Справа № 206/717/17
1-кс/206/67/17
УХВАЛА
09 лютого 2017 року слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі клопотання слідчого Самарського відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту стосовно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючого професійно-технічну освіту, не працевлаштованого, розлученого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 29.03.2011 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ст.307 ч.1, 307 ч.2, 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; звільнений 21.02.2014 року з Ігренського ВЦ Дніпропетровської області (133) за постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13.02.2014 року на підставі ст.81 КК України умовно-достроково за невідбутим строком 1 рік 8 місяців 8 днів,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 Кримінального кодексу України,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
слідчого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и в:
09 лютого 2017 року слідчий звернулася до суду з зазначеним клопотанням.
Вимоги клопотання слідчим обґрунтовані тим, що в провадженні СВ Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження № 00000025 від 08.01.2017 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Матеріалами досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 будучи раніше судимим, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та маючи не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість, знову вчинив умисний та корисливий злочин.
Так, 06.01.2017 року приблизно о 19 годин 00 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні «Інтернет центру», розташованому у будинку АДРЕСА_3 , та маючи при собі, раніше втрачені співмешканцем громадянки ОСОБА_7 ОСОБА_8 , ключі від квартири АДРЕСА_4 , вирішив проникнути у зазначене житло та здійснити крадіжку особистого майна ОСОБА_7 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення особистого майна ОСОБА_7 , поєднаного з проникненням до її квартири, діючи умисно ОСОБА_4 , на автомобілі «ГАЗель» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням раніше знайомого йому ОСОБА_9 , який був не обізнаний про злочинні наміри ОСОБА_4 , 06.01.2017 року приблизно о 23 годин 00 хвили, прибув до квартири АДРЕСА_4 . Попросивши ОСОБА_9 почекати на вулиці ОСОБА_4 зайшов до будинку, підійшов до вхідних дверей вищезазначеної квартири, впевнившись, що власник та сторонні особи у приміщенні відсутні, наявними при собі ключами, відкрив вхідні двері та таємно проник в середину однокімнатної квартири АДРЕСА_5 , тобто проник в житло. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, розуміючи таємний характер своїх умисних злочинних посягань та те, що він вчиняє злочин у відсутності власника, перебуваючи в середині квартири, в яку проник незаконно, ОСОБА_4 виявив у кімнаті телевізор і в кухні мікрохвильову піч, що належить потерпілій ОСОБА_7 , які він таємно викрав, а саме: - телевізор «Panasonic моделі TC-21FX20TS» (корпус сірого кольору), 2005 року випуску, вартістю 1366,67 гривень; - мікрохвильову піч «Panasonic моделі NN-235WF» (корпус білого кольору), 2008 року випуску, вартістю 1233,33 гривень.
Викрадене майно ОСОБА_4 погрузив в автомобіль «ГАЗель» д.н.з. НОМЕР_1 раніше знайомого йому ОСОБА_9 та з його допомогою вивіз викрадене майно з місця скоєння злочину, в подальшому розпорядившись ним на власний розсуд.
Продовжуючи реалізовувати свій єдиний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, що належить ОСОБА_7 , поєднаного з проникненням до її квартири, ОСОБА_4 , 07.01.2017 року приблизно о 04 години 00 хвили, діючи умисно, знову прибув до квартири АДРЕСА_4 . Впевнившись, що власник та сторонні особи в приміщені відсутні, наявними у нього ключами, відкрив вхідні двері та таємно проник в середину квартири АДРЕСА_5 , тобто проник в житло. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, розуміючи таємний характер своїх умисних злочинних дій, перебуваючи в середині квартири, ОСОБА_4 виявив та викрав з комори пральну машину «ZANUSSI USER MANUAL», 2016 року випуску, вартістю 7485,57 гривень.
У подальшому ОСОБА_4 з викраденим майном зник з місця скоєння злочину та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 майнового збитку, згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 341 від 03.02.2017 року, на загальну суму 10085,57 гривень.
Дії ОСОБА_4 слідчий кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України, тобто як тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло.
Просить суд обрати стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки: прибувати до слідчого Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, прокурора або суду за першою вимогою; не залишати місце постійного проживання, а саме: кв. АДРЕСА_6 , в період часу з 23.00 год. до 07.00 год., без дозволу слідчого, прокурора або суду.
Клопотання слідчого погодженого із прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 в Дніпропетровській області, оформлене відповідно до вимог ст. 184 Кримінального процесуального кодексу України.
Слідчий в судовому засіданні підтримав вимоги свого клопотання та просив задовольнити з підстав викладених в ньому.
Підозрюваний ОСОБА_4 не заперечував проти задоволення клопотання.
Прокурор в судовому засіданні підтримав слідчого щодо мотивів обрання до підозрюваної такого виду запобіжного заходу як домашній арешт.
Захисник підтримав клопотання.
Вислухавши доводи та пояснення слідчого і підозрюваного, думку прокурора, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходжу до висновку про необхідність задовольнити клопотання слідчого та обрати відносно підозрюваної запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Слідчим суддею встановлено, що 08.01.2017 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000025 відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
06 лютого 2017р. о 18 год. 20 хв. ОСОБА_4 в порядку ст.ст. 276-279 Кримінального процесуального кодексу України було письмово повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. ст.185 Кримінального кодексу України.
Копію клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із доданими матеріалами було вручено ОСОБА_4 09 лютого 2017 року о 10 год. 00 хв.
У відповідності до ст. 176 Кримінального процесуального кодексу України, запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом. Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.
За змістом ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Положеннями ст. 178 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; ) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ст. 181 Кримінального процесуального кодексу України , домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого. Орган внутрішніх справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження. Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.
Врахувавши встановлені обставини справи, суд бере до уваги доводи слідчого про те, що до підозрюваного слід застосувати такий вид запобіжного заходу як домашній арешт, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, що за своєю кваліфікацією відноситься до тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до шести років.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-177, 181, 193-194, 196, 309, 369, 370, 371, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя
у х в а л и в :
Клопотання задовольнити.
Обрати стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на два місяці.
Заборонити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період часу з 23.00 год. до 07.00 год. залишати квартиру АДРЕСА_6 .
Покласти на ОСОБА_4 обов`язки:
1) прибувати до слідчого Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, прокурора або суду за першою вимогою;
2) не відлучатися із м. Дніпро без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора, або суд про зміну свого місця проживання.
Зазначені обов`язки діють два місяці, по 09 квітня 2017 року включно.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі невиконання покладених на нього цією ухвалою обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Контроль за виконанням умов домашнього арешту покласти на слідчого Самарського відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_3 .
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області.

Слідчий суддя ОСОБА_1