АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/142/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 199 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 березня 2017 року місто Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_7 ,
з участю:

прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

підозрюваного ОСОБА_15 , з яким встановлено відеоконференцзв`язок,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційні скарги, з доповненнями до них, захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в інтересах підозрюваного ОСОБА_15 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 24 листопада 2016 року,
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання заступника начальника управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління з розслідування злочинів, вчинених злочинними організаціями Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 та продовжено строк тримання під вартою до 22 січня 2017 року включно, без визначення розміру застави, щодо

ОСОБА_15 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Луганськ, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, який тимчасово не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191; ч. 3 ст. 110; ч. 1 ст. 258-3 КК України.

Згідно ухвали суду першої інстанції, при вирішенні питання про продовження ОСОБА_15 строку тримання під вартою слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_15 зазначених кримінальних правопорушень, необхідність проведення слідчих та процесуальних дій, направлених на завершення досудового розслідування, а також наявні ризики, які стали підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і які на момент розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою не зменшилися. У зв`язку з цим слідчий суддя дійшов висновку про неможливість застосування щодо ОСОБА_15 більш м`якого запобіжного заходу.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисники ОСОБА_10 та ОСОБА_11 подали в інтересах підозрюваного ОСОБА_15 апеляційні скарги, з доповненнями до них.

Захисник ОСОБА_10 в апеляційній скарзі, з доповненнями до неї, вважаючи ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, просить її скасувати і відмовити в задоволенні клопотання заступника начальника управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління з розслідування злочинів, вчинених злочинними організаціями Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 . На думку апелянта, під час розгляду клопотання слідчий суддя не дослідив та не перевірив доводи сторони захисту щодо порушення правил родової підслідності. Зокрема, посилаючи на ч. ч. 1, 5 ст. 216 КПК України, захисник зазначає, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 000628 має здійснюватись детективами Національного антикорупційного бюро України, оскільки досудове розслідування проводиться відносно суб`єкта публічного права, а розмір предмету злочину або завданої ним шкоди в п`ятсот і більше разів перевищує розмір мінімальної заробітної плати. Також апелянт звертає увагу, що на час затримання ОСОБА_15 , а саме о 07 год. 28 хв. 30 липня 2016 року, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, відомості про цей злочин не були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Далі в апеляційній скарзі захисник вказує на необґрунтованість повідомленої ОСОБА_15 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191; ч. 3 ст. 110; ч. 1 ст. 258-3 КК України. На думку апелянта, в матеріалах провадження відсутні будь-які докази, які вказують на наявність в діях ОСОБА_15 ознак складу інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Крім того, автор апеляції зазначає, що у повідомленні про підозру заступник начальника управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління з розслідування злочинів, вчинених злочинними організаціями Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , посилаючись на вчинення ОСОБА_15 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 110 та ч. 1 ст. 258-3 КК України, не вказує редакцію закону про кримінальну відповідальність за цими статтями, оскільки вони зазнавали змін, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

На думку апелянта, під час розгляду клопотання слідчий суддя взагалі не дослідив доводи сторони захисту в частині незаконного затримання ОСОБА_15 та не надав цим доводам оцінки в оскаржуваній ухвалі. Зокрема, захисник зазначає, що ОСОБА_15 був затриманий на борту літака Австрійських авіаліній о 07 годині 28 хвилин 30 липня 2016 року, при цьому, як зауважує апелянт, він не вчиняв замаху на злочин чи злочину, на нього не вказували очевидці чи свідки, як на особу, яка вчинила злочин, а тому підстав, передбачених ст. 208 КПК України, в момент затримання ОСОБА_15 не існувало. При цьому автор апеляції зазначає, що під час затримання ОСОБА_15 мав при собі зворотній квиток на літак, яким мав повернутися до України 31 липня 2016 року та документи на бронювання номеру в готелі на добу.

Також захисник стверджує, що посилання слідчого судді в оскаржуваній ухвалі на продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, носить абстрактний та узагальнюючий характер, не містить посилання на конкретні факти і обставини, доведені прокурором у судовому засіданні, які б вказували з очевидністю для кожної незацікавленої сторонньої особи на те, що такі ризики не тільки продовжують існувати, але і динаміку їх розвитку, починаючи з 30 липня 2016 року, коли ОСОБА_15 було затримано. Крім того, апелянт вважає, що під час розгляду клопотання слідчий суддя недостатньою мірою врахував дані про особу підозрюваного, а також порушив його право на правосуддя, оскільки позбавив ОСОБА_15 права виступати у судовому засіданні перед видаленням слідчого судді до нарадчої кімнати та проігнорував його відмову від захисників.

І останнє, на що вказує автор апеляції, так це на те, що під час судових розглядів клопотань про застосування запобіжного заходу та про продовження строку тримання під вартою, перегляду ухвал слідчих суддів в апеляційній інстанції, ОСОБА_15 тримається в металевій клітці, що є порушенням положень ст. ст. 3, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Захисник ОСОБА_11 в апеляційній скарзі та доповненнях до неї, вважаючи ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, просить її скасувати і відмовити у задоволенні клопотання заступника начальника управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління з розслідування злочинів, вчинених злочинними організаціями Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 . Зокрема, апелянт зазначає, що у клопотанні прокурором, в порушення вимог п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 184 КПК України, а слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі, в порушення вимог п. 1 ч. 1 ст. 196 КПК України, взагалі не зазначено фактичних обставин та подій кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191; ч. 3 ст.110; ч. 1 ст. 258-3 КК України. Також захисник вважає непереконливими висновки слідчого судді, що ОСОБА_16 може знищувати докази у кримінальному провадженні, перешкоджати досудовому розслідуванню, погоджувати свої дії з іншими співучасниками, які, як зауважує апелянт, на даний час не встановлені, та допомагати їм уникнути кримінальної відповідальності, а також переховуватися від органів досудового розслідування і суду. При цьому автор апеляції вказує, що ствердження прокурора про те, що підозрюваний перебував в кінці червня 2014 року на тимчасово окупованій території міста Луганська і факт подальшого його постійного перебування у місті Києві навпаки підтверджує відсутність у підозрюваного наміру переховуватися для уникнення від кримінальної відповідальності.

На думку захисника, посилання слідчого судді на матеріальний стан ОСОБА_15 , який нібито дозволяє йому виїхати за межі країни та переховуватись для уникнення від кримінальної відповідальності, є дискримінацією за майновим станом та порушенням з боку слідчого судді ст. 24 Конституції України. Також апелянт вважає, що під час розгляду клопотання слідчим суддею не взято до уваги, що під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000509 ОСОБА_15 належним чином виконував покладені на нього процесуальні обов`язки.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників та підозрюваного, які підтримали апеляційні скарги і просили їх задовольнити, пояснення прокурорів, які заперечували проти задоволення апеляційних скарг та просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи кожної апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги, з доповненнями до них, захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_11 підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні Управління з розслідування злочинів, вчинених злочинними організаціями Генеральної прокуратури України перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000628від 16 липня 2014 року за підозрою ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191; ч. 3 ст. 110; ч. 1 ст. 258-3 КК України.
30 липня 2016 року о 07 год. 28 хв. ОСОБА_15 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.
01 серпня 2016 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва відносно ОСОБА_15 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 28 вересня 2016 року включно, без визначення розміру застави.
21 вересня 2016 року ОСОБА_15 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191; ч. 3 ст. 110; ч. 1 ст. 258-3 КК України.
26 вересня 2016 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_15 було продовжено строк тримання під вартою до 24 листопада 2016 року включно, без визначення розміру застави.
18 листопада 2016 року ОСОБА_15 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191; ч. 3 ст. 110; ч. 1 ст. 258-3 КК України.
19 листопада 2016 року заступник начальника управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління з розслідування злочинів, вчинених злочинними організаціями Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про продовження ОСОБА_15 строку тримання під вартоюстроком на 60 діб.Це клопотання мотивовано тим, що завершити досудове розслідування у встановлені строки не представляється можливим через необхідність проведення ряду слідчих та розшукових дій, а підстави для скасування чи зміни застосованого підозрюваному ОСОБА_15 запобіжного заходу на більш м`який відсутні, оскільки останній підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191; ч. 3 ст. 110; ч. 1 ст. 258-3 КК України, заявлені під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_15 ризики не зменшилися і дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, знищити докази у кримінальному провадженні, здійснювати незаконний вплив на свідків, іншого підозрюваного, експертів, спеціалістів у провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

24 листопада 2016 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва дане клопотання начальника управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління з розслідування злочинів, вчинених злочинними організаціями Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 було задоволено та продовжено ОСОБА_15 строк тримання під вартою до 22 січня 2017 року включно, без визначення розміру застави.

Під час розгляду зазначеного клопотання слідчий суддя прийшов до висновку, що ОСОБА_15 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191; ч. 3 ст. 110; ч. 1 ст. 258-3 КК України.

З таким висновком слідчого судді колегія суддів погоджується лише частково з огляду на наступне.

Зокрема, дослідивши клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, колегія суддів вважає, що зазначені у клопотанні обставини підозри у вчиненні ОСОБА_15 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 110 та ч. 1 ст. 258-3 КК України, мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні начальника управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління з розслідування злочинів, вчинених злочинними організаціями Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , а документи, які містять такі дані, надані до суду разом з клопотанням. Такими даними, за переконанням колегії суддів, є: - показання свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 та інших; - протокол огляду від 03 серпня 2016 року, яким оглянуто відеозапис «Спалились! Изъятое у задержанного террориста видео! Луганск городской совет. Царев», яке розміщено в Інтернет мережі на відеохостингу «YouTube» за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 ; - протокол огляду від ІНФОРМАЦІЯ_3 , яким оглянуто відео «Позиция. Александр Ефремов. ІНФОРМАЦІЯ_4 », яке розміщено в Інтернет мережі на відеохостингу «YouTube" за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 ; - протокол огляду від ІНФОРМАЦІЯ_3 , яким оглянуто відео «Ефремов признался, что ходил на «референдум» боевиков в Луганске», яке розміщено в інтернет мережі на відеохостингу «YouTube» за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 ; - протокол огляду від 16 серпня 2016 року, яким оглянуто відеозапис « ІНФОРМАЦІЯ_7 », яке розміщено в Інтернет мережі на відеохостингу «YouTube» за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8 - протокол огляду від ІНФОРМАЦІЯ_3 , яким оглянуто відео «В гостях у ОСОБА_63 », яке розміщено в Інтернет мережі на відеохостингу «YouTube» за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_9 ; - висновок експерта № 297/1 від 27 жовтня 2016 року за результатами проведення лінгвістичної експертизи; - висновок експерта № 296/1 від 27 жовтня 2016 року за результатами проведення лінгвістичної експертизи, а також інші документи. Враховуючи, що на даному етапі провадження не можуть вирішуватися ті питання, які повинні вирішуватися під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не можуть оцінюватися докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів має визначатися, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні начальника управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління з розслідування злочинів, вчинених злочинними організаціями Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 дані колегія суддів приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_15 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 110 та ч. 1 ст. 258-3 КК України (кожна стаття в редакції, яка діяла станом на лютий травень 2014 року).

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_15 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 110 та ч. 1 ст. 258-3 КК України, в клопотанні органу досудового розслідування та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_15 підозри саме у кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 3 ст. 110 та ч. 1 ст. 258-3 КК України. Отже, перевіривши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, колегія суддів у висновках, які зробив орган досудового розслідуванні в цій частині повідомленої ОСОБА_15 підозри, чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не виявила, а тому доводи сторони захисту про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_15 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 110 та ч. 1 ст. 258-3 КК України, слід визнати непереконливими. При цьому слід зазначити, що підозра саме у вказаних кримінальних правопорушеннях, відповідно до ч. 5 ст. 176 КПК України, означає неможливість застосування щодо підозрюваного таких запобіжних заходів як особисте зобов`язання, особиста порука, застава чи домашній арешт, але у разі, якщо прокурор доведе обставини, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України, однак не доведе обставини, передбачені п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 194 того ж КПК, то слідчий суддя має право зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду чи іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею.

У зв`язку з наведеним колегія суддів, перевіряючи доводи клопотання начальника управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління з розслідування злочинів, вчинених злочинними організаціями Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, приходить до висновку про їх наявність з огляду на підвищену суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_15 , тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винним у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, а також з огляду на конкретні обставини кримінального провадження. Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази та обставини, на які посилається орган досудового розслідування у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_15 може переховуватися від органів досудового розслідування і суду, здійснювати незаконний вплив на свідків та інших учасників кримінального провадження, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто заявлені у клопотанні ризики з часу застосування щодоОСОБА_15 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися та існують на теперішній час. Тому колегія суддів вважає, що вищевказані ризики були доведені органами досудового розслідування і більш м`які запобіжні заходи не здатні їм запобігти, а у провадженні на час розгляду даного клопотання органу досудового розслідування необхідно було провести ряд слідчих та процесуальних дій, направлених на завершення досудового розслідування.

При цьому колегія суддів враховує дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_15 , а також інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі і ті, на які міститься посилання в апеляційних скаргах, а тому приходить до висновку, що слідчим суддею обґрунтовано було продовжено строк тримання ОСОБА_15 під вартою до 22 січня 2017 року включно, причому, без визначення розміру застави з огляду на положення ч. 5 ст. 176 КПК України.

Разом з тим, колегія суддів вважає помилковими висновки слідчого судді, що органом досудового розслідування, виходячи з тих матеріалів, які були додані до клопотання про продовження ОСОБА_15 строку тримання під вартою, є доведеною обґрунтованість підозри останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України. Зокрема, орган досудового розслідування так і не надав в засіданні суду апеляційної інстанції достатніх доказів, які б переконливо свідчили, що підозра ОСОБА_64 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення є обґрунтованою.

Так, в клопотанні начальник управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління з розслідування злочинів, вчинених злочинними організаціями Генеральної прокуратури України обґрунтовує обставини, які дають підстави підозрювати ОСОБА_64 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, посилаючись фактично і переважно тільки на висновки Мінекономрозвитку за результатами здійснення моніторингу державних закупівель від 06 липня 2015 року. Між тим, до клопотання були додані копії вищевказаних висновків, які у сторони захисту викликали сумніви в існуванні оригіналів таких документів, у зв`язку з чим колегією суддів було задоволено клопотання захисників про витребування їх оригіналів для огляду. Однак орган досудового розслідування надати до суду оригінали висновків Мінекономрозвитку за результатами здійснення моніторингу державних закупівель від 06 липня 2015 року так і не зміг, посилаючись на те, що термін тимчасового доступу до документів, який був визначений слідчим суддею у відповідній ухвалі від 22 лютого 2017 року, ще не закінчився.
Враховуючи, що судом апеляційної інстанції був наданий майже місяць органу досудового розслідування для того, щоб представити до суду оригінали висновків Мінекономрозвитку за результатами здійснення моніторингу державних закупівель від 06 липня 2015 року, а за цей час орган досудового розслідування спромігся лише надати суду чергові копії таких висновків, то колегія суддів вважає сумнівним існування оригіналів висновків Мінекономрозвитку за результатами здійснення моніторингу державних закупівель від 06 липня 2015 року, які фактично лягли в основу повідомленої ОСОБА_15 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України.
До того ж, колегія суддів звертає увагу, що інформація про результати державних закупівель, яка міститься в матеріалах судового провадження, доданих до клопотання про продовження ОСОБА_15 строку тримання під вартою, є такою, що неможливо прочитати через надзвичайно низьку якість її копіювання (т. 5, а. с. 165 178,181 191). З цієї ж причини дуже складно прочитати і заяву про посадові злочини, яка стосується ОСОБА_15 (т. 5, а. с. 199 204), а документи, які слідують в матеріалах за цією заявою, теж є такими, що неможливо прочитати (т. 5, а. с. 205 210).
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що підозра у вчиненні ОСОБА_15 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, не може бути визнана обґрунтованою на підставі тих доказів, які були додані органом досудового розслідування до клопотання про продовження останньому строку тримання під вартою, у зв`язку з чим на даний час неможливо стверджувати, що ОСОБА_15 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вказаного кримінального правопорушення. Тому колегія суддів вважає необхідним виключити із оскаржуваної ухвали слідчого судді посилання на те, що ОСОБА_15 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України.
Оскільки судом апеляційної інстанції виключається із ухвали слідчого судді обґрунтованість підозри ОСОБА_15 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, а доводи захисника ОСОБА_10 про порушення правил родової підслідності стосуються саме вказаної норми закону, то колегія суддів на даному етапі не вбачає підстав для перевірки цих доводів сторони захисту, виходячи з того, що порушення правил підслідності, на відміну від порушення правил підсудності, не є підставою для скасування судового рішення.
Відсутні у колегії суддів і підстави для перевірки обставин затримання ОСОБА_15 , на які звернуто увагу в апеляційних скаргах захисників, так як діючим КПК України таких повноважень у суду апеляційної інстанції не визначено.
Всі інші процесуальні порушення, на які звернуто увагу в апеляційних скаргах захисників, якщо вони і мали місце, то були усунуті під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.
З урахуванням вищезазначеного, а також вимог ч. 5 ст. 176 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги, з доповненнями до них, захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_11 необхідно задовольнити частково, ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову ухвалу, якою клопотання заступника начальника управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління з розслідування злочинів, вчинених злочинними організаціями Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 задовольнити частково та продовжити ОСОБА_65 , який обґрунтовано підозрюється тільки у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 110 та ч. 1 ст. 258-3 КПК України, строк тримання під вартою до 22 січня 2017 року включно, без визначення розміру застави.
Керуючись ст. ст. 176 178, 183, 194, 196, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги, з доповненнями до них, захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в інтересах підозрюваного ОСОБА_15 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 24 листопада 2016 року, якою задоволено клопотання заступника начальника управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління з розслідування злочинів, вчинених злочинними організаціями Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 та продовжено строк тримання під вартою до 22 січня 2017 року включно, без визначення розміру застави, щодо ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання заступника начальника управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління з розслідування злочинів, вчинених злочинними організаціями Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 про продовження строку тримання під вартою строком на 60 діб щодо ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , якому оголошено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191; ч. 3 ст. 110; ч. 1 ст. 258-3 КК України, задовольнити частково.

Продовжити ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , який обґрунтовано підозрюється тільки у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 110, ч. 1 ст. 258-3 КК України, строк тримання під вартою до 22 січня 2017 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _____________ ______________ _________________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6