Справа №489/3873/16-к 22.12.2016

Провадження № 11-сс/784/552/16 Категорія ст. 303 КПК України
Головуючий 1 інстанції суддя ОСОБА_1
Доповідач апеляційної інстанції суддя ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 грудня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
Головуючої: ОСОБА_2
Суддів: ОСОБА_3
ОСОБА_4
За участі секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві судове кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 грудня 2016 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 .
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
представник потерпілої ОСОБА_8
В С Т А Н О В И В :
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 грудня 2016 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 .
В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді і зобов`язати слідчого суддю відкрити провадження і розглянути скаргу.
Узагальнені доводи апелянта.
Апелянт ОСОБА_6 вважає, що оскаржуване рішення слідчого судді прийнято з порушенням вимог кримінального процесуального кодексу України.
При цьому посилається на положення п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України щодо можливості оскарження на досудовому розслідуванні бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.
З огляду на зазначене ОСОБА_6 твердить, що обов`язок щодо правильної кваліфікації кримінального правопорушення лежить на прокуророві. А тому вважає, що постанова про відмову в перекваліфікації оскаржується на стадії досудового слідства до слідчого судді.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
Відмовляючи у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 , слідчий суддя зазначив, що, ч. 1 ст. 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені слідчому судді.
Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 КПК України (ч. 2 ст. 303 КПК).
За такого, слідчий суддя прийшов до висновку про відмову у відкритті провадження, оскільки скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Заслухавши доповідь судді, доводи представника потерпілої ОСОБА_8 та на підтримку апеляційної скарги потерпілої, доводи - заперечення прокурора ОСОБА_7 проти апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_6 , дослідивши матеріали судового кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд вважає її не підлягаючою задоволенню з таких підстав.
Стаття 303 КПК України передбачає право на оскарження рішення, дії чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування.
А в пункті першому частини першої цієї статті наведений вичерпний перелік бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження.
Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.
Натомість, потерпіла ОСОБА_6 у своїй скарзі ставить на вирішення слідчого судді таке питання, оскарження якого ст. 303 КПК України не передбачено.
Як вірно вказав слідчий суддя, відповідно до ч. 2 ст. 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314 - 316 КПК України.
Також є безпідставними доводи апелянта щодо обов`язку прокурора кваліфікувати дії підозрюваного так, як вважає за необхідне певний учасник кримінального провадження, в даному випадку потерпіла. Такого обов`язку діючий кримінальний процесуальний закон не передбачає.
Навпаки, згідно ч. 3 ст. 22 КПК України під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу.
А за приписами ч. 4 ст. 22 КПК України повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, звернення з обвинувальним актом та підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором. У випадках, передбачених цим Кодексом, повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення може здійснюватися слідчим за погодженням із прокурором, а обвинувачення може підтримуватися потерпілим, його представником.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, окрім іншого, уповноважений:
починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом (п. 1);
повідомляти особі про підозру (п. 11);
затверджувати чи відмовляти у затвердженні обвинувального акта, вносити зміни до складеного слідчим обвинувального акта, самостійно складати обвинувальний акт (п. 13);
звертатися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності (п. 14);
підтримувати державне обвинувачення в суді, відмовлятися від підтримання державного обвинувачення, змінювати його або висувати додаткове обвинувачення у порядку, встановленому цим Кодексом (п. 15).
Тобто, законодавець поклав саме на прокурора право та обов`язок повідомляти особі про підозру, затверджувати чи відмовляти у затвердженні обвинувального акта, звертатися до суду з обвинувальним актом, підтримувати державне обвинувачення в суді, відмовлятися від підтримання державного обвинувачення, змінювати його або висувати додаткове обвинувачення, що апріорі включає у себе й питання відповідної кваліфікації дій конкретної особи.
Потерпілому ж, згідно ч. 3 ст. 338, ч. 2 ст. 340 КПК України надано право підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі у разі, якщо в обвинувальному акті зі зміненим обвинуваченням ставиться питання про застосування закону України про кримінальну відповідальність, який передбачає відповідальність за менш тяжке кримінальне правопорушення, чи про зменшення обсягу обвинувачення, або у разі відмови прокурора від підтримання державного обвинувачення.
За такого, доводи апелянта ОСОБА_6 не ґрунтуються на законі.
Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.
З огляду на види рішень, які можуть бути прийняті слідчим суддею за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування, відповідно до положень ч. 2 ст. 307 КПК України, та змісту скарги потерпілої ОСОБА_6 до Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 листопада 2016 року (а. с. 1 - 3), дана скарга не містить в собі вимог, що можуть бути розглянуті слідчим суддею в порядку ст. 303 КПК України.
З огляду на зазначене, скарга потерпілої ОСОБА_6 не підлягає розгляду слідчим суддею і у відповідності до вимог ч. 4 ст. 304 КПК України слідчий суддя цілком законно та обґрунтовано відмовив у відкритті провадження за цією скаргою ОСОБА_6 , а тому її апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Процедура судового розгляду не перешкоджала постановленню слідчим суддею оскаржуваної ухвали.
З урахуванням вищенаведеного відсутні підстави для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді,.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Залишити без змін ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 грудня 2016 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою потерпілої ОСОБА_6 .
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча:

Судді: