Справа № 755/1508/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" лютого 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю слідчого ОСОБА_3 ,
Старший слідчий Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_3 звернулась до суду із клопотанням, погодженим з прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_4 про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на праві власності зареєстрована за ОСОБА_5 .
Досудовим розслідування встановлено, що право власності на квартиру АДРЕСА_1 на даний час перейшло до ОСОБА_5 , що не має права на таке майно, відповідно квартира може бути реалізована останнім, що змушує слідчого звернутись до суду з клопотанням про накладення арешту на вказане нерухоме майно.
Враховуючи клопотання слідчого про розгляд справи без повідомлення власника майна та на підставі положень ч. 2 ст. 172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна, визнано за можливе провести судовий розгляд клопотання без участі власника майна.
Вислухавши доводи слідчого, якими вона обґрунтовує клопотання, дослідивши надані копії документів, слідчий суддя вважає клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно із ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частиною 4, 11 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна накладається на майно третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
За даними свідоцтва про право власності на житло від 22.10.1993 року квартира АДРЕСА_1 належала на праві приватної власності ОСОБА_7 .
Відповідно до Договору купівлі продажу нерухомості від 22.09.1997 року укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 останніми було набуто на праві спільної часткової власності квартиру АДРЕСА_1 .
Згідно із довідкою Комунального концерну «Центр комунального сервісу» від 23.01.2017 року ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 були зареєстровані у вказаній квартирі, однак по причині смерті зняті з реєстрації.
За даними протоколу допиту потерпілої ОСОБА_6 остання показала, що з 2009 року постійно проживала в квартирі АДРЕСА_1 разом з своїми дідом, бабою та тіткою до моменту їхньої смерті та є спадкоємицею вказаного нерухомого майна за законом.
Однак, як вбачається із інформаційної довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації КМДА від 16.11.2016 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.12.2016 року квартира АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації державного фонду Київського державного авіаційного заводу 22.08.1994 року, розпорядження №712 від 11.08.1994 року.
В ході досудового розслідування встановлено, що в документах поданих ОСОБА_5 на підставі яких приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11 було проведено первинну реєстрацію права власності на нерухоме майно, вбачаються ознаки підробки.
Беручи до уваги викладене, з метою запобігання в подальшому незаконного відчуження вказаної квартири, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на об`єкт нерухомого майна.
Керуючись ст.ст. 131, 170-175, 309 КПК України, слідчий суддя -
Клопотання старшого слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на праві власності зареєстрована за ОСОБА_5 .
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а підозрюваним у той же строк з моменту вручення копії ухвали.
Слідчий суддя