В И Р О К І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 липня 2017 року місто Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , представника потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження №0005216 від 22.08.2016 року за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, українця, із середньою освітою, тимчасово не працевлаштованого, неодруженого, дітей на утриманні не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

встановив:

21.08.2016, приблизно о 16 годині 40 хвилин, водій ОСОБА_6 , керуючи мотоциклом «Урал ИМЗ 8.103-10», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині вул. Прибережна магістраль, рухаючись з боку вул. Українська в напрямку вул. 12-го Квітня в м. Запоріжжі.

В цей же час, пішохід ОСОБА_4 , знаходячись біля каскаду «Веселка» по вул. Прибережна магістраль в м. Запоріжжі, почав перетинати проїзну частину вул. Прибережної магістралі, рухаючись по позначеному дорожньою розміткою та дорожніми знаками нерегульованому пішохідному переході, зліва - направо за ходом руху водія ОСОБА_6 .

Водій ОСОБА_6 , маючи об`єктивну можливість виявити пішохідний перехід та пішохода ОСОБА_4 , який перебував на йому, діючи в порушення вимог п.18.1 Правил дорожнього руху України, згідно з яким: «водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», своєчасних заходів до зменшення швидкості руху керованого ним транспортного засобу не застосував, дорогу пішоходу ОСОБА_4 не надав, в результаті чого допустив наїзд на останнього, керованим транспортним засобом.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди, згідно висновку судово-медичної експертизи №4052 від 12.10.2016 року, пішоходу ОСОБА_4 , були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: забою головного мозку з локалізацією зони удару в правій лобовій частці, рани в тім`яній області, синець в області правого ока, які в сукупності кваліфікуються, як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, які не є небезпечними для життя, але такими, що спричинили довготривалий розлад здоров`я, більше 21 дня. Розрив правого ключично-акроміального зчленування, який кваліфікуються, як тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості, яке не є небезпечним для життя, але таким, що спричинили довготривалий розлад здоров`я, більше 21 дня.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи №689/16 від 10.10.2016 року в даній дорожньо-транспортній ситуації, дії водія мотоциклу «Урал ИМЗ 8.103-10», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не відповідали вимогам п.18.1 Правил дорожнього руху України, що знаходиться у причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди. Водій ОСОБА_6 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода, шляхом своєчасного зменшення швидкості, аж до повної зупинки.

Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення відповідно до ч.1 ст.337 КПК України.

В судовому засіданні обвинувачений не оспорюючи час, місце, форму вини за кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.1 ст.286 КК України, винним в обвинуваченні визнав себе повністю, розкаявся. Щодо вчиненого пояснив суду, що дійсно 21.08.2016 року близько сімнадцятої години рухався Прибережною магістраллю в м. Запоріжжі в напрямку мостів. Під`їжджаючи до Каскаду фонтанів «Веселка» був засліплений сонцем, вчасно не зреагував та здійснив наїзд на потерпілого, який вийшов на проїзну частину із-за автомобіля, що стояв чи зупинився перед пішохідним переходом.

Після зіткнення з потерпілим разом із дружиною, яка була в якості пасажира, впав. Відразу ж дружина викликала швидку допомогу та працівників поліції, а він до приїзду останніх намагався надавати допомогу потерпілому, який був непритомний, закривав його від сонця. На наступний день з самого ранку уже був в лікарні. Зазначив, що опікувався потерпілим увесь час перебування його на лікуванні у 5-й міській лікарні, придбавав ліки, продукти харчування. Опікувався і в подальшому, після виписки потерпілого з лікарні та при проходженні реабілітації. Окремо надавав кошти на ліки, близько 4100 грн. та на реабілітацію, зокрема, під розписку 3000 грн.

Вважає, що з потерпілим повівся належним чином, а причиною звернення останнього з позовом та пред`явлення матеріальних вимог стали неправомірні дії представника потерпілого - адвоката ОСОБА_8 , який у даному кримінальному провадженні спочатку надавав йому юридичну допомогу, консультував його в тому числі через свого колегу Чернова, обіцяв вирішити його питання з потерпілим. Проте після того коли обвинувачений відмовився від послуг ОСОБА_8 останній почав надавати послуги потерпілому з відповідними наслідками.

Потерпілий ОСОБА_4 повідомив, що в той день рухався на пляж, пересікав Прибережну магістраль та нажаль не помітив мотоцикл обвинуваченого. Обставин аварії не пам`ятає, оскільки втрачав свідомість та прийшов до тями лише в лікарні. На даний час себе почуває погано, оскільки результати аварії відклали відбитки на його подальшому житті. Відразу після аварії не усвідомлював усіх наслідків для здоров`я, що могли настати. Зокрема, став розгублений, погіршилася пам`ять від чого не зразу впізнає людей, відчуває себе хворим. Моральну шкоду пов`язує зокрема із тим, що умови в 5-й міській лікарні далеко не ідеальні, а після серпневої жари відразу ж похолодало, а там не було одіял та інше.

У судовому засіданні потерпілий не заперечив надання обвинуваченим допомоги, зокрема, зазначив, що обвинувачений сам або з дружиною, спочатку щоденно, приходив до лікарні, приносив медикаменти та їжу. Проте, відвідини з часом ставали рідшими. Підтвердив отримання коштів від обвинуваченого. Зазначив, що непорозуміння, зокрема, виникли внаслідок того, що обвинувачений був проти проходження лікування в Клініці моторсічі.

Даючи юридичну оцінку, встановленим обставинам, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 , своїми діями здійснив порушення правил дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження і їх вірно кваліфіковано за ч.1 ст.286 КК України.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України дослідження доказів по даному кримінальному провадженню по кримінальному правопорушенню, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини за кримінальним правопорушенням, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним у зв`язку із відсутністю сумнівів правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій. Сторонам роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, судовим розглядом встановлено винність ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, за вчинення якого він підлягає покаранню.

Як обставину, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, визнання вини, добровільне відшкодування шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

При визначенні виду й міри покарання судом враховується вчинення обвинуваченим, раніше не судимим, злочину, що ст.12 КК України віднесено до злочинів середньої тяжкості. Враховано відомості про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, має сім`ю, тимчасово не працює, з 2000 року перебуває на диспансерному обліку з діагнозом психічні та поведінкові розлади в наслідок вживання опіатів, синдром залежності, контрольована залежність, під клінічним наглядом отримує ЗПТ. На обліку у лікаря-психіатра не перебуває, по місцю проживання скарг не надходило.

З урахуванням вимог ст.69-1 КК України та встановленні обставин, що пом`якшують покарання, розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_6 не може перевищувати двох третин максимального строку найбільш суворого виду покарання, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Таким чином, із огляду на зазначене, суд доходить висновку про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 в межах санкції ч.1 ст.286 КК України з урахуванням вимог ст.69-1 КК України з позбавленням права керування транспортним засобом, оскільки обвинувачений мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_4 шляхом зупинки керованого ним транспортного засобу до місця наїзду проте цього не зробив, до всього перебуває на диспансерному обліку, отримує замінно-підтримуючу терапію.

Разом з тим, суд доходить висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання й наявності підстав для звільнення його від відбування покарання з випробуванням й покладенням на його обов`язків відповідно до ст.ст. 75, 76 КК України.

Крім того, під час підготовчого судового засідання представником потерпілого адвокатом ОСОБА_8 заявлено цивільний позов, в якому просив стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого 150000 грн. в рахунок відшкодування моральної та матеріальної шкоди. При цьому адвокатом зазначено, що вказана сума складається з 22000 грн., як коштів понесених відшкодувань на лікування; 78000 грн. відшкодування шкоди здоров`ю (в межах лімітів страхових виплат); 50000 грн. розмір заподіяної моральної шкоди (а.с.31).

До позовної заяви долучені копії квитанцій на придбання медикаментів та вартість лікування потерпілого в ТОВ «Клініка моторсіч», що разом за сумою не відповідають позовним вимогам та складають 8978,1 грн. (а.с. 36), а відтак не підтверджують заявлені вимоги.

28.02.2017 року судом задоволено клопотання обвинуваченого відведено від участі в справі адвоката ОСОБА_8 з тих підстав, що в даному кримінальному провадженні адвокат надавав юридичну допомогу обвинуваченому, консультував його в тому числі через свого колегу Чернова, проте, після того, як обвинувачений відмовився від послуг ОСОБА_8 , останній почав надавати послуги потерпілому у кримінальному провадженні (а.с. 54).

14.03.2017 року після заміни представника потерпілого останнім було подано уточнену позовну заяву в якій просив стягнути з обвинуваченого на його користь 154 500 грн. З яких 100 000 грн. відшкодування у зв`язку з ушкодженням здоров`я, 50 000 грн. відшкодування моральної шкоди та 4500 вартість зламаної електронної книги.

Представник третьої особи ПАТ «УПСК» у судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, пояснень не надав.

У судовому засіданні ні потерпілий, ні його представник не змогли пояснити та надати розрахунку заявленим вимогам, зокрема, порядку визначення суми 82 350,81 грн. У судовому засіданні встановлено, що до заяви не подано всіх документів на підтвердження вимог. Зокрема, документів на підтвердження придбання медикаментів. Серед останніх містяться квитанції, що за датою віднесені до часу коли потерпілий перебував на стаціонарі, а відтак самостійно не міг їх придбавати. На підтвердження вартості електронної книги документів не надано.

Дослідивши позовну заяву та уточнення до неї суд доходить висновку про необхідність залишення її без розгляду з підстав невідповідності вимогам ст.ст.118-119 ЦПК України та ст.128 КПК України.

Витрати, пов`язані з проведенням експертиз стягненню з обвинуваченого не підлягають, оскільки за змістом Закону України «Про судову експертизу» проведення вищевказаних експертиз є обов`язком експертів відповідного НДЕКЦ та які відповідно до статті 15 вказаного Закону здійснюються за рахунок коштів, які за цільовим направленням виділяються відповідним експертним установам з Державного бюджету України.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Керуючись ст.ст. 368-371, 374, 376 КПК України,
засудив:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.286 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на 1 (один) рік з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання з випробуванням на 2 (два) роки, якщо протягом цього іспитового строку засуджений не вчинить нового злочину.

У відповідності до п.п. 1, 2 ст.76 Кримінального кодексу України протягом іспитового строку покласти на засудженого такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення збитків залишити без розгляду, роз`яснивши право на повторне звернення до суду після усунення вказаних недоліків.

Речовий доказ мотоцикл «Урал ИМЗ 8.103-10», що переданий на відповідальне зберігання засудженому ОСОБА_6 передати останньому за належністю.

На вирок учасниками судового провадження можуть бути подані апеляційні скарги до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1