Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/244/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 186 (82, 86-1, 141) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.08.2017 м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кропивницькому кримінальне провадження №0000156 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 29 грудня 2016 року, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Володимиро-Іллінка, Бобринецького району Кіровоградської області, не працює, освіта середня, має на утримані п`ятьох малолітніх дітей, проживає АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 27.02.2002 Бобринецьким районним судом за ч. 3 ст. 185 КК України (ред. 2001р.) до позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України (ред. 2001р.) звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 11.04.2003 Бобринецьким районним судом за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, 70, 71 КК України (ред. 2001р.) до позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці;

- 08.04.2008 Бобринецьким районним судом за ч.3 ст.185, 304 КК України (ред. 2001р.) до позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України (ред. 2001р.) звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 10.10.2012 Бобринецьким районним судом за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, 70 КК України (ред. 2001р.) до позбавлення волі на строк 4 роки. 10.06.2015 за ухвалою Устинівського районного суду від 02.06.2015, звільнений умовно-достроково з Устинівського виправного центру №37. Невідбутий строк 1 рік 2 місяці.

засуджено за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст.71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання призначеного вироком від 10.10.2012 року Бобринецьким районним судом за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, 70 КК України (ред. 2001р.) яким ОСОБА_6 засуджено до позбавлення волі на строк 4 роки, остаточно призначено покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,
захисника-адвоката ОСОБА_8
ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винними та засуджено за те, що вінвчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

Так, 18 березня 2016 року близько 23 год. 00 хв. ОСОБА_6 на власному автомобілі ВАЗ 2103 білого кольору, реєстраційні номера досудовим розслідуванням не встановлено, разом з неповнолітнім ОСОБА_9 , який перебував у салоні автомобіля в якості пасажира, проїжджали польовою дорогою сполучення с. Кетрисанівка, Кохане, Бобринецького району. Рухаючись в напрямку с. Кохане на відстані 3 кілометри від с. Кохане обвинувачений помітив автомобіль ЗАЗ 968 АБ-2 з реєстраційними номерами НОМЕР_1 , який належить потерпілій ОСОБА_10 . ОСОБА_6 зупинив свій автомобіль біля автомобіля ЗАЗ з якого вийшов громадянин ОСОБА_11 .. Останній розповів ОСОБА_6 , про те, що автомобіль ЗАЗ має технічну несправність, а його господарі пішли в напрямку с. Кохане, Бобринецького району. Обвинувачений запропонував ОСОБА_11 під`їхати з ним до с. Кохане, Бобринецького району. На дану пропозицію останній погодився та разом з ОСОБА_6 поїхали в напрямку с. Кохане де по дорозі наздогнали потерпілу ОСОБА_10 з співмешканцем ОСОБА_12 . Після чого обвинувачений підвіз до с. Кохане потерпілу ОСОБА_10 та її співмешканця ОСОБА_12 , а ОСОБА_11 відвіз до його домоволодіння в с. Кохане, Бобринецького району.

Таким чином ОСОБА_6 впевнившись, що біля залишеного на польовій дорозі автомобіля ЗАЗ червоного кольору з реєстраційними номерами НОМЕР_1 відсутній будь-хто. Маючи умисел на викрадення чужого майна, усвідомлюючи, що за його злочинними діями спостерігає неповнолітній ОСОБА_9 , який перебував у салоні його автомобіля, ОСОБА_6 розвернув автомобіль ВАЗ 2103 у зворотному напрямку та поїхав до місця, де знаходився залишений автомобіль ЗАЗ. Приїхавши до вказаного вище автомобіля ЗАЗ ОСОБА_6 проїхав далі на відстань близько 200 метрів та зупинив свій автомобіль. Залишивши обізнаного в його злочинних діях ОСОБА_9 в салоні свого автомобіля, ОСОБА_6 попрямував до автомобіля ЗАЗ, з якого руками вільно зняв дроти живлення з автомобільної акумуляторної батареї «VIKING gold 12V 60Ah 600A(EN) 6СТ-60-АЗ» вартістю, відповідно до висновку експерта з оцінки майна ПМП «ШАР» від 22.03.2016 - 1032 грн., яку відкрито викрав. Після чого, ОСОБА_6 відніс викрадену автомобільну акумуляторну батарею до свого автомобіль ВАЗ 2103, та взявши гайкові ключі продовжуючи свій злочинний намір на відкрите викрадення чужого майна повернувся до автомобіля ЗАЗ, з якого за допомогою гайкових ключів відкрутив болти кріплення та зняв спочатку заднє ліве колесо з металевим диском червоного кольору з позначенням «ВС-11 175/70 R13 «Rosava», вартістю, відповідно до висновку експерта з оцінки майна ПМП «ШАР» від 22.03.2016 - 287 грн., а потім зняв заднє праве колесо з металевим диском червоного кольору з позначенням «ВС-11 175/70 R13 «Rosava», вартістю, відповідно до висновку експерта з оцінки майна ПМП «ШАР» від 22.03.2016 - 287 грн. Після чого, ОСОБА_6 дістав з багажного відділення автомобіля ЗАЗ запасне колесо з металевим диском білого кольору з позначенням «Radial 885 Aurora 155/70 R13. Взявши у руки відразу три колеса обвинувачений їх відкрито викрав. Викрадені три колеса та акумуляторну батарею ОСОБА_6 обернув у свою власність, помістивши у багажне відділення свого автомобіля ВАЗ 2103 та зник з місця скоєння злочину. Викраденим майном обвинувачений розпорядився як особистим, сховавши у балці за селом Володимиро-Іллінка, Бобринецького району.

Своїми злочинними діями обвинувачений завдав майнової шкоди потерпілій ОСОБА_10 на загальну суму 2014 грн.

В апеляції обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок районного суду щодо нього скасувати та не позбавляти його волі. При цьому зазначає, що розглядаючи дане кримінальне провадження суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, рівності сторін у судовому розгляді. Судом не досліджено у повному обсязі склад злочину та підстави його вчинення. Так, він вказував, що свою вину визнав повністю, злочин вчинив для придбання продуктів харчування та ліків для 5 малолітніх дітей, мати яких померла, а отримуваних із значними затримуваннями Державних коштів на їх утримання не вистачає. Крім того, до цього часу він ще не розрахувався за борги, які виникли у зв`язку з витратами на лікування та поховання померлої дружини. Просить врахувати, що заподіяну матеріальну шкоду потерпілій стороні відшкодував у повному обсязі. Свою вину у вчиненому правопорушенні визнав та щиро розкаюється у скоєному. Більше того зазначає, що на його утриманні перебувають п`ять малолітніх дітей, які вразі його позбавлення волі, залишаться самі.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, щодо залишення вироку районного суду стосовно обвинуваченого без зміни, а апеляційної скарги без задоволення, захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав апеляційні вимоги свого підзахисного і просив їх задовольнити, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Розглянувши справу в межах поданої апеляцій, в якій не оспорюються фактичні обставини кримінального правопорушення та правова кваліфікація дій обвинуваченого, встановлено що викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, за що його засуджено, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які є взаємоузгодженими між собою, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю зібраних на законних підставах і досліджених у судовому засіданні доказах.

Суд першої інстанції, об`єктивно встановивши фактичні обставини справи, обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_6 та правильно кваліфікував дії останнього за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження, будь-яких порушень вимог кримінального процесуального законодавства під час проведення досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження, які б давали підстави для скасування вироку суду першої інстанції, колегія суддів не встановила.
Призначаючи покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції, в повній мірі дотримався загальних засад призначення покарання, які передбачені ст. 65 КК України.

Так, суд першої інстанції, належним чином врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке по ступеню тяжкості відноситься до категорії тяжких злочинів та особу обвинуваченого, який не працює, за місцем проживання характеризується негативно та не вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинив злочин в період умовно-дострокового звільнення, позитивних висновків не зробив та знову скоїв злочин з корисливих мотивів, обставину яка пом`якшує покарання щире каяття, відшкодування заподіяної шкоди, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання, дійшов обґрунтованого висновку, що перевиховання та виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства та призначив мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.2 ст.186 КК України.

Також колегія суддів зазначає, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України в період умовно-дострокового звільнення, а тому суд першої інстанції правильно призначив йому покарання в межах санкції вказаної статті на підставі ч.1 ст.71 КК України. Призначене судом покарання, на думку колегії суддів, є виваженим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Доводи обвинуваченого щодо невідповідності призначеного покарання особі винного, а саме недостатнє врахування судом першої інстанції при призначенні йому покарання обставин, які пом`якшують покарання, зокрема перебування на його утриманні п`ятьох малолітніх дітей та відшкодування ним шкоди, свого підтвердження не знаходять.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого повною мірою враховані судом першої інстанції при призначенні покарання, та їм надано належної юридичної оцінки.

З урахуванням вищевикладеного, підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого колегія суддів не вбачає, а вирок суду вважає законним та обґрунтованим.
Керуючись ст.ст. 376 ч.2, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 29 грудня 2016 року, стосовно ОСОБА_6 за ч.2 ст.186 КК України без змін
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення..

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4