Справа №630/113/17 Провадження №1-кп/630/22/17
В И Р О К

Іменем України

21 березня 2017 року м. Люботин

Люботинський міський суд Харківської області

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Люботин Харківської області кримінальне провадження №0000098 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Пісочин, Харківської області, громадянина України, українця, маючого базову загальну середню освіту, учня 10 класу Дергачівської вечірньої (змінної) школи, раніше не судимого в порядку ст. 89 КК України, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

Неповнолітній ОСОБА_6 здійснив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за таких обставин.

ОСОБА_6 02 лютого 2017 року близько 22. 00 год., реалізуючи злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що його раптово виниклі дії не будуть помічені, діючи з корисливих мотивів, шляхом відчинення дверей з боку водія автомобіля ВАЗ 2105 д.з. НОМЕР_1 , який був припаркований поблизу будинку № 11 по вул. Будівельній в м. Люботин, Харківської області, таємно викрав автомобільну магнітолу Mystery MAR 878UC вартістю 545,10 грн., мобільний телефон LG Х 145 вартістю 1083,00 грн., що належить ОСОБА_7 , 1990 р.н.

З місця скоєння злочину неповнолітній ОСОБА_6 зник, викраденим майном розпорядився на свій розсуд, чим заподіяв ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 1628,10 грн.

Дії неповнолітнього ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

В судовому засіданні неповнолітній обвинувачений ОСОБА_6 в присутності захисника та законного представника, в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні вказаного вище злочину, щиро розкаявся у вчиненому. Не заперечував фактичні обставини справи, викладені вище, та підтвердив вчинення ним вищезазначеного злочину за вказаних вище обставин, надавши відповідні пояснення. Зазначив, що по закінченню досудового розслідування в повному обсязі ознайомився з матеріалами кримінального провадження і не оспорює висновки експертиз та інші докази, зібрані в ході досудового розслідування. Пояснив, що показання надає добровільно, в ході досудового розслідування будь-яке фізичне або психологічне насильство до нього не застосовувалось.

Суд не має сумнівів у добровільності позиції неповнолітнього обвинуваченого, який приймає участь у судовому засіданні разом з захисником та законним представником.

Крім того, безпосередньо в судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_6 пояснив, що він дійсно близько 22.00 год. 02 лютого 2017 року скоїв крадіжку мобільного телефону та автомагнітоли з автомобіля ВАЗ зеленого кольору, який був припаркований поблизу багатоквартирного будинку по вул. Будівельній в м. Люботин.

Так ОСОБА_6 пояснив, що ввечері близько 22.00 год. 02 лютого 2017 року він йшов до подруги, у нього з собою була викрутка, про всяк випадок, в разі,якщо хтось почне чіплятися, йому прийшла думка відчинити автомобіль ВАЗ зеленого кольору, який був припаркований поблизу житлового будинку по вул. Будівельній в м.Люботин. Відчинивши двері автомобіля за допомогою викрутки, він витягнув авто магнітолу та мобільний телефон. Викрадені речі приніс додому та заховав від матері.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні підтвердив показання, дані раніше в ході досудового слідства, та які не суперечать поясненням ОСОБА_8 .

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що йому дійсно належить автомобіль ВАЗ 2105 зеленого кольору д.н. НОМЕР_2 , який він 02 лютого 2017 року припаркував поблизу під`їзду будинку № 11 по вул. Будівельній в м. Люботин. Вранці 03 лютого 2017 року ОСОБА_7 вийшов з під`їзду на вулицю та направився до автомобіля, щоб їхати на роботу. Підійшовши до автомобіля потерпілий побачив, що двері з боку водія відчинені, видимих пошкоджень немає, хоча автомобіль звечора він зачиняв.

Після чого, ОСОБА_7 заглянув до автомобіля та побачив, що зникла автомагнітола та мобільний телефон. В подальшому потерпілий звернувся до правоохоронних органів.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечував проти пояснень потерпілого ОСОБА_7 визнав себе винним і перепросив потерпілого за вчинене.

ОСОБА_9 , допитана в судовому засіданні в якості свідка, попереджена про кримінальну відповідальність, підтвердила показання, дані раніше в ході досудового слідства, та які не суперечать поясненням ОСОБА_6 та в судовому засіданні пояснила, що працює в Люботинському ВП Харківського ВП ГУНП України в Харківській області інспектором з ювенальної превенції сектору превенції патрульної поліції. ОСОБА_6 перебуває на обліку в секторі ювенальної превенції та 07 лютого 2017 року прибув на профілактичну бесіду, в ході якої повідомив, що його знайомий вчинив крадіжку мобільного телефону та автомагнітоли. Наступного дня до Люботинського ВП надійшла заява від ОСОБА_7 про викрадення з його автомобіля мобільного телефону та авто магнітоли.

ОСОБА_6 не заперечував проти пояснень ОСОБА_9 , підтвердив, що пояснення свідка відповідають дійсності.

ОСОБА_4 допитана в судовому засіданні в якості свідка, попереджена про кримінальну відповідальність, підтвердила показання, дані раніше в ході досудового слідства, та які не суперечать поясненням ОСОБА_6 , надала наступні пояснення.

ОСОБА_4 є мамою обвинуваченого ОСОБА_6 та виховую сина сама. Вона помітила у сина новий мобільний телефон, який вона йому не купляла, грошей не давала, а у син сам не міг собі купити телефон. На запитання звідки з`явився телефон, син їй пояснив, що йому товариш дав телефон тимчасово покористуватися.

Про те, що телефон викрадений вона дізналася після того, як до них додому приїхали працівники поліції, тоді їй стало відомо, що син також викрав авто магнітолу. Зазначені предмети ОСОБА_4 передала робітникам поліції.

Крім того, вина ОСОБА_6 підтверджується наступним:

Як вбачається з постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 13 лютого 2017 року ОСОБА_4 , в ході допиту в якості свідка добровільно надала в якості речових доказів викрутку, мобільний телефон LG -X 145, автомагнітолу Mystery MAR-878UC. Вказані речі визнано речовими доказами та передано на зберігання до камери схову речових доказів Люботинського ВП та під зберігальну розписку потерпілому ОСОБА_7 . Як вбачається з пояснень свідка ОСОБА_4 , наданих нею в судовому засіданні, речові докази знаходилися у неї вдома, за адресою м. Люботин, вул. Гиївська,16 (с.45-48, 85)

Відповідно до протоколу огляду предметів для протоколу пред`явлення речей для впізнання надані для огляду предмети: авто магнітола та мобільний телефон є саме тими предметами, які були викрадені з автомобіля потерпілого ОСОБА_7 в ніч з 2 лютого 2017 року (а.с. 76-82).

Відповідно до висновку судово- товарознавчої експертизи №1572 від 14 лютого 2017 року, загальна ринкова вартість викраденого ОСОБА_6 майна станом на 02 лютого 2017 року становить 1628,10 грн. (а.с.41-44). Висновок експерта ніким із сторін не оспорюється.

По закінченню досудового слідства ОСОБА_6 в присутності захисника ОСОБА_5 та законного представника ОСОБА_4 з матеріалами досудового розслідування ознайомився в повному обсязі, заперечень та доповнень не надав.

Суд вважає вину ОСОБА_6 доведеною повністю та, розглядаючи кримінальне провадження у відповідності до ч. 1 ст. 337 КПК України,в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, згідно якого ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення за ч. 1 ст. 185 КК України, кваліфікує дії ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , що виразилось в таємному викраденні чужого майна, мало місце. Зазначене діяння містить склад кримінального злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України. Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_6 винний у вчиненні цього злочину, і підлягає покаранню за його вчинення. Вина неповнолітнього ОСОБА_6 в скоєнні інкримінованого йому злочину повністю доведена в ході досудового розслідування та судового слідства

Оцінивши докази, які є в матеріалах кримінального провадження, безпосередньо допитавши в судовому засіданні неповнолітнього обвинуваченого, потерпілого, свідків як з точки зору допустимості, так і з точки зору достовірності, суд приходить до висновку, що вина неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 в судовому засіданні доведена повністю у встановленому судом обсязі, а вчинений ним злочин правильно кваліфіковано органами досудового слідства і має всі ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна. Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_6 винний у вчиненні цього кримінального злочину, і підлягає покаранню за його вчинення.

При призначенні неповнолітньому обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

Вивченням особистості неповнолітнього ОСОБА_6 встановлено, що він за місцем навчання та за місцем мешкання характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий в порядку ст. 89 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання неповнолітнього ОСОБА_6 суд визнає те, що він щиросердно розкаявся в скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, вчинив злочин в неповнолітньому віці.

Обставин, що обтяжують покарання неповнолітнього ОСОБА_6 суд не вбачає.

При призначенні покарання неповнолітньому ОСОБА_6 суд відповідно до вимог ст.ст. 65-68 КК України враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, який відноситься до категорій злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, а також висновок досудової доповіді.

Згідно висновку досудової доповіді Харківського районного відділу з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_6 є високою. Вплив криміногенних факторів на поведінку неповнолітнього: мати не приділяє належної уваги вихованню сина, неповнолітній не зацікавлений у регулярному відвідуванні навчального закладу, не цікавиться навчанням, пропускає заняття, проводить багато часу за пасивними та неконструктивними заняттями, сам обвинувачений мінімізує скоєне. Крім того, беручи до уваги інформацію, що характеризує неповнолітнього обвинуваченого та спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного правопорушення орган пробації вважає, що виконання покарання у громаді можливе лише у винятковому випадку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально- виховних заходів: сприяння у працевлаштуванні, проведення соціально психологічної роботи, організація дозвілля.

Проаналізувавши наведене, суд приходить до висновку, що з урахуванням тяжкості злочину, скоєного неповнолітнім ОСОБА_6 який в силу ст. 12 КК України віднесено до категорії злочинів, середньої тяжкості для виправлення ОСОБА_6 необхідно обрати покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій статті Кримінального кодексу України, за якою кваліфіковані його діяння.

При визначенні покарання суд враховує те, що неповнолітній ОСОБА_6 вчинив злочин в неповнолітньому віці, на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває. Також, суд бере до уваги сприяння розкриттю злочину, щире каяття неповнолітнього ОСОБА_6 щиру його поведінку в судовому засіданні, що свідчить про відкрите визнання своєї вини у вчиненні злочину і засудженні своєї поведінки, а також про те, що він висловив готовність до перевиховання і став на шлях виправлення.

Проаналізувавши дані про особу та все вище викладене в сукупності, призводить суд до переконання, що виправлення та перевиховання неповнолітнього ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства, за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально- виховних заходів: сприяння у працевлаштуванні, проведення соціально психологічної роботи, організація дозвілля.

Тому суд, відповідно до ст. 75,104 КК України вважає за можливе звільнити неповнолітнього ОСОБА_6 від відбуття призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покласти на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу погодження з уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання, періодично з`являтися для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Питання щодо речових доказів в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100,124, 349, 368-371, 373-375 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити покарання строком 1 рік позбавлення волі.

На підставі ст. 75,104 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком в 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу погодження з уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання,навчання, періодично з`являтися для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації.

Речові докази, передані на зберігання потерпілому (а.с.47,48) - вважати повернутими власнику ОСОБА_7 .

Речовий доказ, вказаний на а.с. 46 викрутка ( квитанція № 79)- знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Люботинський міський суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, законному представнику та захиснику обвинуваченого, прокурору, потерпілому направити копію вироку не пізніше наступного дня.

Суддя(підпис) ОСОБА_1