АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-сс/796/237/2017р. Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 183 КПК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6
секретаря судового засідання ОСОБА_7
за участю прокурора ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25 листопада 2016 року, -
Цією ухвалою залишено без задоволення клопотання старшого слідчого в ОВС першого слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 про дозвіл на затримання підозрюваного
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єнакієве, Донецької області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368-2 та ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України,
з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Згідно ухвали, слідчий суддя врахувавши те, що ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 27 січня 2016 року, яка не набрала законної сили і проходить стадію апеляційного оскарження, скасовано постанову заступника Генерального прокурора України ОСОБА_12 від 29 грудня 2015 року та зобов`язано уповноваженого прокурора у даному кримінальному провадженні вчинити дії визначені п. 1 ч. 2 ст. 283, п. 2 ч. 1 ч. 4 ст. 284 КПК України в частині підозри ОСОБА_11 та протягом трьох днів з часу постановлення ухвали слідчого судді прийняти постанову про закриття даного кримінального провадження та зобов`язано уповноважену особу Генеральної прокуратури України внести до ЄРДР відомості про закриття кримінального провадження, те, що рішення апеляційного суду по зазначеній ухвалі двічі скасовувалась Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ та поверталась на новий судовий розгляд, прийшов до висновку про відсутність на даний час підстав для задоволення клопотання.
Не погоджуючись з таким рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на її незаконність та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про дозвіл на затримання підозрюваного.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, прокурор посилається на наявність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_11 інкримінованих кримінальних правопорушень, що, як стверджує прокурор, є підставою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під варто.
Далі в апеляційній скарзі прокурор зазначає, що слідчим суддею залишено поза увагою дані про те, що 31.12.2014 року на адресу ГУБОЗ МВС України направлено доручення в порядку ст.ст. 40,41 КПК України про встановлення місця перебування ОСОБА_11 , однак встановити його місце перебування не виявилось можливим. Додає, що згідно відповіді Державної прикордонної служби України ОСОБА_11 вилетів з міста Києва 15.12.2014 року та до цього часу на територію України не повертався.
Також апелянт зазначає, що у зв`язку із не встановленням місця перебування ОСОБА_11 , що позбавило орган досудового розслідування можливості вручити йому письмове повідомлення про підозру від 29.12.2014 року, зазначене повідомлення відповідно до вимог ч. 1 ст. 278, 111, 135 КПК України направлено у спосіб, передбачений Кримінальним процесуальним Кодексом для вручення повідомлень, та вказує, що ознайомившись із повідомленням про підозру, ОСОБА_11 станом на теперішній час до Генеральної прокуратури України для проведення процесуальних дій не з`явився та про місце свого перебування не повідомив, чим проявив безвідповідальне ставлення до виконання своїх процесуальних обов`язків і зарекомендував себе як особа, схильна до їх порушення.
Крім того, автор апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_11 підозрюється у вчинені тяжкого та особливо тяжкого злочину, санкцією якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років, а тому, більш м`які, передбачені ст. 176 КПК України запобіжні заходи, не забезпечать виконання ним процесуальних обов`язків та не нададуть можливості запобігти ризикам зазначеним у клопотанні.
У підсумку прокурор зазначає, що ігнорування вичерпних норм ч. 4 ст. 189 КПК України призвели до істотного порушення слідчим суддею вимог кримінального процесуального закону, оскільки наведені дії перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Одночасно, прокурор ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження. В обґрунтування причини пропущення цього строку, зазначає, що 25.11.2016 року оголошено лише резолютивну частину ухвали, що позбавило можливості з`ясувати обґрунтування судового рішення. Додає, що повний текст ухвали слідчим суддею не оголошувався та став відомий лише 19.12.2016 в день її отримання.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення захисника, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Так, у відповідності до абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Враховуючи, що прокурор ОСОБА_8 в судовому засіданні участі не приймав, копію оскаржуваної ухвали отримав 19.12.2016 року, а з апеляційною скаргою звернувся 22.12.2016 року, п`ятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді прокурором не порушено, а тому і не підлягає поновленню.
29.12.2014 року в ході розслідування кримінального провадження винесено повідомлення про підозру ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 368-2 та ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України.
14.06.2016 року слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Разом з цим клопотанням, слідчим подано і клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_11 , з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25 листопада 2016 року клопотання про надання дозволу на затримання з метою приводу залишено без задоволення.
Проаналізувавши наведене та обставини на підставі яких слідчим суддею прийнято оскаржуване рішення, колегія судді не знаходить підстав для його скасування, з огляду на наступне.
Згідно п. 9 ч. 1 ст. 131 КПК України одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.
Відповідно до ч. 2 ст. 176 КПК України тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи.
Частиною 1 ст. 188 КПК України передбачено право слідчого за погодженням із прокурором звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Виходячи з аналізу наведених правових норм вбачається, що будь-який запобіжний захід, зокрема такий тимчасовий запобіжний захід як затримання особи може бути застосований до підозрюваного з метою досягнення дієвості кримінального провадження.
Посилання прокурора на те, що він не погоджується з рішенням слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 25.11.2016 року та з ухвалою ВССУ від 26.01.2017 року, у зв`язку з чим звернувся з цього приводу до Верховного Суду України не є визначеною законом підставою для скасування ухвали слідчого судді від 25.11.2016 року.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.
Керуючись ст. ст. 176 179, 194, 196, 309, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25 листопада 2016 року, якою залишено без задоволення клопотання старшого слідчого в ОВС першого слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 про дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

__________________ _________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

___________________ _________________
ОСОБА_5 ОСОБА_6