УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №279/3845/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.81 КК Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 грудня 2016 року. Апеляційний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
засудженого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26 серпня 2016 року,-
Цією ухвалою суду засудженому ОСОБА_8 відмовлено в задоволенні заяви про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вирком Апеляційного суду м. Києва від 29.04.2005.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що засуджений за час відбування покарання не довів своє виправлення.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції засуджений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, згідно якого просить ухвалу Коростенського міськрайонного суду скасувати та постановити нову, якою застосувати відносно нього умовно-дострокове звільнення.
На його думку, суд першої інстанції належним чином не дослідив матеріали його особової справи. При тому вказує на те, що вину у вчиненому злочині він визнає повністю, щиро кається у скоєному, змінив свої погляди на життя, за час відбування покарання адміністрацією виправної колонії він 4 рази заохочувався за сумлінне ставлення до праці та виконання своїх обов`язків, а також на те, що про позитивну динаміку його виправлення свідчить його переведення до колонії менш суворого режиму утримання.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу, міркування прокурора, який заперечив щодо її задоволення, перевіривши ухвалу суду в межах ст.404 КПК України, Апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до п.17 роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року №2 „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці тощо.
Згідно ч.2, ч.3 п.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, після фактичного відбування засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин. За змістом цього ж закону, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі є правом, а не обов`язком суду та може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів свої виправлення.
На думку Апеляційного суду, розглядаючи клопотання засудженого ОСОБА_8 про його умовно-дострокове звільнення, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону.
Як встановлено в ході апеляційного розгляду, суд першої інстанції заслухав доводи захисника засудженого, всебічно та повно дослідив матеріали його особової справи, згідно яких ОСОБА_8 відбув ? призначеного йому покарання, неодноразово заохочувався адміністрацією установи виконання покарань, при цьому, під час виконання покарання, в період з 2005 до 19.05.2015 регулярно допускав порушення встановленого порядку відбування покарання, стягнення за які на даний час погашені. Заслухав представника адміністрації Коростенської ВК № 71 та прокурора. Врахував, що засуджений відбуває покарання за умисний особливо тяжкий злочин, який він вчинив маючи непогашену та незняту в законному прядку судимість. Крім того, судом було взято до уваги і дані характеристики ОСОБА_8 , згідно яких він є особою, яка лише стає на шлях виправлення, а не є особою, яка сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення.
За вказаних обставин суд дійшов до вірного висновку, що засуджений не довів свого виправлення та не знайшов підстав для задоволення його клопотання.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, Апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26 серпня 2016 року про відмову засудженому ОСОБА_8 в задоволенні його заяви про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вирком Апеляційного суду м. Києва від 29.04.2005 без зміни
Ухвала суду набирає законної сили негайно після її оголошення й оскарженню не підлягає.
Судді: