Справа № 425/1829|15-к
Провадження № 11-кп/782/314/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 01 » лютого 2017 року Апеляційний суд Луганської області у складі:

головуючого: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8
обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні Апеляційного суду Луганської області в м. Сєвєродонецьку апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , апеляційні скарги з доповненнями захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Рубіжанського міського суду Луганської області від 02 серпня 2016 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Воєводське Троїцького району Луганської області, українця, громадянина України, який має неповну середню освіту, не працюючого, неодруженого, раніше засудженого:

- 04.06.2004 р. Лисичанським міським судом Луганської області за ст.ст. 185 ч. 2, 15, 185 ч. З, 185 ч. 3, 304, 70 КК України - до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком у вигляді 2 років;

- 10.11.2004 р. Рубіжанським міським судом Луганської області за ст. 185 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення волі; згідно зі ст: 71 КК України приєднано 1 рік 6 місяців позбавлення волі за вироком Лисичанського міського суду від 04.06.2004, остаточне покарання -4 рок 6 місяців позбавлення волі; звільнений 11.10.2007 за постановою Алчевського міського суду від 03.10.2007 по УДЗ з невідбутим строком у вигляді 1 року 5 місяців 4 днів;

- 11.12.2008 Рубіжанським міським судом Луганської області за ст. 187 ч. 1 КК України - до 3 років позбавлення волі; згідно зі ст. 71 КК України приєднано 4 місяці позбавлення волі за вироком Рубіжанського міського суду Луганської області від 10.11.2004, остаточне покарання - 3 роки 4 місяці позбавлення волі; звільнений 08.02.2012 за відбуттям строку покарання;

- 02.04.2013 Рубіжанським міським судом Луганської області за ст.ст. 185 ч. 2, 263 ч. 1, 70 КК України - до 1 року позбавлення волі; звільнений 28.03.2014 за відбуттям строку покарання;

без місця реєстрації та постійного місця проживання,-

засуджено за ч.2 ст. 121КК України до 9 років позбавлення волі.
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженку м. Рубіжного Луганської області, українку, громадянку України, яка має професійно-технічну освіту, не працює, вдова, раніше засуджену:

- 06.07.2000 р. Рубіжанським міським судом Луганської області за ст.ст. 81 ч. З, 140 ч. 2. 140 ч. З, 42 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; звільнена 29.11.2002р. умовно-достроково за постановою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області з невідбутим строком у вигляді 1 року 1 місяця 7 днів;

- 22.10.2008 р. Рубіжанським міським судом Луганської області за ст. 185 ч. 2КК України /редакції 2001 року/ - до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;

- 20.04.2010 р. Рубіжанським міським судом Луганської області за ст. 185 ч. 1 КК України (в редакції 2001 року) - до 1 року обмеження волі, зареєстрована і проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
засуджено за ч.2 ст. 121 КК України до 8 років позбавлення волі.

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженку м. Сусуман Магаданської області Російської Федерації, українку, громадянку України, яка має професійно-технічну освіту, не працює, незаміжню, раніше судиму:

- 27.09.2010 Кремінським районним судом Луганської області за ст. 185 ч. ЗКК України - до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком у вигляді 1 року;

- 28.09.2011 Кремінським районним судомЛуганської області за ст. 185 ч. 1 ККУкраїни - до 2 років позбавлення волі; згідно зі ст.71 КК України приєднано невідбуту частину покарання у вигляді 1 року 6 місяців за вироком Кремінського районного суду Луганської області від 27.09.2010, остаточне покарання - 3 роки 6 місяців позбавлення волі, звільнена 10.07.2013 умовно-достроково з невідбутим строком у вигляді 1 року 11 днів; зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , -
засуджено за ч.2 ст. 121 КК України до 8 років позбавлення волі.
Строк покарання ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 обчислювано з дня винесення вироку, зарахувавши в нього термін попереднього ув`язнення з 26.03.2015 р. по 02.08.2016 р. включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі на підставі ст. 72 ч. 5 КК України.
Обраний обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - залишено до набрання вироком законної сили.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений
Процесуальні витрати стягнуто згідно ст.124 КПК України.

Питання щодо речових доказів вирішено відповідно до ст.100 КПК України.

Вироком суду ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 визнано винними та засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України за таких обставин.
14 березня 2015 року протягом другої половини доби ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , та ОСОБА_15 знаходилися у квартирі, яка належить останньому за адресою: АДРЕСА_3 , де разом вживали алкогольні напої. Того ж дня у вечірній час доби між ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 з одного боку, та ОСОБА_16 з іншого боку, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків виник конфлікт.
Під час вказаного конфлікту ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_16 , умисно наніс йому не менше одного удару кулаком руки по обличчю спереду, внаслідок чого ОСОБА_16 упав на підлогу на спину. ОСОБА_9 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, сів зверху на тулуб ОСОБА_16 , який лежав на спині на підлозі в коридорі, та наніс йому не менше п`яти ударів кулаком руки по обличчю. Присутні при цьому ОСОБА_13 та ОСОБА_14 почали відтягувати ОСОБА_9 . Незважаючи на це, ОСОБА_9 , знаходячись праворуч від ОСОБА_16 , наніс йому не менше трьох ударів ногами по голові, шиї та тулубу.
В цей час ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які були присутні в кімнаті під час нанесення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень ОСОБА_16 при цьому жодним чином не намагаючись завадити його діям, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи спільний умисел на завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_16 який лежав на підлозі коридору, діючи спільно, за руки перетягнули його до іншого кута коридору і удвох почали наносити йому удари ногами по життєво важливому органу - голові, в ділянку тім`яної та потиличної частини, при цьому нанісши не менше двох ударів кожна.
В результаті протиправних дій ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 потерпілому ОСОБА_16 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 45 від 21.05.2015 р., були завдані тілесні
ушкодження, які за ступенем тяжкості у своїй сукупності в комплексі обумовили черепно-мозкову травму та відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння і безпосередньо перебувають у причинному зв`язку зі смертю потерпілого.

При цьому, завдаючи ударів ОСОБА_16 руками і ногами по життєво важливому органу - голові, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 усвідомлювали, що наслідком їх злочинних дій може стати завдання тяжких тілесних ушкоджень потерпілому або свідомо припускали їх настання.
Від зазначених тяжких тілесних ушкоджень, які були завдані внаслідок спільних злочинних дій ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 орієнтовно 15.03.2015р. у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_3 , настала смерть потерпілого ОСОБА_16 .
Причиною смерті ОСОБА_16 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 45 від 1.05.2015р., стали тяжкі тілесні ушкодження за ознакою їх небезпеки для життя в момент причинення у вигляді закритої черепно-мозкової травми та переломів кісток склепіння черепу з крововиливом під оболонки і в тканину головного мозку.
Після настання смерті ОСОБА_16 , з метою приховування слідів скоєного злочину, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 домовилися вивезти труп потерпілого з квартири та сховати його.
21 березня 2015 року, знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , виконуючи дії, спрямовані на приховування скоєного злочину, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 зв`язали труп потерпілого ОСОБА_16 шарфом та підтяжками, завернули його у простирадло, завантажили на візок, після чого перевезли і вкинули у сміттєвий бак, розташований поблизу будинку АДРЕСА_4 .
25 березня 2015 року під час проведення огляду місця події на території Центрального полігону побутових відходів м. Рубіжного був виявлений труп ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з ознаками насильницької смерті.
В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_8 ставить питання про скасування вироку суду в частині визнання винною ОСОБА_17 у вчинені злочину, передбаченого ст.121ч.2 КК України та прость ухвалити новий вирок, яким закрити кримінальне провадження стосовно ОСОБА_17 з підстав і мотивів, які викладені в апеляційній скарзі.

Захисник вважає вирок суду необгрунтованим та помилковим стосовно встановлення вини ОСОБА_10 , вказує на допущену неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження; неправильне застосування кримінального закону; посилається на те, що суд дав необгрунтовано критичну оцінку показанням засудженого.

В додаткових поясненнях від 15.11.2016 року до апеляційної скарги захисник ОСОБА_8 вказує на те, що суд помилково встановив вину ОСОБА_17 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2ст.121 КК України, необґрунтовано критично віднісся до показань обвинуваченої ОСОБА_17 , неправильно застосував кримінальний закон, допустив неповноту та невідповідність висновків суду, викладених вироку, фактичним обставинам справи; посилається на звукозапис судового засідання, на те, що судом допущено порушення вимог ст.352 КПК України при допиті свідків вказує на те, що свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_18 змінювали свої пояснення в суді, існує суттєва розбіжність в їх поясненнях; вважає, що протокол огляду місця події від 25.03.2015 року не можна вважати допустимим доказом; суд послався у вироку на протокол слідчого експерименту від 26.03.2015р. за участю свідка ОСОБА_19 , який в суді змінив свої покази, однак суд не зазначив про це у вироку; суд послався на протокол слідчого експерименту від 9.04.2015 року за участі свідка ОСОБА_20 , який приймав участь у побитті потерпілого та його задушені; протокол огляду місця події від 28.03.2015 року, а саме огляду квартири, є недопустимим доказом, окільки, на його думку порушено вимоги ст.ст.234. 233 КПК України, тому суд не повинен був на нього посилатись у вироку; суд не вправі був посилатись на висновки судово-імунологічної експертизи, оскільки речові докази є недопустимими; в ході досудового слідства було порушено право на захист Ломідзе, оскільки не забезпечена участь захисника; вважає, що участь ОСОБА_21 у скоєнні злочину не доведено і вона має бути виправданою

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_10 ставить питання про скасування вироку та призначення нового судового розгляду, оскільки вважає вирок суду незаконним і необ`єктивним, просить правильно кваліфікувати її дії.

Обвинувачена посилається на відсутність у неї умислу на скоєння злочину та на те, що намагалась завадити бійці, але на неї не звертали уваги. Оскільки вона в той день себе погано почувала, то пішла спати в іншу кімнату. Її розбудила ОСОБА_22 та розповіла, що сталося і запропонувала сховати труп.

Вона визнає свою вину тільки в тому, що не повідомила про злочин в міліцію та була присутня, коли звільнялись від трупа. Її невинуватість підтверджували в судовому засіданні ОСОБА_23 та ОСОБА_22 , однак суд не взяв до уваги їх покази. Вважає, що її дії кваліфіковано невірно та призначено суворе покарання.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 ставить питання про скасування вироку та призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції.

Захисник вказує на допущену однобічність та неповноту органом досудового розслідування та судом, на нез`ясованість обставин, які мають істотне значення, вважає, що вирок необгрунтований та несправедливий.

В доповненнях до апеляційної скарги адвокат ОСОБА_6 ставить питання про скасування вироку суду та призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

Адвокат посилається на допущену неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження; неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_9 ; відсутність доказів, які підтверджують вину ОСОБА_9 , посилається на показання свідка ОСОБА_24 , який стверджував, що потерпілий ОСОБА_16 сам кинувся битися на ОСОБА_23 , після чого ОСОБА_23 наніс йому 2-3 удари кулаком в обличчя, а потім 2-3 удари ногами в область голови; вважає, що висновки судово-медичної експертизи не відображають кількість, характер, точний механізм утворення тілесних ушкоджень, направлення ударів; послідовність іх нанесення та зазначені докази не підтверджують участь ОСОБА_9 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2ст.121 КК України; вказує на те, що суд допустив неправильне застосування кримінального закону, оскільки не врахував пояснення свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_26 та залишив поза увагою свідчення обвинуваченої ОСОБА_11 , яка пояснювала, що свідок ОСОБА_14 душив ОСОБА_27 , а потім бив його головою об стіну.

В апеляціній скарзі обвинувачений ОСОБА_28 ставить питання про скасування вироку суду и призначення нового судового розгляду.

Обвинувачений вважає вирок суду необгрунтованим, оскільки суд не дав оцінки показанням свідків, які були допитані в судовому засіданні, свідок ОСОБА_29 змінював свої показання неодноразово, вказував, що він, ОСОБА_23 , бив потерпілого ногами, а також не міг відповісти на певні питання; суд не прийняв до уваги його показання стосовно свідка ОСОБА_14 , який бив та душив шарфом потерпілого ОСОБА_30 ; посилається на те, що ніхто із свідків не вказав на те, що саме від його ударів помер потерпілий. Суд взяв до уваги показання свідків ОСОБА_29 та ОСОБА_31 , які ім сказала дати слідчий , та не взяв до уваги його, ОСОБА_23 , показання, що потерпілого він бив тільки руками; він не згоден з кваліфікацією дій за ст.121ч.2 КК України.

В апеляційній скарзі, як вбачається з її смислу, ОСОБА_11 ставить питання про зміну вироку суду та помякшення їй призначеного покарання.

Обвинувачена вказує на те, що вона не наносила удари ОСОБА_32 та не мала умислу на позбавлення його життя, а навпаки намагалась завадити ОСОБА_23 бити потерпілого. Вона знаходилась в стані алкогольного сп`яніння і не розуміла, що потерпілому наносять тяжкі тілесні ушкодження. Свою вину визнає в тому, що брала участь у приховуванні злочину, оскільки допомагала винести та сховати труп потерпілого; посилається на те, що її не покидає почуття вини і вона щиро розкаюється, вважає, що через зловживання алкоголем вона потрапила до цієї компанії.

Заслухавши суддю-доповідача, захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , обвинувачених ОСОБА_33 , ОСОБА_17 , ОСОБА_34 , які підтримали доводи своїх апеляційних скарг, просили задовольнити їх апеляційні вимоги, думку захисника ОСОБА_7 , який просив задовольнити вимоги апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_11 , думку прокурора, який вважав, що вирок суду є законним і обгрунтованим, підлягає залишенню без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення кримінального процесуального закону.
Згідно ч.1ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Статтею 352 КПК України передбачено допит свідка в судовому засіданні.

Як вбачається із журналу судового засідання від 01.06.2016 року судом допитано свідка ОСОБА_20 , показання якого було покладено в основу вироку.

При прослуховуванні звукозапису судового засідання апеляційний суд дійшов висновку, що доводи захисника ОСОБА_35 є слушними стосовно допиту судом 01.06.2016 року свідка ОСОБА_20 , який, на думку захисника, перебував у стані алкогольного сп`яніння, так як пояснення свідка не є чіткими.

Однак суд, не з`ясувавши питання щодо стану, в якому перебував свідок ОСОБА_14 на момент його допиту в судовому засіданні, в порушення вимог ст.352 КПК України, здійснив допит свідка, та в подальшому послався на його показання у вироку.

Крім того, судом допущено порушення вимог ч.2ст.352 КПК України, при приведенні свідка ОСОБА_14 до присяги.

Зазначені порушення вимог кримінального процесуального закону апеляційний суд знаходить істотними, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення і вважає за необхідне, діючи на підставі ст.412 та ст.415 КПК України, вирок суду стосовно ОСОБА_9 , ОСОБА_17 , ОСОБА_11 скасувати з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції.

Під час нового судового розгляду суд першої інстанції повинен урахувати наведене в цій ухвалі, провести судовий розгляд відповідно до вимог процесуального закону, перевірити доводи апеляційних скарг обвинувачених та їх захисників, оцінити кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність- із точки зору достатності та взаємозв`язку, після чого ухвалити законне, обґрунтоване і належним чином мотивоване судове рішення.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 412, 415, 331 КПК України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Вирок Рубіжанського міського суду Луганської області від 02 серпня 2016 року стосовно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , апеляційні скарги з доповненнями захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_17 задовольнити частково.

Продовжити строк тримання під вартою на 60 днів, тобто по 01 квітня 2017 року включно, кожному із обвинувачених: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

СУДДІ:

---------------------------- -------------------------- -----------------------------