ВИРОК
Іменем України
31.05.2017 року Франківський районний суд м.Львова у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження за №0000715 від 03.03.2017 року про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Львова, громадянки України, згідно ст.89 КК України не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою АДРЕСА_2

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України

за участю обвинуваченої ОСОБА_4 ,-
В С Т А Н О В И В:
03.03.2017 року, в період часу з 09:15 по 10:00 год. ОСОБА_4 , маючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливі мотиви, перебуваючи в салоні маршрутного таксі № 32, котре здійснювало свій рух по вул.Наукова у м.Львові, неподалік ТЦ «Вам», що по вул.Наукова, 35а у м.Львові, таємно, шляхом вільного доступу, з жіночої сумочки вчинила крадіжку шкіряного гаманця зеленого кольору, в котрому знаходились особисті речі ОСОБА_5 , зокрема, грошові кошти в сумі 100 гривень, однак не змогла довести свого злочинного умислу до кінця та не мала можливості розпорядитись викраденим майном, оскільки була затримана працівниками поліції, в результаті чого спричинила потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 217 гривень.

Відтак, ч. 2 ст. 15 - ч. 1 ст. 185 КК України передбачено відповідальність за кримінальне правопорушення винуватою у вчиненні якого визнається обвинувачена ОСОБА_4 , оскільки вона своїми умисними діями скоїла закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненого повторно.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала повністю, щиро розкаялася та пояснила, що 03.03.2017 року перебуваючи за адресою АДРЕСА_3 таємно викрала у потерпілої ОСОБА_5 з її сумочки гаманець зеленого кольору та гроші в сумі 100 грн. В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 подала до суду заяву про визнання вини, не заперечує проти недослідження доказів щодо встановлення вини, розуміє, що буде позбавлена права оскаржувати ці обставини в апеляційному суді.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи, на адресу суду скерувала клопотання про розгляд справи у її відсутності, претензій до обвинуваченої ОСОБА_4 не має, оскільки матеріальні збитки відшкодовані в повному обсязі, питання щодо призначення покарання покладається на розсуд суду, відповідно до ч.1 ст.325 КПК України суд ухвалює рішення про проведення судового засідання без представника потерпілого.
Оскільки обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнає свою вину у вчиненні інкримінованого їй протиправного, кримінально караного діяння, враховуючи той факт, що учасники судового процесу не оспорюють фактичні обставини справи, судом встановлено, що вони розуміють зміст цих обставин, заслухавши думку прокурора, суд, у відповідності до положень ч.3 ст. 349 КПК України, вважає недоцільним подальше дослідження інших доказів відносно обставин, які не оспорюються учасниками судового процесу, сумнівів щодо добровільності та істинності їх позицій у суду немає.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченою ОСОБА_4 її вина підтверджується зібраними по справі доказами, дійсність та достовірність яких учасниками судового розгляду не оспорюється.
Проаналізувавши докази надані стороною обвинувачення, покази самої обвинуваченої, вислухавши думку прокурора, суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 1 ст. 185 КК України в судовому засіданні доведена повністю.

Суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченій слід призначити в межах санкції статті за якою кваліфіковано злочин, у виді штрафу, оскільки таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення підсудного та попередження нових злочинів.

За змістом закону (ст. 50 КК України), покарання має на меті не тільки кару, а має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.
Відтак, суд, враховує особу обвинуваченої, те, що обвинувачена ОСОБА_4 на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, характеризуючі дані обвинуваченої, згідно представлених суду документів - виключно позитивних, за місцем проживання скарг на ОСОБА_4 не поступало та наявність обставин, що пом`якшують покарання, зокрема щире каяття, повне відшкодування завданої потерпілій шкоди, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання, виконуючи вимоги ст. ст. 50, 65 КК України, які узгоджуються із роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання" та приходить до висновку, що перелічені обставини вказують на те, що обвинувачена має здатність виправитися без реального відбування покарання та вважає за доцільне застосувати до обвинуваченої покарання у виді штрафу, оскільки таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої.
Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 витрати на залучення експертів при проведенні експертиз: за проведення товарознавчої експертизи №9/116 від 23.03.2017 року 263, 88 грн. на користь держави.

З наведених міркувань та керуючись ст.ст. 373, 374, 376 КПК України, суд,-
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят гривень) грн.

Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 витрати на залучення експертів при проведенні експертиз: за проведення товарознавчої експертизи №9/116 від 23.03.2017 року 263 (дві тисячі шістдесят три гривні) грн., 88 коп. на користь держави.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з дотриманням вимог ст.ст. 349, 394 КПК України.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя: ОСОБА_1