Справа №591/97/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/423/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Підроблення документів, печаток, штампів та бланків, а також збут чи використання підроблених документів, печаток, штампів
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 червня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 591/97/17 за апеляційною скаргою прокурора Сумської місцевої прокуратури Сумської області у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу Зарічного районного суду м. Сум від 20 квітня 2017 року, якою відмовлено в затвердженні угоди про визнання винуватості відносно ІСМАЇЛОВОЇ КАХРАБИ ФАЗІЛ обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.358 КК України та повернуто обвинувальний акт і угоду прокурору для продовження досудового розслідування в порядку передбаченому ст.ст.468-475 КПК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:
В поданій апеляційній скарзі прокурор Сумської місцевої прокуратури Сумської області у кримінальному провадженні ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та повернути обвинувальний акт до суду першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання. Свої вимоги прокурор обгрунтовує тим, що обвинувальний акт може бути повернутий лише у випадку невідповідності вимогам КПК України, однак суд на це не послався, а тому підстави для продовження досудового розслідування в загальному порядку відсутні і суд повинен був призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта.

05.01.2017 до Зарічного районного суду м. Сум надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 про обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, разом із угодою про визнання винуватості між обвинуваченою та прокурором.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Сум від 20.04.2017 було відмовлено в затвердженні угоди про визнання винуватості і разом з обвинувальним актом ця угода була повернута прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст.468-475 КПК України. Своє рішення суд вмотивував тим, що обвинувачена підписувала угоду у відсутність перекладача, а тому не розуміла її зміст, при цьому свою вину у вчиненні злочину вона не визнає, що не відповідає вимогам КПК України відносно змісту даної угоди.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи прокурора ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу суду і призначити новий розгляд у суді першої інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 05.01.2017 до Зарічного районного суду м. Сум надійшов обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_9 про обвинувачення її у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, разом із угодою про визнання винуватості між обвинуваченою та прокурором.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Сум від 06.01.2017 у вказаному кримінальному провадженні було призначено підготовче судове засідання, за результатами чого була постановлена відповідна ухвала.

Після завершення підготовки до судового розгляду ухвалою Зарічного районного суду м. Сум від 19.04.2017 на підставі ст.ст.314-317 КПК України було призначено відкрите судове засідання у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_9 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України на 16-20 год. 19.04.2017 з викликом учасників процесу. При цьому, суд першої інстанції вказав у своїй ухвалі про те, що в ході підготовчого засідання не були встановлені підстави для прийняття судом рішень, передбачених п.п.1-4 ч.3 ст.314 КПК України.

В подальшому, під час судового розгляду ухвалою Зарічного районного суду м. Сум від 20.04.2017 було прийнято рішення про відмову в затвердженні угоди про визнання винуватості та про повернення обвинувального акту і угоди про визнання винуватості прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст.468-475 КПК України.

Однак, така ухвала суду першої інстанції, на думку колегії суддів, є суперечливою щодо попередньої ухвали цього ж суду та істотно порушує вимоги кримінального процесуального закону, що перешкодило ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст.314 КПК України, після отримання обвинувального акта суд не пізніше п`яти днів з дня його надходження призначає підготовче судове засідання. Частина 3 цієї норми закону визначає перелік рішень, які суд першої інстанції має право прийняти у підготовчому судовому засіданні, а саме, крім іншого: 1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст.468-475 цього Кодексу; 3) повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу; 5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта.

При цьому, слід керуватися положеннями кримінального процесуального закону, згідно якого, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, обвинувальний акт з підписаною стороною угодою невідкладно надсилається до суду. Розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди. Суд перевіряє угоду на відповідність вимогам КПК України та/або закону і відмовляє в затвердженні угоди за наявності певних обставин. У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжується у загальному порядку (ч.ч.1-3, 7 ст.474 КПК України).

Разом з тим, не зважаючи на те, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 надійшов до суду разом з угодою про визнання винуватості між останньою та прокурором, суд першої інстанції, з`ясувавши у учасників судового провадження лише питання підсудності даного кримінального провадження та призначення його до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, не розглянув у підготовчому судовому засіданні питання про затвердження цієї угоди або про відмову в її затвердженні, а також питання щодо повернення обвинувального акту, якщо останній не відповідає вимогам КПК України, як того вимагає кримінальний процесуальний закон, призначивши натомість судовий розгляд на підставі обвинувального акта (п.5 ч.3 ст.314 і ч.1 ст.316 КПК України).

Недотримання судом порядку розгляду угоди про визнання винуватості та допущене процесуальне порушення зумовило у свою чергу те, що після встановлення підстав, передбачених ч.1 ст.472 і ч.7 ст.474 КПК України, попри ту обставину, що угода була досягнута під час досудового розслідування, суд першої інстанції прийняв явно незаконне та необґрунтоване рішення про відмову в затвердженні угоди під час судового розгляду кримінального провадження по суті, оскільки повинен був вирішити питання щодо угоди виключно під час підготовчого судового засідання і вже в залежності від встановлених обставин, керуючись вимогами процесуального закону, або ж затвердити угоду або ж відмовити в її затвердженні та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст.468-475 цього Кодексу.

Крім цього, суд першої інстанції суттєво вийшов за межі наданих йому повноважень щодо порядку судового розгляду кримінального провадження, передбаченого главою 28 розділу IV КПК України та незаконно повернув прокурору обвинувальний акт, що можливо лише під час підготовчого судового засідання, а не зі стадії судового розгляду. При цьому, відмовляючи в затвердженні угоди, суд першої інстанції також не з`ясував в учасників судового провадження про можливість здійснення судового провадження у загальному порядку після відмови в затвердженні ним угоди про визнання винуватості.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законне є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як зазначалося вище, суд першої інстанції також не дотримався вказаної норми процесуального закону і ухвалив судові рішення від 19.04.2017 та від 20.04.2017, висновки (мотиви) яких суперечать один одному, зокрема в своїй ухвалі від 19.04.2017 суд вказує на відсутність підстав для прийняття рішень, передбачених у п.п.1-4 ч.3 ст.314 КПК України, і призначає кримінальне провадження до судового розгляду, а в іншій своїй оскаржуваній ухвалі від 20.04.2017 вже зазначає про наявність підстав для ухвалення рішення, передбаченого п.1 ч.3 ст.314 КПК України, і відмовляє в затвердженні угоди та повертає обвинувальний акт разом з цією угодою для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст.468-475 КПК України, не навівши при цьому жодних мотивів, хоча право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 р. та національним законодавством України (ст.ст.7-29, п.2 ч.1 ст.372 КПК).

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§29-30).

Крім того, виходячи з аналізу змісту положень ч.2 ст.369, ст.ст.371, 372 і 533 КПК України, згідно яких ухвала суду, яка набрала законної сили, обов`язкова як для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, інших осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, так і безпосередньо для самого суду першої інстанції, який постановив цю ухвалу, та підлягає виконанню на всій території України.

Ігнорування судом першої інстанції як вимог ст.314 КПК України і свого попереднього рішення, так і доречних аргументів сторін, в тому числі і сторони обвинувачення, є також грубим порушенням ст.6 Конвенції, а також сталої практики Верховного Суду України і ЄСПЛ, внаслідок чого можна зробити висновок про те, що необґрунтованість і невмотивованість судового рішення є підставою для його скасування у зв`язку з порушенням норм процесуального права незалежно від доводів апеляційної скарги прокурора, оскільки у відповідності до ч.ч.5 і 6 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині заслуговують на увагу, є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а судове рішення скасуванню з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

В той же час, твердження прокурора в апеляційній скарзі про те, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, внаслідок чого у суду були відсутні законні підстави для його повернення, не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки дане питання не досліджувалось судом першої інстанції, а відтак і апеляційний суд на теперішній час позбавлений можливості давати оцінку зазначеним прокурором обставинам в цій частині. При цьому, слід зазначити, що 21.04.2017, не дочекавшись набрання судовим рішенням законної сили і істотно порушуючи вимоги ст.ст.532-535 КПК України, суд першої інстанції звернув до виконання свою ухвалу від 20.04.2017 та повернув прокурору оригінали обвинувального акта і угоди про визнання винуватості відносно ОСОБА_9 для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст.468-475 КПК України, залишивши в матеріалах кримінального провадження лише їх фотокопії, виконані на копіювальному апараті.

Відповідно до приписів п.3 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, крім іншого, є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а згідно ч.1 ст.412 цього Кодексу, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне після скасування судового рішення призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418 і 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Сумської місцевої прокуратури Сумської області у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Сум від 20 квітня 2017 року відносно ІСМАЇЛОВОЇ КАХРАБИ ФАЗІЛ скасувати у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4