Справа №522/5157/17
Кримінальне провадження 1-кп/522/949/17
УХВАЛА
10 липня 2017 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, росіянина, не одруженого, освіта середня, не працюючого, без постійного місця мешкання, раніше судимого: 1) 07.04.1988 засудженого Ленінським районним судом м.Дніпропетровськ за ч.3 ст.140, ч.2 ст.215-3 КК України на строк 2 років позбавлення волі, 2) 15.06.1994 року народження Ленінським районним судом м.Дніпропетровськ за ст.196-1 КК України на виправні роботи строком на 1 рік, 3) 02.07.1999 року Червоногвардійським районним судом м.Дніпропетровськ за ст.82 ч.3 КК України строком на 3 роки позбавлення волі, 4) 22.10.2013 року Малиновським районним судом м. Одеси за ч.1 ст.121, ч.1 ст. 263 КК України до 6 років позбавлення волі, звільненого у 2015 році по амністії,

обвинуваченного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000311 від 18.01.2017 року, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч. 3 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, судом на розгляд учасників судового провадження було поставлене питання щодо доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки двомісячний строк перебування його під вартою закінчується.
Прокурор просив суд продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , оскільки ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, залишились, а саме, що обвинувачений може переховуватись від суду, здійснювати вплив на свідків та потерпілого, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_3 заперечували проти продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, так як вважають, що вказані прокурором ризики відсутні, просили суд змінити запобіжний захід обвинуваченому на більш м`який запобіжний захід, а саме особисте зобов`язання.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, суд приходить до висновку, що існують достатні підстави для продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , з наступних підстав.

За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини, а також українські суди мають застосовувати при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що необхідно продовжити обвинуваченому строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як це відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, а дані про особи обвинувачених дають достатні підстави вважати, що дійсно існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, не одружений, не працевлаштований, ніде не навчається, що свідчить про відсутність в нього міцних соціальних зв`язків, а тому є достатні підстави вважати, що існують ризики того, що обвинувачений ОСОБА_3 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, оскільки не має постійного місця проживання, може незаконно впливати на свідків та потерпілого, вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки є неодноразово судимою особою.

Таким чином, суд вважає, що прокурором було доведено наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, і що необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого.

Метою продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки ще існують зазначені ризики.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.

Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду обвинувального акту обставини, суд приходить до висновку, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно продовжити.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 331-380 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Одеській установі виконання покарань - 21, на 60 діб, тобто до 08.09.2017 року.
Строк дії ухвали суду обчислюється з моменту оголошення ухвали суду, тобто з 10.07.2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1
10.07.2017