Справа № 734/2905/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/292/2017
Категорія - ч.1 ст.121 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 травня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 08 липня 2016 року за № 0000641, за апеляційною скаргою прокурора, що приймав участь в розгляді справи судом першої інстанції на вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 29 листопада 2016 року по обвинуваченню:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пісоцьке Козелецького району Чернігівської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:

- 24.06.1992 року Козелецьким районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 140 КК України до 3 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку строком на 2 роки;

- 13.10.1994 року Козелецьким районним судом Чернігівської області за ч. 4 ст. 81, ст. 43 КК України до 6 років позбавлення волі; звільнився 22.07.2000 року по відбуттю покарання,

- 06.01.2004 року Козелецьким районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 3 роки,

- 28.09.2005 року Козелецьким районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України з застосуванням ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; звільнився 29.07.2008 року умовно-достроково на 1 рік, 4 місяці, 23 дні,

- 23.12.2008 року Козелецьким районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України з застосуванням ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; звільнився 06.04.2012 року умовно-достроково на 11 місяців, 20 днів,

- 17.11.2014 року Козелецьким районним судом Чернігівської області за ст. 395 КК України до 3 місяців арешту; звільнився по відбуттю покарання 03.07.2015,

- 29.09.2015 року Козелецьким районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 місяців арешту (покарання не відбуте),судимість не знята і не погашена,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

Вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 29 листопада 2016 року ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України і призначено йому покарання у виді 5(п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Козелецьким районним судом Чернігівської області від 29 вересня 2015 року більш суворим, призначеним за цим вироком, остаточно призначено покарання у виді 5(п`яти) років позбавлення волі.

Запобіжний захід обраний ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Строк відбуття покарання ОСОБА_9 визначено рахувати з моменту його фактичного затримання, зарахувавши в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_9 судові витрати на залучення експертів в розмірі 1 760 (одна тисяча сімсот шістдесят) гривень 80 коп. в дохід держави.

Цивільний позов прокурора залишено без розгляду.

Арешт, накладений ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 11 липня 2016 року на металевий ніж з чорною полімерною ручкою, скасовано.

Питання речових доказів вирішене в порядку ст. 100 КПК України.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що близько 22 години 00 хвилин 07.07.2016 року ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у житловому будинку, що розташований за адресою АДРЕСА_1 з мотивів раптово виниклих неприязних відносин з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, умисно завдав ОСОБА_7 один удар ножем в область грудної клітки, чим заподіяв останньому тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки, яке ускладнене правобічним гемопневмотораксом, лівобічним пневмотораксом; геморагічним шоком 3 ст., які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1000 від 19.09.2016 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Звертаючись з апеляційною скаргою прокурор не оспорюючи кваліфікацію дій, доведеність вини обвинуваченого та не заперечуючи фактичних обставин кримінального провадження, просить скасувати вирок щодо ОСОБА_9 у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Прокурор просить ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 за ч.1 ст. 121 КК України 5(п`ять) років 8 (вісім) місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднати невідбуте покарання за вироком Козелецького районного суду від 29.09.2015 року та за сукупністю вироків призначити остаточне покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі. В решті вирок залишити без змін.

Прокурор зазначає, що згідно ст. 71 КК України та п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення покарання» №7 від 24.10.2003 року, за сукупністю вироків покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин. При цьому остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.

Крім того, автор скарги наполягає, що призначене в даному випадку покарання не можна вважати необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження вчинення нових злочинів, оскільки судом не враховано, що обвинувачений раніше не одноразово засуджений за умисні злочини, судимість за які не погашена та не знята у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не ставу, належних висновків не зробив, вчинив новий умисний злочин. Тому покарання є явно несправедливим через його м`якість та неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, що порушує вимоги ст.ст. 65-67, 71 КК України.

В своїх запереченнях на апеляційну скаргу обвинувачений ОСОБА_9 не погодився з доводами прокурора, а навпаки наполягав на тому, що призначене місцевим судом є явно несправедливим внаслідок своєї суворості, оскільки не враховані ряд обставин, що суттєво знижують ступінь його вини.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, позицію обвинуваченого, який просив залишити без задоволення апеляційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Під час апеляційного перегляду матеріалів кримінального провадження колегія суддів,

В С Т А Н О В И Л А:

07.07.2016 року близько 22 години 00 хвилин ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у житловому будинку, що розташований за адресою АДРЕСА_1 з мотивів раптово виниклих неприязних відносин з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, умисно завдав ОСОБА_7 один удар ножем в область грудної клітки, чим заподіяв останньому тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки, яке ускладнене правобічним гемопневмотораксом, лівобічним пневмотораксом; геморагічним шоком 3 ст., які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1000 від 19.09.2016 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Своїми умисними діями, які виразились у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, а саме умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 121 КК України.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в ході судового розгляду судом першої інстанції обвинувачений щиро розкаявся у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, ніким із учасників судового провадження не оспорюються, тому в цій частині вирок не перевіряється.

Згідно частини 1 статті 421 КПК України, обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке покарання тільки у випадку, якщо за цими підставами апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий або його представник.

Як вбачається з вироку, обвинуваченому ОСОБА_9 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України призначено покарання у виді п`яти років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Козелецьким районним судом Чернігівської області від 29 вересня 2015 року більш суворим, призначеним за цим вироком, остаточно призначено покарання у виді п`яти років позбавлення волі, що є порушенням закону, допущеним судом першої інстанції.

Згідно роз`яснень п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення покарання» №7 від 24.10.2003 року, за сукупністю вироків покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин. При цьому остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.

Суд першої інстанції, призначивши ОСОБА_9 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за сукупністю двох вироків, допустив істотні порушення, а саме, застосував закон, який не підлягає застосуванню принцип поглинення покарань за сукупністю вироків, що в даному випадку є неприпустимим.

Щодо збільшення розміру покарання за ст. 121 ч. 1 КК України, яке запропонував прокурор, то колегія суддів з його позицією не погоджується. Збільшення покарання на 8 місяців на думку колегії не є принциповим, яке настільки суттєво відрізняється від призначеного судом, що може вплинути на виправлення і перевиховання обвинуваченого. Суд першої інстанції врахував обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання і призначив його у відповідності до вимог ст. 65 КК України, врахувавши при цьому також і позицію потерпілого та поведінку обвинуваченого після скоєння злочину. З урахуванням наведених обставин, колегія суддів вважає, що покарання в 5 років позбавлення волі є достатнім для виправлення і перевиховання обвинуваченого.

З огляду на наведене, у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність апеляційний суд вважає необхідним скасувати вирок суду першої інстанції в цій частині та постановити новий вирок.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 407, 409, 413,420, 376 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора, що приймав участь в розгляді справи судом першої інстанції задовольнити частково. Вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 29 листопада 2016 року щодо ОСОБА_9 скасувати в частині призначеного покарання.

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України і призначити йому покарання у виді 5(п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України частково приєднати невідбуте покарання за вироком Козелецького районного суду від 29.09.2015 року та за сукупністю вироків призначити остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Строк покарання рахувати з 8 липня 2016 р. На підставі ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_9 час перебування в установі попереднього ув`язнення з 8 липня 2016 р. по 19 травня 2017 р. з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

В іншій частині вирок місцевого суду залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, на нього може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим під вартою в той же строк з моменту отримання копії вироку.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4