Ухвала іменем україни 29 травня 2017року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Апеляційного суду Харківської області від 25 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

Засуджений 23 березня 2017 року звернувся до суду з касаційною скаргою та клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження зазначеного судового рішення.

Своє клопотання ОСОБА_4 обґрунтовує власною юридичною неосвіченістю, та відсутністю захисника протягом визначеного законом часу на касаційне оскарження.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи, наведені у клопотанні, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 426 КПК касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
При цьому, правило дотримання тримісячного строку для подання касаційної скарги має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу. Це правило надає сторонам кримінального провадження достатній строк для роздумів, у межах якого вони зобов`язані (мають право) вчинити процесуальну дію, чітко визначити свої аргументи та окреслити власну правову позицію.
Частиною 1 ст. 117 КПК встановлено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.

Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами,

що унеможливлювали чи ускладнювали можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Згідно розписки копію вироку Апеляційного суду Харківської області від 25 січня 2016 року засуджений отримав 28 січня 2016 року, тому для нього останнім днем на касаційне оскарження згаданого вироку суду апеляційної інстанції є 29 квітня 2016 року, однак засуджений звернувся до ВССУ через 11 місяців після закінчення строку на касаційне оскарження.

Як убачається з матеріалів провадження № 5-2177ск16 за касаційною скаргою засудженого для захисту ОСОБА_4 було залучено адвоката ОСОБА_5 (договір про надання правової допомоги № 30 від 03 березня 2016 року).

Отже, посилання засудженого на неможливість подати касаційну скаргу протягом визначеного строку через юридичну неосвіченість та відсутність захисника є необґрунтованим.

Таким чином, на думку колегії суддів, ОСОБА_4 не навів у клопотанні об`єктивних підстав, які перешкодили чи могли перешкодити йому скористатися своїм правом на касаційне оскарження в межах строку, визначеного ч. 2 ст. 426 КПК, а тому підстави для поновлення цього строку відсутні.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.

Враховуючи наведене та керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, п. 6

розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України

від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити засудженому ОСОБА_4 в поновленні строку на касаційне оскарження вироку Апеляційного суду Харківської області від 25 січня 2016 року та повернути його касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3