справа №619/1796/17
провадження №1-кс/619/1032/17
УХВАЛА
21 серпня 2017 року м. Дергачі
Слідчий суддя Дергачівського районного суду Харківської областіОСОБА_1
за участю:секретаря судового засіданняОСОБА_2
Згідно проекту формування Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області, розробленого ХФ «УкрНИИЗемпроект» (нині ДП «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою») у 1992 році, вищевказані земельні ділянки розташовані відносяться до масиву, що входять до складу території земель Державного лісового фонду.
Встановлено, що зазначені земельні ділянки повністю знаходяться в межах земель лісогосподарського призначення ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція», що є постійним користувачем, а саме знаходиться в межах кварталу 97 Південного лісництва, згідно планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування. Погодження щодо вилучення земель держлісфонду із користування держпідприємством не надавалось, чим порушено вимоги Земельного кодексу та розпорядження Кабінету Міністрів України.
Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України №610-р від 10.04.2008 «Деякі питання розпорядження земельними лісовими ділянками» з метою недопущення фактів порушення інтересів держави та суспільства під час відчуження та зміни цільового призначення земельних лісових ділянок до законодавчого врегулювання питань запобігання зловживанням у цій сфері зупинено прийняття рішень про надання згоди на вилучення цих ділянок, їх передачу у власність та оренду зі зміною цільового призначення.
Згідно зі ст. 20 Земельного кодексу України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.
Відповідно до ст. ст. 116, 149 Земельного кодексу України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень.
Натомість, Дергачівська райдержадміністрація не маючи повноважень, щодо розпорядження земельними ділянками за межами населених пунктів, без прийняття рішення про зміну цільового призначення вищевказаних земельних ділянок та їх вилучення у ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція», а зазначене державне підприємство у свою чергу не надавало згоду на вилучення земельних ділянок.
Тобто, усупереч вимогам ст. ст. 20, 116, 149 Земельного кодексу України, Інструкції з заповнення державної статистичної звітності з кількісного обліку земель, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 05 листопада 1998 року №377, фактично відбулася незаконна зміна цільового призначення та вибуття земельних ділянок лісогосподарського призначення із власності держави в особі ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція».
Згідно висновку спеціаліста ПП «Перспектива-Земля» вартість однієї земельної ділянки складає 1 333 600 грн., загальна суми всіх земельних ділянок складає 6 668 000 грн.
Таким чином службові особи Дергачівської райдержадміністрації Харківської області та відділу Держкомзему в Дергачівському районі (в теперішній час Дергачівський відділ Держгеокадастру в Харківській області) незаконно вилучення земельні ділянки із земель лісового фонду.
В ході досудового слідства з метою подальшого вирішення питання вжиття заходів представницького характеру, шляхом пред`явлення позовних заяв про повернення вищевказаних земельних ділянок, необхідність накласти арешт на земельні ділянки.
Таким чином, метою накладення арешту є забезпечення кримінального провадження, зокрема необхідність його використання в ході досудового розслідування в якості речових доказів, для призначення судових експертиз.
Крім того, вищевказані земельні ділянки мають суттєве значення для вирішення кримінальної справи, та є предметом вчинення кримінального правопорушення.
Необхідність арешту майна полягає в тому, що незастосування цього заходу перешкоджатиме встановленню істини внаслідок того, що таке майно може бути відчужене чи пошкоджене.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Прокурор Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 в поданій до суду заяві підтримав клопотання та просив його задовольнити.
Власник майна ОСОБА_5 в судове засідання не викликався в зв`язку з відсутністю даних про засоби зв`язку з ним та зі стислими строками розгляду вищевказаного клопотання.
Слідчий суддя на підставі наданих матеріалів кримінального провадження, доводів сторони обвинувачення, оцінивши в сукупності всі обставини, дійшов до висновку про задоволення клопотання з наступних мотивів.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно вимог ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після його вилучення, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Метою накладення арешту на вищезазначене майно є забезпечення кримінального провадження, зокрема необхідність його використання в ході досудового розслідування в якості речових доказів, для призначення судових експертиз.
Слідчий суддя вважає, що старший слідчий довів необхідність накласти арешт на тимчасово вилучене майно, оскільки існують підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити даний вид забезпечення кримінального провадження.
З урахуванням зазначених вимог, слідчий суддя дійшов до висновку про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.
Керуючись ст.ст. 131-132, 170, 171, 309, 310, 395 КПК України, слідчий суддя,
Клопотання старшого слідчого СВ Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 про арешт майна задовольнити.
Покласти на слідчого обов`язок визначення місця зберігання арештованого майна.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Копію ухвали надіслати слідчому, прокурору, підозрюваному, іншим заінтересованим особам не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1