Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
Справа № 541/256/17
№ провадження 1-кп/541/67/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 лютого 2017 року
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

та прокурора - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миргород кримінальне провадження (внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000245 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Лубни Полтавської області, громадянина України, не працюючого, не одружений, з середньою освітою, раніше не судимий, місце реєстрації відсутнє, але фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -
у вчиненні злочину, передбачених ч. 1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

06.04.2006 приблизно о 22.00 год. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , законно перебуваючи в приміщенні продуктового магазину «Елла», що належить ОСОБА_6 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, чітко усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дії, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, переслідуючи мету наживи та незаконного збагачення, маючи бажання та намір, направлені на таємне викрадення грошових коштів, скориставшись тимчасовою відсутністю продавця та моментом коли за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу із полиці столу, таємно викрав приналежні ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 975 гривень. Після чого з викраденими грошима місце вчинення злочину покинув та в подальшому викраденими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, чим довів свій злочинний умисел до кінця.

В результаті протиправних злочинних дій ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_6 завдано шкоди, а саме матеріальних збитків на загальну суму 975 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_5 вину у оголошеному обвинуваченні визнав повністю та по суті обвинувачення суду пояснив, що він дійсно в один з днів квітня 2006 року зайшовши в приміщення продуктового магазину «Елла», розташованого за адресою: м. Миргород, вул. Гурамішвілі, 137/13 та вживав з продовцем алкогольні напої. В ході вживання алкогольних напоїв виявив на полці прилавка стопку купюр. Під раптово виниклим умислом він взяв кошти та поклав до свого карману. Через деякий час вийшов з магазину, а потів повернувся з метою придбати продукти. Однак, його відразу затримала продавець та сторож за підозрою у вчиненні крадіжки. Вони також викликали власника магазину та працівників міліції. Він попросився вийти в туалет і біля туалету, який розташований позаду магазину, спробував викинути вкрадені кошти, однак був помічений.

З`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим змісту фактичних обставин справи, у вчиненні яких він звинувачується, не маючи сумнівів у добровільності та істинності його позиції в судовому засіданні, де він визнав свою вину у вчиненні злочину, суд приймає їх до уваги такими, що відповідають дійсності без повного дослідження всіх доказів по справі, визнавши згідно ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, що характеризують його особу.

Таким чином, суд вважає вину ОСОБА_5 у вчиненні злочину доведеною повністю. Його умисні дії, що виразились у таємному викраденні майна містять всі ознаки складу злочину передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Обставиною, що пом`якшує вину обвинуваченого, є щире каяття.

При призначенні міри покарання обвинуваченому судом враховується невелику ступінь тяжкості вчиненого ним діяння, його негативне ставлення до скоєного, обставини справи, що пом`якшують покарання, та відсутність обтяжуючих вину обставин, а також тривалість строку з моменту вчинення злочину, особу обвинуваченого, який не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання. Тому суд вважає за можливе застосувати до обвинуваченого покарання в найменшому виді та розмірі визначеному санкцією частини 1 статті 185 КК України в редакції, яка була чинна на момент вчинення кримінального правопрушення, за якою звинувачується ОСОБА_5 .

Незважаючи на те, що злочин за який звинувачується ОСОБА_5 вчинено 04 квітня 2006 року суд не має підстав застосовувати ч.1 ст. 49 КК України для звільення від кримніальної відповідальності у звязку із закінченням строків давності, так як в ході судового розгляду встановдено, що перебіг давності зупинявся, з підстав того що ОСОБА_5 після притягнення у яксоті обвиунваченого, 14 квітня 2006 року порушив зобовязання, які надав у підписці про невиїх залишивши своє місце проживання та реєстрації та перебував у розшуку до січня 2017 року.

Керуючись ст.ст. 349;368; 370; 374; 376 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 визнати винним і призначити покарання по ч. 1 ст. 185 КК України, у вигляді штрафу розміром 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень в дохід держави.

Скасувати відносно ОСОБА_5 застосований в ході досудового розслідування запобіжний захід у виді особистого зобовязання.

Речовий доказ у кримінальному провадженні грошові кошти в сумі 975 гривень, які передані під розписку про відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 залишити власнику та дозволити розпоряджатись ним на власникй розсуд.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області на протязі 30 днів, шляхом подачі апеляційних скарг через Миргородський міськрайонний суд, засудженим ОСОБА_5 з моменту вручення йому копії вироку, а іншими учасниками процесу в той же строк з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1