АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А
Іменем України

19 січня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

переглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою власника майна ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 16 листопада 2016 року,

за участю прокурора ОСОБА_6

власника майна ОСОБА_5

представника власника майна адвоката ОСОБА_7 ,

у с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 16 листопада 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0013002 від 15.10.2016 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, задоволено клопотання слідчого Шевченківського управління поліції ГУ НП в м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_9 , про накладення арешту на майно та накладено арешт на майно, а саме: автомобіль марки «Toyota Camry», чорного кольору, 2015 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; автомобіль марки «Toyota Camry», чорного кольору, 2014 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ; автомобіль марки «Toyota Camry», чорного кольору, 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , із забороною користуватися та розпоряджатися таким майном.

В ухвалі слідчий суддя вказав, що транспортні засоби, на які слідчий просить накласти арешт підпадають під юрисдикцію статті 170 КПК України, на підставі чого з метою недопущення настання негативних наслідків задовольнив клопотання органу досудового розслідування та наклав на них арешт.

Не погоджуючись з рішенням суду власник майна ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 16.11.2016 року в частині заборони користуватися ОСОБА_5 автомобілем «Toyota Camry» чорного кольору, 2015 р. випуску, номер кузова НОМЕР_1 .

В обгрунтування своїх апеляційних вимог вказує, що суд незаконно, всупереч положенням кримінального процесуального законодавства надмірно обмежив права власника заборонивши йому користуватися належним йому автомобілем.

Зазначає, що згідно ст. 388 ЦК України ОСОБА_5 фактично є добросовісним набувачем, тобто таким, що набув майно за оплатним договором в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати. Отже, на цей час ОСОБА_5 є повноправним власником автомобіля «Toyota Camry» чорного кольору, 2015 р. випуску, номер кузова НОМЕР_1 . Договір купівлі-продажу є дійсним, та в судах України відсутня будь-яка справа, чи рішення суду щодо визнання цього договору недійсним та витребування автомобіля з володіння останнього.

Вважає, що заборона права користуватися автомобілем на цей час є надмірним обмеженням права власності ОСОБА_5 . Мета з якою накладався арешт на автомобіль, як на речовий доказ - це запобігання можливості знищення, передачі на відчуження майна. На цей час автомобіль оглянутий слідчим, його місцезнаходження встановлено, він переданий під відповідальне зберігання ОСОБА_5 , який належним чином повідомлений про кримінальну відповідальність відносно незаконних дій щодо арештованого майна, на підставі чого ризики того, що автомобіль може бути знищений, чи комусь переданий відсутні.

Одночасно просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 16 листопада 2016 року, оскільки ОСОБА_5 , як власник майна, дізнався про наявність ухвали, а також отримав її копію 23.12.2016 р., що підтверджується протоколом про виконання ухвали про арешт майна від 23.12.2016 р.

Заслухавши доповідь судді, пояснення власника майна та представника власника майна, які підтримали апеляційну скаргу, та просили про її задоволення, думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги та просив рішення слідчого судді залишити буз змін, вивчивши матеріали судового провадження за клопотанням слідчого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, при цьому строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно ч. 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Враховуючи, що ухвалу від 16.11.2016 року було постановлено без виклику осіб, які її оскаржують, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та наданих до апеляційного суду матеріалів судової справи, СВ Шевченківського управління поліції ГУ НП в м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0013002 від 15.10.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

14.11.2016 року слідчий Шевченківського управління поліції ГУ НП в м. Києві ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме: автомобіль марки «Toyota Camry», чорного кольору, 2015 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; автомобіль марки «Toyota Camry», чорного кольору, 2014 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ; автомобіль марки «Toyota Camry», чорного кольору, 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , із забороною відчуження, розпорядження та користування таким майном.

16.11.2016 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва вказане клопотання слідчого було задоволено та накладено арешт на транспортні засоби.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Задовольняючи дане клопотання слідчого, внесене в межах кримінального провадження №0013002 від 15.10.2016 року, про накладення арешту на майно, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення слідчого та дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку про необхідність накласти арешт на транспортні засоби, перелічені в клопотанні органу досудового розслідування.

Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя вірно встановив, що є достатні підстави вважати, що майно на яке слідчий просить накласти арешт відповідає вимогам ст. 170 КПК України, а тому з метою попередження відчуження, втрати або настання інших негативних наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню на нього необхідно накласти арешт.

З огляду на наведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке слідчий просить накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вказане майно. Крім того, особи, які причетні до вчинення кримінальних правопорушень можуть здійснити продаж або передачу майнових прав на вказані автомобілі, що призведе до їх втрати або настання інших шкідливих наслідків, які негативно вплинуть на хід досудового розслідування.

Також слід зазначити, що слідчий суддя, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Разом з тим, слідчий суддя належним чином не з`ясував всі обставини кримінального провадження на підставі чого допустив невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження.

Так, як вбачається з матеріалів судового провадження органом досудового розслідування встановлено, що арештовані автомобілі є предметом вчинення злочину і речовим доказом. При цьому, слідчим доведено, що існує ризик відчуження вказаних транспортних засобів.

Одночасно з цим, органом досудового розслідування не наведено фактичних обставин та підстав відповідно до ст. 170 КПК України за якими розпорядження та користування вказаними транспортними засобами може перешкодити даному кримінальному провадженню, а тому зазначення в клопотанні та ухвалі слідчого судді про необхідність заборонити розпорядження та користування майном з метою запобігання можливості знищення та передачі майна є голослівними та недоведеними у відповідності до вимог ч. 11 ст. 170 КПК України.

На думку колегії суддів, органом досудового розслідування доведено ризик передачі вказаного майна, на підставі чого необхідно заборонити відчуження транспортних засобів, на які накладено арешт з метою запобігання доведеного ризику.

Таким чином, накладення арешту на майно із забороною відчуження, за наявності для цього підстав відповідає вимогам КПК України. Матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження колегія суддів не вбачає.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо порушень прав власника майна та необґрунтованого обмеження прав користування майном є слушними.

За таких обставин, виходячи з вимог п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу власника майна необхідно задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити частково клопотання слідчого в межах доведеності необхідності арешту майна та заборони відчуження даного майна.

Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 404, 405, 407 ч. 3 п. 2, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва
п о с т а н о в и л а:

Апеляційну власника майна ОСОБА_5 , задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 16 листопада 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0013002 від 15.10.2016 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, якою задоволено клопотання слідчого Шевченківського управління поліції ГУ НП в м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_9 , про накладення арешту на майно та накладено арешт на майно, а саме: автомобіль марки «Toyota Camry», чорного кольору, 2015 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; автомобіль марки «Toyota Camry», чорного кольору, 2014 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ; автомобіль марки «Toyota Camry», чорного кольору, 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , із забороною користуватися та розпоряджатися таким майном, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого Шевченківського управління поліції ГУ НП в м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_9 , про накладення арешту на майно, а саме: автомобіль марки «Toyota Camry», чорного кольору, 2015 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; автомобіль марки «Toyota Camry», чорного кольору, 2014 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ; автомобіль марки «Toyota Camry», чорного кольору, 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , із забороною на відчуження, розпорядження та користування даним майном, задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, а саме: автомобіль марки «Toyota Camry», чорного кольору, 2015 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; автомобіль марки «Toyota Camry», чорного кольору, 2014 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ; автомобіль марки «Toyota Camry», чорного кольору, 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , із забороною їх відчуження.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14 и б а к