Справа № 464/138/17
пр.№ 1-кп/464/95/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.01.2017 Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження № 0004036 від 06 грудня 2016 року відносно:

ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацюючого, невійськовозобов`язаного, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 25.02.2014 Сихівським районним судом м.Львова за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, згідно ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком - 2 роки;

- 25.11.2016 Сихівським районним судом м.Львова за ч.3 ст.15 - ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, 70, 71 КК України до 4 років позбавлення волі (вирок в законну силу не вступив),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 - ч.2 ст.185 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_3 , -

в с т а н о в и в :
ОСОБА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, 06.12.2016 приблизно о 16.30 год., знаходячись в салоні маршрутного таксі № 40, яке рухалось з пр.Червоної Калини у м.Львові, у напрямку зупинки громадського транспорту по вул.Сихівська, 13 у м.Львові та, скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_6 не вела спостереження за своїм майном, яке знаходилось в її жіночій сумочці, з метою викрадення коштів та майна останньої, запхав свою ліву руку в жіночу сумку ОСОБА_6 . В продовження своїх злочинних дій, спрямованих на заволодіння чужим майном, ОСОБА_3 витягнув із сумки ОСОБА_6 її жіночий гаманець фірми "XU SHeng" вартістю 30 грн., в якому знаходились кошти в сумі 100 доларів США, які згідно встановленого курсу Національного банку України на 06.12.2016 становили 2613 грн., молитовник та зарплатна картка "Приватбанку" (на рахунку якої коштів не було), які для неї матеріальної цінності не становили. Однак, свого злочинного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном, до кінця довести не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки потерпіла ОСОБА_6 під час виходу з салону виявила відсутність свого майна і ОСОБА_3 був затриманий на місці скоєння кримінального правопорушення.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 вину у вчиненому визнав повністю. Щиро розкаюється у вчиненому, просить суворо не карати, враховуючи щире каяття.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, відповідною заявою просить розглянути справу у її відсутності, у вирішенні покарання - покладається на розсуд суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого і дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого. Обвинувачений та інші учасники судового процесу правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч.2 ст.15 - ч.2 ст.185 КК України, так як він вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який відноситься до злочину середньої тяжкості, особу винного, який раніше судимий, не працює, одружений, має на утриманні малолітню доньку - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у психіатричному та наркологічному диспансері не перебуває.
Пом`якшуючими покарання ОСОБА_3 обставинами суд визнає щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину.
Обтяжуючих покарання обставин, судом не встановлено.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання у виді позбавлення волі, оскільки, на думку суду, виправлення обвинуваченого можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства.
При призначенні покарання за даним вироком, суд не застосовує правила складання покарання за сукупністю вироків, оскільки вирок Сихівського районного суду від 25.11.2016, яким ОСОБА_3 засуджено за ч.3 ст.15 - ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, 70, 71 КК України до 4 років позбавлення волі, не набрав законної сили, оскаржений до апеляційного суду Львівської області.
Цивільний позов не заявлений.

Процесуальних витрат у справі немає.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України. Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до вступу вироку у законну силу залишити без змін.
Керуючись ст.ст.370, 373,374 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 - ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання 1 (один) рік позбавлення волі.

Речові докази: гаманець, молитовник, грошову купюру номіналом 100 доларів США, пластикову зарплатну картку "Приватбанк", які знаходяться на зберіганні у потерпілої - повернути ОСОБА_6 .

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до вступу вироку у законну силу залишити без змін.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1