Справа № 589/784/17
Провадження № 1-кп/589/180/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2017 року

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка кримінальне провадження щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Левитанівка Красноперекопського району Криміської області, громадянина України, непрацюючого, який має неповну середню спеціальну освіту, одружений, військовозобов`язаний, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий в силу ст. 89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
06 лютого 2017 року близько 21:00 год ОСОБА_4 , знаходячись в кімнаті в будинку АДРЕСА_1 , маючи умисел на заподіяння легких тілесних ушкоджень, на ґрунті неприязних стосунків, під час сварки з ОСОБА_6 , тримаючи в правій руці ніж, умисно наніс їй один удар ножем в область поясниці з лівої сторони, а саме в область лівої нирки, який згідно висновку експерта від 13 липня 2017 року № 33, кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, так як для загоєння ран потрібен термін більше 6 днів, але менше 21 дня.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, зазначив, що обставини, які викладені в обвинувальному акті відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Пояснив, що дійсно ввечері 06 лютого 2017 року ножем наніс тілесні ушкодження своїй дружині (потерпілій ОСОБА_7 ). ОСОБА_8 не пам`ятає. Зазначив, що перебував у стані алкогольного сп`яніння та душевного хвилювання. При цьому пояснив, що протягом останніх 3 трьох років не перебуває з дружиною в інтимних стосунках та підозрює її у подружніх зрадах. В один із днів, помітивши, що дружина спілкується по телефону в зачиненій кімнаті, вирішив, що вона спілкується з чоловіком, а тому взяв мисливський ніж в кухні та на наніс їй удари. Чітко, як це відбувалося, не пам`ятає. З достовірністю пам`ятає лише як потерпіла плакала одразу після нанесення ним удару.
Допитана в судовому засідання потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що 06 лютого 2017 року перебувала у себе в кімнаті та спілкувалась з подругою з питань, пов`язаних з роботою. В цей час до неї в кімнату зайшов чоловік, який знаходився у стані алкогольного сп`яніння, та тримав руки позаду. Підійшовши ближче, він наніс їй ножем один удар в область нирок, а потім намагався ще вдарити, однак вона схопила лезо ножа руками, чим попередила удар та отримала пошкодження пальців. В подальшому вони впали на підлогу. Отримавши можливість піднятися, потерпіла втекла до іншої кімнати, де зачинилась та зателефонувала своєму сину. ОСОБА_4 зламав двері та, як вважає потерпіла, мав намір ще завдати їй удари, однак вона знову втекла до іншої кімнати. Під час нанесення ударів, обвинувачений погрожував, що вб`є потерпілу, оскільки розуміє, що йому і так загрожує в`язниця. Крім того, потерпіла зазначила, що її чоловік останні роки постійно зловживає спиртними напоями, не працює та не намагається влаштуватися на роботу, безпідставно звинувачує її у зрадах. Потерпіла проживає до цього часу спільно з обвинуваченим лише з тих підстав, що іншого місця проживання в неї немає.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за клопотанням прокурора та за згодою обвинуваченого і потерпілої, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано чи правильно учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, допитавши обвинуваченого та потерпілу, суд встановив, що ОСОБА_4 своїми діями, які виразилися в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я потерпілої, вчинив злочин, передбачений ч. ст. 125 КК України.

Згідно з вимогами ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

На підставі викладеного, суд, призначаючи ОСОБА_4 покарання, враховує тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , особливості даного злочину, зокрема, його мотив й обставини вчинення. Також суд бере до уваги дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не перебуває на обліку у лікаря психіатра та нарколога, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується формально, не працює, утриманців немає.

Також при призначенні покарання суд враховує позицію потерпілої, яка просила застосувати щодо обвинуваченого умовне покарання, не пов`язане з позбавленням волі, та висновок органу пробації, в якому зазначено, що виправлення ОСОБА_4 можливо без позбавлення та обмеження волі.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Підстав вважати, що ОСОБА_4 дійсно щиро кається у вчиненому злочині, як про це зазначив він та його захисник, а також прокурор в обвинувальному акті, у суду немає, виходячи з наступного.

Щире каяття - це обставина, яка відображає психічний стан особи, яка вчинила злочин. Каяття передбачає глибокі внутрішні переживання особою того, що сталося, моральне засудження своєї злочинної поведінки, усвідомлення вини, почуття сорому, докорів сумління. Тобто, щире каяття - це, в першу чергу, морально-психологічне явище, яке проявляється у самозасудженні особою вчиненого ним злочину, його наслідків, прагненні усунути нанесену шкоду та рішенні особи не вчиняти більше злочинів.

Однак, під час судового розгляду обвинувачений своєю поведінкою жодним чином не переконав суд у щирості своїх висловлювань про те, що він дійсно шкодує про вчинене, засуджує свою поведінку та бажає виправитися.

Обвинувачений неодноразового наголошував в судовому засідання на тому, що його хвилюють ті обставини, що дружина напевно йому зраджує, чим намагався виправдати перед судом, а також перед потерпілою, свої злочинні дії. Однак переконливих доводів з приводу того, що він дійсно шкодує про вчинене, засуджує вказаний вчинок суду не навів. На запитання суду, чи продовжить він свою протиправну поведінку по відношенню до дружини, якщо дійсно дізнається, що вона йому зраджує, ОСОБА_4 відповів, що більше не нанесе їй тілесних ушкоджень, проте мотивував це лише тим, що в них з дружиною все одно немає інтимних стосунків, а не усвідомленням того, що така поведінка є антигуманною та злочинно караною.
Не свідчить про щире каяття і поведінка обвинуваченого після вчинення злочину, який, зі слів потерпілої, жодного разу не відвідав її в лікарні та не зателефонував, матеріальної допомоги та моральної підтримки не надавав.
Тому суд об`єктивно переконаний, що насправді підсудний не засуджує свою протизаконну поведінку, а лише намагається уникнути справедливого покарання.

Обставиною, що обтяжує покарання суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням наведеного та виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає, що ОСОБА_4 слід призначити покарання за вчинення вищезазначеного злочину у вигляді арешту.

На думку суду, саме такий вид покарання є співмірним діянню і характеристиці особи та буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді трьох місяців арешту.

Строк покарання рахувати з моменту звернення вироку до виконання.
Речовий доказ ніж знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Сумської області через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_1