Справа № 507/411/17
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
В С Т А Н О В И В :
Слідчий в клопотанні зазначає, що 27.03.2017 року в період часу з 00:00 години по 00:20 годину, невідомі особи, які знаходились поряд з територією ТОВ "Заплазький елеватор" в с. Солтанівка Любашівського району Одеської області, побили ОСОБА_5 , спричинивши ушкодження у вигляді саден на обличчі та забоїв в різних частинах тіла, після чого заволоділи мопедом марки "Honda Dio" чорного кольору, який належав ОСОБА_5 і зникли з місця скоєння злочину. Таким чином злочинними діями невідомих осіб, потерпілому ОСОБА_5 було спричинено матеріальну шкоду на загальну суму близько 5000 грн.
В ході проведення огляду місця пригоди за вказаним фактом, на вул. Корольова поряд із залізничним переїздом в с. Солтанівка Любашівського району Одеської області та на ділянці поряд із будівлею колишнього бару "Колос" в тому ж селі, було виявлено та вилучено два об`єкти схожі на недопалки цигарки з фільтром на яких є маркування сірими буквами на синьому фоні, а саме: " ОСОБА_6 ", які могли бути залишені злочинцями, що скоїли злочин відносно ОСОБА_5 .
Вказані речі мають значення речових доказів по кримінальному провадженню, в подальшому підлягатимуть дослідженню, тому слідчий просив накласти арешт на тимчасово вилучені речі.
Розглянувши клопотання, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Відповідно до ч.7 ст. 236 КПК України, предмети, які вилучені, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно ч.2 ст.170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним в ч.2 ст.167 КПК України.
Відповідно до ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:… 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.
Враховуючи вищевикладене, зважаючи, що зазначені речі, що були вилучені під час огляду місця пригоди за вказаним фактом, являються речовими доказами та в подальшому підлягатимуть дослідженню, тому з метою забезпечення, їх збереження, для проведення експертного дослідження необхідно накласти на них арешт.
На підставі викладеного, керуючись ст. 170-175 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В :
Ухвала підлягає негайному виконанню старшим слідчим Любашівського ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 .
Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`яти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Одеської області.
Слідчий суддя : ОСОБА_1