Справа № 396/1112/16-к
Провадження № 1-кп/396/144/16
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.12.2016 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області
в складі: головуючого-судді ОСОБА_1
з участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,, українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, на утримані неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не має, раніше не судимого,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, на утримані неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не має, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України,
ОСОБА_4 і ОСОБА_5 вчинили незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) за попередньою змовою групою осіб, поєднану із проникненням до іншого приміщення, тобто скоїли кримінальне правопорушення за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.
Судом встановлено та доведено, що 26 травня 2016 року близько 23.50 год., ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_5 , за попередньою змовою групою осіб, маючи спільний прямий умисел, який супроводжувався корисливим мотивом та метою на викрадення 20 літрів дизельного пального, реалізували шляхом відчинення вхідних дверей приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проникли в середину надвірної будівлі.
Знаходячись у приміщенні, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 переконались в таємності своїх дій, після чого ОСОБА_4 відкрутив кришку бочки, в якій знаходилося дизельне пальне та за допомогою ключа, які заздалегідь приготували та взяли з собою, а також шланг, який вставив ОСОБА_4 в дану бочку та направив в пластикову каністру об`ємом 20 літрів.
Однак, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 був помічений ОСОБА_7 , та з причин, які не залежали від їхньої волі не вчинили усіх дій, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, і не спричинили матеріальної шкоди у розмірі 385 грн. на яку був направлений злочинний умисел.
Будучи допитаний по первинному обвинуваченню, обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що він запропонував ОСОБА_5 піти з ним на подвір`я потерпілого ОСОБА_7 , і він погодився, вночі того дня вони прийшли до домоволодіння потерпілого, усе робили спонтанно, спочатку хотіли роздивитися, побачили сарай, двері у ньому були привідчинені, раніше у цьому сараї він не був, каністри знайшли в сараї. У них був умисел на викрадення 20 літрів солярки, вони відчинили двері сараю і зайшли всередину, зачинивши за собою двері. Хотіли злити 20 літрів для власних цілей, але не змогли злити, бо хазяїн помітив, почулися постріли, потерпілий почав через вікно стріляти по ним, казав що їх приб`є, потім у сарай зайшли потерпілий із сином, в обох були рушниці, вони наказали йому з ОСОБА_5 лягти на землю й самі стояли над ними, не дозволяючи їм піднятися. Через 1 годину приїхали працівники міліції, їх було двоє, вони оглянули сарай, записали їхні анкетні дані і відпустили їх. Працівникам міліції на незаконні дії потерпілого і його сина вони не скаржились. Вони вдвох хотіли злити дизпаливо.
Будучи додатково допитаним по зміненому обвинуваченню, ОСОБА_4 свою вину визнав частково, пояснив, що він не хотів зливати солярку, в попередньому судовому засіданні він помилився і надав неправильні покази, вони йшли із ОСОБА_5 до сараю, щоб подивитися, чи є там солярка, у нього був ключ для відкривання бочок, який він забув викласти, і шланг, каністри у них не було. Він відкрутив кришку бочки, запхнув у бочку шланг і «побулькав», щоб перевірити, чи є там солярка. В цей час двері зачинили з вулиці і потерпілий почав по ним стріляти через вікно, розбивши при цьому шибку, потерпілий із сином стояли над ними, коли вони лежали на землі обличчям до землі, він і ОСОБА_5 просили, щоб їх відпустили, згодом приходив брат ОСОБА_5 і сварив його за вчинене. Претензій до потерпілого ОСОБА_7 і його сина ніхто не висловлював. Вважає, що вони вчинили незаконне проникнення до володіння потерпілого, в чому розкаюється і просить його суворо не карати. Він не вибачався перед потерпілим, обіцяє в подальшому не вчиняти правопорушень.
Будучи допитаний по первинному обвинуваченню, обвинувачений ОСОБА_5 повідомив, що погоджується із показаннями, наданими ОСОБА_4 , пояснив, що ОСОБА_4 перед цим сказав, щоб піти до ОСОБА_7 і злити солярку, вони хотіли злити 20 літрів додому для ОСОБА_4 . Він стояв збоку і дивився, що робить ОСОБА_4 , підсвічував йому своїм мобільним телефоном, проти дій останнього він не заперечував. ОСОБА_4 запхнув шлан в отвір бочки і хотів злити солярку, але в цей час двері з вулиці замкнули й почали по ним стріляти. Претензій до працівників поліції він не має, але вважає, що потерпілий із сином їх затримали та незаконно утримували у сараї цілу годину, при цьому тілесних ушкоджень їм не завдавали. На незаконні дії потерпілого вони скарг не писали і працівникам поліції не повідомляли.
Будучи додатково допитаним по зміненому обвинуваченню, ОСОБА_5 повідомив, що вони не мали наміру вчиняти крадіжку, в попередньому судовому засіданні він нервувався, тому і надав неправильні покази. Вони двічі заходили до сараю, перший раз вони почули якийсь шум на вулиці та вибігали звідти на вулицю, потім через деякий час знову повернулися, щоб подивитися, що є у сараї. Вважає, що вони вчинили незаконне проникнення до володіння потерпілого, в чому розкаюється і просить його суворо не карати. Він вибачався перед потерпілим, обіцяє в подальшому не вчиняти правопорушень.
Допитаний потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що напередодні вказаних подій виявив крадіжку солярки з бочки, яка була в його сараї, а тому вирішив влаштувати засідку, він разом із сином в ту ніч сиділи в кабіні автомашини на подвір`ї свого домоволодіння, у полі зору був вхід до сараю, він побачив, що спочатку крадучись пройшов молодий хлопець ОСОБА_8 , у якого в руках була каністра, кольору не примітив, вона була обсягом 20 літрів, який зайшов всередину сараю, за ним зайшов ОСОБА_9 , який за собою зачинив двері, через кілька хвилин почувся звук розбитих пляшок, які він заздалегідь поклав на бочку із соляркою, та обвинувачені вибігли та втекли. Через півгодини вони знову повернулись і зайшли всередину сараю, він сказав синові дошкою приперти двері дошкою, що він і зробив, його син вийшов першим, а за ним вийшов і він сам. Він подзвонив дружині, щоб та викликала міліцію, а самі залишилися біля дверей. До приїзду працівників міліції обвинувачені просилися, щоб їх відпустили. Спочатку вони кричали й намагалися вибити двері, тому він із свого травматичного пістолету зробив кілька пострілів у повітря вгору, щоб їх налякати. Коли вони заспокоїлися, то вони із сином зайшли всередину і наказали їм лягти на землю та не рухатися. Вони послухалися та лягли на землю обличчям донизу, руки поклали за спиною, й вони із сином стояли над ними, не даючи їм можливості піднятися, бо не хотіли, щоб останні втекли. Він зателефонував родичам ОСОБА_10 , й через деякий час прибув ОСОБА_11 , брат ОСОБА_12 .Татієвського, який картав його за вчинене. Його син світив мобільним телефоном, й він побачив, що із бочки із соляркою стирчав шланг на землі, й він зрозумів, що вони не встигли відкачати солярку, бо їх викрили. Він побачив за підлозі ключ для відкриття бочки із соляркою, який не належав йому. Повідомив, що його домоволодіння частково огороджене, й обвинувачені заходили із території, яка не була огороджена. Працівники міліції приїхали через 40 хв., вони відібрали у нього пояснення, склали протокол огляду місця події, зауважень до нього щодо неправомірних дій до обвинувачених про обмеження їх свободи йому ніхто не висловлював, ін. самі обвинувачені, ні їх родичі, ні працівники міліції, він їх утримував близько 40 хв., щоб передати працівникам міліції, фізична сила до них не застосовувалась.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснила, що працює сільським головою с. Помічна Новоукраїнского району, вона не була очевидцем неправомірних подій обвинувачених, повідомила, що ОСОБА_9 характеризується негативно як схильний до вчинення правопорушень, а ОСОБА_10 характеризується позитивно.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснив, що він із батьком потерпілим ОСОБА_7 пізно ввечері сидів у машині в засідці, бо батько сказав, що із сараю хтось вкрав солярку. Він бачив як ОСОБА_4 і ОСОБА_5 зі сторони поля, де не було огорожі, зайшли в сарай, у когось з них у руках була каністра, звідки потім вийшли, а через короткий час вони повернулися до сараю і зачинили за собою двері. Батько сказав йому підперти двері, що він і зробив. Батько кілька разів вистрілив із пістолета вгору, щоб заспокоїти обвинувачених, сказав їм лягти на землю, що останні й виконали. Вони зайшли в сарай і слідкували за обвинуваченими до приїзду працівників поліції, він по черзі несильно притискав обвинувачених до землі дрючком, щоб ті не піднімалися. Працівники поліції приїхали десь через годину, перед їхнім приїздом приходили ОСОБА_15 і ОСОБА_16 , а також брат ОСОБА_5 . Пояснив, що двері у сараї були зачинені на замок, який легко відчинявся без ключа. Вони затримали обвинувачених, щоб передати їх працівникам поліції, родичі обвинувачених не висловлювали їм зауважень, пригадує, щоб підписував якісь документи, які складали працівники поліції.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_17 пояснив, що опівночі подзвонив ОСОБА_7 і сказав прийти, бо він спіймав злодіїв. ОСОБА_7 із сином стояли біля сараю, потім відчинили його і показали йому ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , які лежали на землі обличчям донизу, їх ніхто не бив. В руках у потерпілого він нічого не бачив, а у його сина в руках був дрючок. Згодом приїхали працівники поліції, жодних зауважень він не чув.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_18 пояснив, що ввечері того дня він був вдома у А.Татієвського, який являється братом ОСОБА_5 . Після телефонного дзвінка він разом з ОСОБА_19 .Татієвським поїхали до домоволодіння потерпілого ОСОБА_20 .Бондаренка, у сараї якого побачив ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , вони лежали на землі і мовчали. Він дочекався разом з усіма працівників поліції, які приїхали через півгодини. Зауважень з приводу затримання ОСОБА_9 і ОСОБА_10 він не чув.
Незважаючи на часткове визнання обвинуваченими своєї вини, їхня вина у вчиненні інкримінованого злочину у повному обсязі доводиться наступними доказами, зокрема:
-протоколом огляду місця події від 27.05.2016 року (а.п.95-99), згідно якого, за згодою ОСОБА_7 (а.п.94), в період з 00.39 год. до 01.09 год. оглянуто домоволодіння ОСОБА_7 (а.п.112-113) за адресою АДРЕСА_2 , під час якого у сараї виявлено бочку із паливом, з якої виявлено гумовий шланг, який веде до каністри, також у цьому приміщенні виявлено ОСОБА_4 і ОСОБА_5 ;
-протоколом огляду місця події від 10.06.2016 року (а.п.106-108), згідно якого, за згодою ОСОБА_7 (а.п.105), в період з 16.40 год. до 17.02 год. оглянуто домоволодіння ОСОБА_7 (а.п.112-113) за адресою АДРЕСА_2 , під час якого у сараї виявлено та вилучено три пластикові каністри по 20 літрів кожна, ключ для відкривання кришок до бочок, гумовий шланг, які визнані речовими доказами (а.п.117-118);
-висновком експерта №455 від 15.06.2016 року (а.п.114-116), згідно якого ринкова вартість одного літра дизпалива станом на 26.05.2016 року складає 19,25 грн.
Суд критично оцінює вторинні показання обвинувачених у тій частині, що вони не мали наміру викрадати дизпаливо, у зв`язку із наступним.
Для з`ясування наявності складу злочину за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України та доведення винуватості ОСОБА_4 і ОСОБА_5 у вчиненні незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) за попередньою змовою групою осіб, слід встановити наступні обставини: факт незаконного проникнення до приміщення потерпілого, наявність домовленості про спільне вчинення неправомірних дій, наявність умислу на викрадення чужого майна, вчинення конкретних дій на реалізацію свого злочинного умислу, недоведення до завершення цих дій з незалежних від них причин, кількість і вартість чужого майна, на викрадення якого був спрямований умисел, у розмірі, достатньому для притягнення до кримінальної відповідальності.
Суд вважає. що усі ці обставини знайшли підтвердження у судовому засіданні, зважаючи на таке.
Суд кладе в основу вироку показання потерпілого ОСОБА_7 і свідка ОСОБА_14 , які є логічними та послідовними, в основних деталях узгоджуються між собою і не суперечать показанням інших свідків та зібраним письмовим доказам.
Крім цього суд вважає правдивими первинні показання обвинувачених, наданих ними під час розгляду обвинувального акту за ч.1 ст.162 КК України, які надавались ними вільно і повно, були логічними та послідовними, узгоджувалися між собою і з показаннями як потерпілого ОСОБА_7 , так і свідка ОСОБА_14 .
Зміну наданих раніше показань суд розцінює як спосіб захисту та намір уникнути відповідальності від зміненого обвинувачення у вчиненні більш тяжкого кримінального правопорушення. Такі покази втратили свою логічність і послідовність, є явно суперечливими та невірогідними.
Обвинуваченими не заперечується факт незаконного проникнення до приміщення потерпілого ОСОБА_7 сараю, розташованого на подвір`ї домоволодіння останнього, які пояснили, що дійсно без дозволу власника самовільно проникли до належного йому приміщення. Ця обставина додатково доводиться показаннями потерпілого ОСОБА_7 і свідка ОСОБА_14 , які чітко повідомили, що були очевидцями їхнього незаконного проникнення до сараю шляхом відкривання дверей. Також інші свідки повідомили, що в той час, коли вони за викликом потерпілого прибули на подвір`я його домоволодіння, то виявили у сараї ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , які лежали на землі.
Як повідомили обвинувачені, вони попередньо спільно домовились проникнути до сараю потерпілого, із метою вчинення крадіжки 20 літрів дизпалива (за первинними показами), або із метою подивитися, чи є у сараї солярка (за вторинними показами), спільність дій обвинувачених, крім їхніх показань, підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_7 і свідка ОСОБА_14 , які повідомили, що обвинувачені разом прийшли на подвір`я і обидва зайшли до сараю. ОСОБА_4 вчиняв активні дії по реалізації злочинного умислу, а ОСОБА_5 йому при цьому допомагав, підсвічуючи мобільним телефоном. Таким чином, обвинувачені діяли за єдиним планом та вчиняли узгоджені дії, як під час проникнення до сараю, так і після цього.
Наявність умислу на викрадення чужого майна 20 літрів дизпалива доводиться, крім первинних зізнавальних показів обвинувачених, також самою їхньою поведінкою та наявністю у них певних знарядь вчинення злочину.
Так, зі слів показань потерпілого ОСОБА_7 і свідка ОСОБА_14 вбачається, що в той час, коли вони перебували у засідці, то бачили в руках обвинувачених каністру - в руках у ОСОБА_4 (зі слів потерпілого) або в руках когось із них (зі слів свідка). Суд не вбачає принципової різниці у цих показах, оскільки на момент вчинення неправомірних дій була пізня година і темна пора доби, що ускладнювало сприйняття облич обвинувачених, й тому свідок міг не розгледіти, хто саме ніс каністру. Також обвинувачені під час первинних показів пояснювали, що ОСОБА_4 взяв із собою ключ для відкривання бочок і також шланг. Цю ж обставину ОСОБА_4 ствердив також і під час вторинних показів. Наявність цих знарядь свідчить про те, що останні заздалегідь та усвідомлено взяли із собою ці предмети, без яких неможливе вчинення крадіжки дизпалива із бочки.
Також про намір вчинити саме крадіжку свідчить настирність у діях обвинувачених, які після першої спроби, яку вони припинили із-за шуму (зі слів обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_7 і свідка ОСОБА_14 ), вирішили вдруге проникнути до сараю. Така наполегливість у намірі довести до завершення свої дії, переконує суд у наявності умислу на вчинення крадіжки чужого майна дизпалива.
Крім цього, поведінка обвинувачених, які проникнувши до сараю, зачинили за собою двері, свідчить про їх бажання таємно здійснити протиправні дії по викраденню чужого майна.
Кількість чужого майна дизпалива, на викрадення якого був спрямований умисел обвинувачених, з`ясовується на підставі первинних показів обвинувачених, які чітко та послідовно заявляли про намір викрадення обумовленого розміру 20 літрів дизпалива. Ця обставина додатково підтверджується наявністю у них каністри ємністю 20 літрів. Вартість 20 літрів дизпалива, яке хотіли викрасти обвинувачені, згідно висновку експерта №455 від 15.06.2016 року, становить 385 грн. (із розрахунку 1 літр дизпалива по 19,25 грн.), яка є достатньою для притягнення до кримінальної відповідальності,
Наявність активних дій по реалізації свого умислу, крім зізнавальних первинних показів обвинувачених, стверджується показаннями потерпілого ОСОБА_7 про те, що ним було виявлено відкручену кришку бочки із дизпаливом, з якої стирчав шланг, а поруч стояла каністра. Ця обставина також стверджується виявленою під час огляду місця події від 27.05.2016 року обстановкою вчиненого злочину.
Посилання сторони захисту на відсутність переконливих доказів щодо умислу обвинувачених на викрадення майна, судом не може бути взята до уваги, у зв`язку із наступним.
Згідно ст.91 КПК України, у кримінальному проваджені підлягають доказуванню:
1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);
2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;
3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;
4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;
5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.
Згідно ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів с показання, речові докази, документи, висновки експертів.
За загальним правилом, докази поділяються на прямі та непрямі (проміжні), різниця між якими полягає у їх переконливості, й суд не вправі встановлювати винність особи виключно на непрямих доказах, проте суд, поза розумним сумнівом, може прийти до висновку про винуватість особи на підставі прямих і непрямих доказів, які за своєю узгодженістю вказують на спрямованість умислу обвинувачених, та оцінюючи їхню поведінку по реалізації свого умислу.
Оскільки ОСОБА_4 і ОСОБА_5 звинувачуються у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна, об`єктивна сторона якого передбачає таємність їх дій, що унеможливлює чи ускладнює наявність прямих доказів, напр. показів потерпілого чи свідків по факту вчинення крадіжки, то в даному випадку суд грунтує свій висновок на сукупності вище перелічених прямих і непрямих доказів, які вказують на те, що обвинувачені цілеспрямовано та настирно проникали до приміщення потерпілого, маючи при собі відповідні знаряддя вчинення злочину, за допомогою яких активно вчиняли необхідні дії для реалізації крадіжки, про які вільно розповідали під час попередніх судових засідань.
За таких обставин повно, об`єктивно та всебічно дослідивши письмові докази, проаналізувавши показання обвинувачених, потерпілого та свідків, суд приходить до висновку, що дії обвинувачених вірно кваліфіковані за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) за попередньою змовою групою осіб, поєднана із проникненням до іншого приміщення, оскільки останні, керуючись корисливим мотивом, маючи на меті незаконно збагатитись за рахунок чужого майна, домовившись про вчинення крадіжки дизпалива кількістю 20 літрів, вартість якого становить 385 грн., узгодивши свої дії та взявши із собою необхідні знаряддя вчинення злочину, незаконно проникли до приміщення потерпілого ОСОБА_7 , де діючи з прямим умислом почали вчиняти дії по реалізацію свого наміру, під час якого ОСОБА_4 вчиняв активні дії, а саме відкрив заздалегідь приготованим ключем кришку бочки, в який вставив шланг і хотів розпочати зливання дизпалива, в цей час ОСОБА_5 допомагав йому у цьому шляхом підсвічування мобільним телефоном приміщення сараю, щоб полегшити здійснення ОСОБА_4 його дій. Обвинувачені як співвиконавці не встигли довести до завершення всі свої дії, які вони вважали необхідними для реалізації свого умислу із незалежних від них причин, оскільки до моменту викрадення чужого майна та отримання можливості вільно ним розпорядитися останні були помічені потерпілим і виконання ними протиправних дій була припинена.
Позиція обвинувачених щодо кваліфікації їхніх дій за ч.1 ст.162 КК України як вчинення ними незаконного проникнення до іншого володіння особи (порушення недоторканості житла) спростована вищенаведеними переконливими доказами, які судом оцінені на предмет належності, допустимості, достатності та достовірності, як кожен окремо, так і у сукупному взаємозв`язку, й судом, поза розумним сумнівом, в діях обвинувачених встановлені усі необхідні елементи складу кримінального правопорушення за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України.
Вивченням особи ОСОБА_4 встановлено, що він на обліку у лікаря психіатра і нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно як схильний до конфліктів та зловживання спиртними напоями, не працює, не одружений, утриманців не має, має постійне місце проживання.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , у відповідності зі ст.66 КК України, судом не встановлено, суд не визнає його щирого каяття, оскільки останній не визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому злочині й намагався ввести суд в оману стосовно кваліфікації його дій.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , у відповідності зі ст.67 КК України, суд визнає вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб..
Вивченням особи ОСОБА_5 встановлено, що він на обліку у лікаря психіатра і нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, не працює, не одружений, утриманців не має, має постійне місце проживання.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , у відповідності зі ст.66 КК України, судом не встановлено, суд не визнає його щирого каяття, оскільки останній не визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому злочині й намагався ввести суд в оману стосовно кваліфікації його дій.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_5 , у відповідності зі ст.67 КК України, суд визнає вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб..
Під час призначення покарання ОСОБА_4 , суд, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який вчинив незакінчений замах на скоєння умисного корисливого тяжкого злочину, зважаючи на засади гуманності, індивідуалізації та справедливості покарання, наведені вище дані про його особу, який не бажає ставати на шлях виправлення, вчинивши злочин під час здійснення судового розгляду про його обвинувачення у вчиненні іншого злочину, відсутність пом`якшуючих покарання обставин, наявність обтяжуючої покарання обставини, знаходить необхідним для його виправлення, перевиховання та попередження нових злочинів призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, із урахуванням ст.68 КК України.
ОСОБА_4 за вироком Новоукраїнського районного суду від 31.05.2016 року визнано винним за ч.1 ст.185 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строк 1 рік 6 місяців та звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік. Даний злочин вчинено ним до вчинення злочину за даним кримінальним провадженням, а тому згідно п.23 Постанови ПВСУ №7 від 24.10.2003 « Про практику призначення судами кримінального покарання», коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за
який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов
кожний вирок виконується самостійно. А тому покарання за даними вироками не підлягають складанню чи зарахуванню.
Під час призначення покарання ОСОБА_5 , суд, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який вчинив незакінчений замах на скоєння умисного корисливого тяжкого злочину, зважаючи на засади гуманності, індивідуалізації та справедливості покарання, наведені вище дані про його особу, відсутність пом`якшуючих покарання обставин, наявність обтяжуючої покарання обставини, знаходить необхідним для його виправлення, перевиховання та попередження нових злочинів призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, із урахуванням вимог ст.68 КК України, а також застосувати ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання із випробуванням, встановивши іспитовий строк та наклавши обов`язки, згідно ст.76 КК України.
Витрати на залучення експертних досліджень суд стягує солідарно з обвинувачених.
Долю речових доказів суд вирішує, згідно положень ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 369-376 КПК України,
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строк на 3 (три) роки.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строк на 3 (три) роки.
Відповідно до ст.75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 1 (один) рік.
Згідно із ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 обов`язки: протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання і навчання, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Речові докази: три пластикові каністри ємністю по 20 літрів кожна, гумовий шланг, ключ для відкручування кришок бочок, які знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів Новоукраїнського ВП ГУНП у Кіровоградській області, із набранням вироком законної сили знищити.
Стягнути з ОСОБА_4 і ОСОБА_5 по 10 (десять) гривень в користь суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_21 .
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Кіровоградської області через Новоукраїнський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1