Справа № 347/127/17
Провадження № 11-сс/779/39/2017
Категорія ст. 181 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 лютого 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області

в складі суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Косівського районного суду Івано-Франківської області від 26 січня 2017 року про застосування відносно нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а :
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову ухвалу, обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що до підозрюваному цілком можливим було б застосувати особисте зобов`язання, не порушуючи норми КПК України, оскільки розмір майнової шкоди у завданні якої підозрюється ОСОБА_7 є невеликим, а також підозрюваний раніше не судимий, характеризується виключно позитивно, навчається заочно в Прикарпатському Національному університеті ім. В. Стефаника, в Коломийському педагогічному інституті, з 30 січня по 10 березня 2017 року направлений на проходження виробничої педагогічної практики в Пістинську ЗОШ 1-ІІІ ступенів. Вказує, що підставою для зміни запобіжного заходу підозрюваному є те, що його дії невірно кваліфіковані, підозрюваний ОСОБА_7 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, не визнає, має постійне місце проживання, неодноразово відвідував слідчого, для з`ясування всіх обставин, уклав угоду з адвокатом, що свідчить про намір відстоювати свої права і довести свою невинуватість, він сприятиме слідству у з`ясуванні усіх обставин, так як особисто в цьому зацікавлений. Звертає увагу, що матеріальна шкода є дуже малою, а саме 1300 (одна тисяча триста) гривень. Стверджує, що жодний ризик, передбачений ст. 177 КПК України слідчим та прокурором не доведений. Що підозрюваному ОСОБА_7 не має сенсу переховуватись від органів слідства так як про нього є багато інформації у правоохоронних органів. Підозрюваний розуміє, що при переховуванні він сам собі нашкодить, що може в подальшому призвести до отримання санкції у вигляді позбавлення волі. Вказує, що ухвала слідчого судді про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту є такою, що постановлена без повноти судового розгляду, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення. На її думку, жодним чином не є обґрунтованим та доведеним, що застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання ризикам. Переконана, що оскільки підзахисний раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, завдана невелика матеріальна шкода, злочин не спрямований проти життя та здоров`я, вина не доведена, а пред`явлена підозра не обґрунтована та не підтверджена доказами, застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту незаконне. Вважає, що слідчий не довів слідчому судді належним чином неможливість застосування до підозрюваного, зважаючи на дані про його особу, більш м`якого запобіжного заходу, та вважає вказаний запобіжний захід невмотивовано жорстоким.

Ухвалою слідчого судді Косівського районного суду Івано-Франківської області від 26 січня 2017 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на два місяці до 26 березня 2017 року.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурор довів: наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, - що підтверджується протоколом допиту підозрюваного та іншими матеріалами провадження; наявність достатніх підстав вважати, що без застосування до підозрюваного даного запобіжного заходу органам досудового розслідування не уникнути ризику можливості переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення; необхідність застосування до підозрюваного таких обов`язків: прибувати до слідчого СВ Косівського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області ОСОБА_9 за першою вимогою; не відлучатись із населеного пункту, в якому він фактично проживає - АДРЕСА_1 у період часу із 21.00 год. до 08.00 год., запобіжний захід відносно ОСОБА_7 застосувати без носіння електронного засобу контролю; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду закордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком два місці. Судом було оцінено в сукупності такі обставини: тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим; вік та стан здоров`я, що дозволяють застосувати даний запобіжний захід; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці постійного проживання; наявність родини й утриманців; його репутація та майновий стан; наявність судимості. Таким чином, як вбачається із подання, підозрюваний ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, що згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості злочину, за вчинення якого відповідно до ч. 2 ст. 296 КК України передбачено покарання у виді обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на строк до чотирьох років. З огляду на вище наведене, встановив наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а тому прийшов до висновку про наявність всіх підстав для задоволення клопотання.

Під час апеляційного розгляду:

- підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 підтримали доводи апеляційної скарги, з мотивів викладених у ній;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав її безпідставною, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали клопотання, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про наявність достатніх підстав для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту є обґрунтованим, у зв`язку із чим в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу слідчого судді залишити без змін, з наступних підстав.

Органом досудового розслідування встановлено, що 05 березня 2016 близько 21 год. 50 хв. в приміщені ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який розташований за адресою АДРЕСА_1 , власником якого є суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_10 , під час роботи вказаного закладу, між ОСОБА_11 з однієї сторони та ОСОБА_12 і ОСОБА_7 з іншої сторони, на ґрунті довготривалих неприязних відносин виникла словесна суперечка. В подальшому ОСОБА_7 групою осіб із ОСОБА_12 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в нічний час, вчинили конфлікт із відвідувачами та працівниками ресторану «Імперія». В подальшому відвідувачі та працівники ресторану, будучи обурені вказаною поведінкою ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , з метою запобігти продовженню протиправних дій, виштовхали їх із приміщення ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Перебуваючи на території закладу ОСОБА_7 групою осіб із ОСОБА_12 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, намагалися увійти у приміщення закладу, в той час коли робота ресторану була тимчасово припинена та вхідні двері закладу були зачинені у зв`язку з їх хуліганськими діями. Під час вчинення вищезазначених хуліганських дій ОСОБА_7 умисно наніс удари по дверях та вікнах закладу, перевернув сміттєвий бак, наніс удар ногою по склопакету металопластикового вікна, голосно викрикував нецензурні слова, провокуючи відвідувачів на конфлікт, лякаючи та заважаючи останнім проводити дозвілля. В результаті своїх хуліганських дій ОСОБА_7 розбив склопакет металопластикового вікна ресторану «Імперія», спричинивши таким чином потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 1300 гривень.

25 січня 2017 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України (а.п. 12).

Згідно з вимогами ч. ч. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ст. ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Домашній арешт є одним із запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею дотримані вимоги ст. ст. 176, 177, 178, 181 КПК України.

Як підтверджують матеріали клопотання слідчого та зміст оскарженої ухвали, слідчий суддя вмотивовано прийшов до висновку, дотримавшись вимог закону, навівши це по тексту ухвали, що в даному випадку мають місце відповідні ризики, при наявності яких застосування іншого запобіжного заходу, в тому числі і з врахуванням тяжкості злочину, у якому підозрюється ОСОБА_7 , буде недостатнім та не забезпечить запобігання цим ризикам.

Підставою для такого запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 є обґрунтована підозра у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, саме копією витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.п. 1), копією заяви ОСОБА_10 (а.п. 2), копією протоколу допиту потерпілої ОСОБА_10 (а.п. 3), копією протоколу допиту свідка ОСОБА_13 (а.п. 4) та іншими матеріалами кримінального провадження.

Так, відомості про вчинений злочин внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000430 від 07 листопада 2016 року (а.п. 1).

Як вбачається із матеріалів, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, санкція якого передбачає показання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на строк до чотирьох років, що відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Із змісту ухвали слідчого судді вбачається, що сторона обвинувачення навела переконливі доводи того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти спробі підозрюваного здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні і вчинити інше кримінальне правопорушення.

На думку колегії суддів, ті обставини, на які посилається сторона захисту, а саме, що підозрюваний раніше не судимий, характеризується виключно позитивно, навчається заочно в Прикарпатському Національному університеті ім. В. Стефаника. В Коломийському педагогічному інституті, з 30 січня по 10 березня 2017 року направлений на проходження виробничої педагогічної практики в Пістинську ЗОШ 1-ІІІ ступенів, що матеріальна шкода є дуже малою, злочин не спрямований проти життя та здоров`я, вина не доведена жодним чином не виключають наявності встановлених ризиків та не впливають на правильність висновків суду про неможливість застосування у даному випадку більш м`яких запобіжних заходів ніж домашній арешт в межах клопотання про обрання запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі не містяться переконливого обґрунтування застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, зважаючи на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що саме такий вид запобіжного заходу як домашній арешт зможуть запобігти спробі підозрюваного здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя дотримався вимог закону та прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, що не порушує прав обвинуваченого, гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, при цьому слідчий суддя дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

На даний час підстав для обрання щодо підозрюваного ОСОБА_7 інших більш м`яких запобіжних заходів, зокрема особистого зобов`язання, колегія суддів не вбачає, що не перешкоджає у подальшому прийняття такого рішення в порядку передбаченому КПК України.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 про незаконність та невмотивованість ухвали слідчого судді є безпідставними, оскільки вони повністю спростовані при апеляційному розгляді справи та матеріалами клопотання слідчого.

Інших підстав для скасування ухвали слідчого судді колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 176-178, 181, 194, 198, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Косівського районного суду Івано-Франківської області від 26 січня 2017 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4