Справа № 362/1155/16-к
Провадження № 1-кп/362/67/17
ВИРОК
Іменем України
10.03.2017 м. Васильків
Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
- у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,
В С Т А Н О В И В:
03.02.2016 року близько 14-00 годин (точного часу не встановлено) ОСОБА_7 , будучи раніше судимим за ч. 3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.1 ст.304, ч.1 ст. 70 КК України, маючи прямий умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знаходячись на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , скориставшись відсутністю поблизу власника, незважаючи на зауваження сторонніх осіб, підійшов до автомобіля марки «Volkswagen Transporter Т4» червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований на ОСОБА_8 та перебував в користуванні ОСОБА_6 , та помітив, що автомобіль відчинений і ключі знаходяться в замку запалення. В подальшому, ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, сів за кермо автомобіля марки «Volkswagen Transporter Т4» червоного кольору , реєстраційний номер НОМЕР_1 , завів двигун та почав рух в напрямку с.Тростинка Васильківського району Київської області, де не впоравшись з керуванням, допустив з`їзд за межі проїзної частини в кювет, в результаті чого автомобіль «Volkswagen Transporter Т4» було пошкоджено. В подальшому вказаний автомобіль було повернуто ОСОБА_6 .
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що 03.02.2016 року він заїхав в село, де зустрів ОСОБА_7 , вони разом поїхали в магазин де купили алкогольні напої, після чого поїхали до ОСОБА_13 , машину загнали у двір, сиділи випивали, потім він пішов спати, а після того коли він прокинувся, вийшов на двір і побачив, що в дворі немає машини, вона стояла на дорозі біля двору, розбита. Зазначив, що ключі раніше нікому не давав, мав дві пари ключів, одні завжди були в замку замки запалювання, а інші завжди у нього. Зазначив, що зараз шкода не відшкодована. Просив ОСОБА_7 суворо не карати, не хоче щоб до нього застосовували позбавлення волі.
Свідок ОСОБА_14 суду показала, що 03.02.2016 року пізно ввечері до неї постукали у вікно, вона відкрила двері і побачила ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , який був дуже п`яний і його трусило, чула як ОСОБА_6 казав, що навіщо я дав «чупакабрі» ключі. ОСОБА_7 перший ліг спати, ОСОБА_6 попросив ковдру та теж ліг спати. На наступний ранок, а саме 04.02.2017 року було день народження ОСОБА_7 , ОСОБА_6 дав гроші на горілку, яку вони разом пили, потім ОСОБА_6 викликав таксі та поїхав. Зазначила, що брата раніше за кермом машини ОСОБА_6 не бачила, брата характеризує як добру, порядну та роботящу людину.
Свідок ОСОБА_8 показав, що він разом із ОСОБА_6 , який був його зятем, купили автомобіль «Volkswagen Transporter Т4», який був зареєстрований на ньому, а фактично ним користувався ОСОБА_6 , який сказав, що автомобіль, розбили.
Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_11 не допитувались судом, оскільки прокурор відмовився від їх допиту
Також в судовому засіданні були дослідженні письмові докази, а саме:
- протокол огляду місця події від 06.02.2016 року з фототаблицями де при вході на територію домоволодіння по АДРЕСА_1 знаходиться автомобіль «Volkswagen Transporter Т4» червоного кольору , реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, з пошкодженнями переднього правого та лівого крил, переднього та заднього бамперів, задніх дверей, лобового та заднього скла, автомобіль передається на зберігання ОСОБА_6 ;
- протокол проведення слідчого експерименту від 03.03.2016 року з фототаблицями з участю ОСОБА_7 , в присутності захисника, понятих, спеціаліста ОСОБА_15 , де ОСОБА_7 розповів та показав, що в лютому 2016 року він пішов із ОСОБА_16 до ОСОБА_17 , що живе по АДРЕСА_2 , зустріли ОСОБА_6 , який запропонував їм випити, вони зібралися та поїхали в сусіднє село Вільшанська Новоселиця, купили випивку , яку пили в будинку ОСОБА_17 , ОСОБА_6 та ОСОБА_18 пішли спати, а він вийшов у двір, побачив, що двері в автомобілі «Volkswagen Transporter Т4» відкриті, а ключі в замку запалення, він сів за кермо, відкрив ворота, виїхав і поїхав в сусіднє село, ОСОБА_19 казав йому не їхати, але він не послухав, поїхав, по дорозі між Тростинською Новоселицею та ОСОБА_20 злетів на узбіччя, якась машина витягла автомобіль і притягнула до ОСОБА_17 , раніше він не їздив на цьому автомобілі, ОСОБА_6 не дозволяв брати автомобіль, шкоду відшкодує, заяви , зауваження на протокол відсутні. СD-диск зі слідчим експериментом не досліджувався в судовому засіданні, оскільки жодна їз сторін не заявила відповідного клопотання
При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_7 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.
Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_7 в незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 289 КК України.
Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який не одружений, офіційно не працює, раніше судимий, вчинив злочин будучи умовно-достроково звільненим. , характеризується посередньо, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, є щире каяття.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Рецидив злочинів не може бути визнано обтяжуючою обставиною, оскільки наявність судимості за попереднім вироком є такою квалифікуючою ознакою як повторність
Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
На підставі викладеного, з урахуванням особи обвинуваченого, суд не знаходить підстав для застосування щодо ОСОБА_7 положень ст.ст. 69, 75 КК України.
З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, суд вважає за доцільне призначити йому покарання у виді позбавлення волі, та на підставі ст.71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Крім того, суд вважає за необхідність застосувати ч. 1, ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувавши ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В порядку ст. 100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.
Цивільний позов не заявлено.
Процесуальні витрати необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 124 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, і призначити йому покарання у виді 5 (пяти) років позбавлення волі, без конфіскації майна
На підставі ст.71 КК України частково приєднати ОСОБА_7 до покарання, призначеного за цим вироком, невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03.04.2012 року остаточно визначивши йому покарання у виді 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, залишити без змін.
Зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 72 КК України.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 відраховувати з дня затримання, а саме: з 01.03.2016 року.
Речовий доказ - автомобіль «Volkswagen Transporter Т4», червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий на зберіганню ОСОБА_6 , залишити йому.
Стягнути з ОСОБА_7 процесуальні витрати в розмірі 921,60 грн. витрат за проведення експертизи №8-04/62 від 24.02.2016 року на користь держави.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд київської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Обвинуваченому роз`яснюється право подати клопотання про помилування, а також роз`яснюється учасникам кримінального провадження право ознайомитись із журналом судового засідання.
Суддя: