січня 2017 року.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровського області протягом п`яти діб з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1