Справа№ 640/7497/17
н/п 1-кп/640/605/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2017 Київський районний суд м. Харкова у складі
головуючого - судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Кирнасівка, Тульчинського району Вінницької області, українця, громадянина України, розлученого, з неповною вищою освітою, раніше не судимого, призваного по мобілізації 24.07.2015 року ІНФОРМАЦІЯ_2 , слюсаря-монтажника відділення технічного обслуговування взводу матеріально-технічного обслуговування 2 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 , солдата, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 407 КК України,
В С Т А Н О В И В :
24 липня 2015 року солдат ОСОБА_4 на підставі Указу Президента України № 15/2015 року від 14 січня 2015 року, призваний до лав Національної гвардії України та направлений для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ).
05 вересня 2015 року ОСОБА_4 переведений для подальшого проходження служби до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_4 , де наказом командира вказаної військової частини № НОМЕР_3 від 07 вересня 2015 року призначений на посаду слюсарямонтажника відділення технічного обслуговування взводу матеріальнотехнічного обслуговування 2 батальйону оперативного призначення.
Відповідно до вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 9, 11, 16, 127, 128, 130, 216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст.ст. 2, 4 Закону України «Про Національну гвардію України», солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України.
Наказом командира військової частини № НОМЕР_4 від 29.02.2016 року солдату ОСОБА_4 надано додаткову відпустку за сімейними обставинами з 28 лютого 2016 року по 03 березня 2016 року. Однак, солдат ОСОБА_4 , в порушення вищевказаних норм законодавства України, 04 березня 2016 року вирішив стати на злочинний шлях та не з`явитися вчасно на службу з відпустки.
Реалізуючи свій злочинний умисел, солдат ОСОБА_4 діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби в умовах особливого періоду, 04 березня 2016 року, в порушення вказаних вимог Закону, маючи реальну можливість та за відсутності поважних причин, без дозволу командирів та начальників, не з`явився вчасно на військову службу до військової частини НОМЕР_1 , розташованої за адресою: АДРЕСА_4 та до 24 березня 2016 року до місця служби не з`являвся, а отриманий у зв`язку із цим вільний час використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби. 24 березня 2016 року солдат ОСОБА_4 повернувся до розташування військової частини та почав виконувати покладені на нього службові обов`язки. Незаконно перебуваючи поза місцем служби ОСОБА_4 весь час перебував вдома за адресою: АДРЕСА_2 .
Тобто, солдат ОСОБА_4 з метою тимчасово ухилитись від військової служби з 04 березня 2016 року по 24 березня 2016 року не з`явився вчасно без поважних причин до місця служби військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_4 .
Також, солдат ОСОБА_4 , в порушення вищевказаних норм законодавства України, 25 квітня 2016 року вирішив стати на злочинний шлях та самовільно залишив місце служби військову частину НОМЕР_1 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, солдат ОСОБА_4 діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби в умовах особливого періоду, 25 квітня 2016 року, в порушення вказаних вимог Закону, маючи реальну можливість та за відсутності поважних причин, без дозволу командирів та начальників, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , розташовану за адресою: АДРЕСА_4 та до 25 квітня 2017 року до місця служби не повертався, а отриманий у зв`язку із цим вільний час використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
25 травня 2017 року солдат ОСОБА_4 повернувся до розташування військової частини НОМЕР_1 та почав виконувати покладені на нього службові обов`язки. Незаконно перебуваючи поза місцем служби, ОСОБА_4 весь час перебував вдома за адресою: АДРЕСА_2 .
Тобто, солдат ОСОБА_4 , з метою тимчасово ухилитись від військової служби 25 квітня 2016 року самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_4 , та був відсутній на військовій службі до 25 квітня 2017 року.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 407 КК України визнав повністю та пояснив, що дійсно здійснив злочини, які йому інкриміновано та зазначено в обвинувальних актах, обставини злочинів не спорював, пояснив причини та обставини скоєного. Просив його строго не наказувати, оскільки він для себе зробив належні висновки.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою провину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування злочинів при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши їм положення ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які нікім не оспорюються та розглядає справу на підставі ч.3 ст. 349 КПК України. Обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.
За таких обставин, суд вважає, що винність ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України доведена у повному обсязі.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне дії ОСОБА_4 кваліфікувати за ч.4 ст. 407 КК України, тому що він вчинив умисні дії, які виразилися у самовільному залишенні місця служби військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби) та нез*явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).
Згідно ст. 65 КК України, особі, що вчинила злочин, призначається покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує характер, ступінь тяжкості та суспільної небезпеки скоєного, пом`якшуючі покарання обставини, дані про особу обвинуваченого.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше не судимий та до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря - психіатра та нарколога не перебуває, військовозобов*язаний, призваний по мобілізації 24.07.2015 року ІНФОРМАЦІЯ_2 , слюсар-монтажник відділення технічного обслуговування взводу матеріально-технічного обслуговування 2 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 , військове звання солдат, розлучений, з його слів не має на утриманні неповнолітніх дітей, характеризується задовільно, з його слів проходив службу в АТО в 2015 році.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховуючі всі обставини, встановлені судом, вважає за необхідне обрати йому покарання в межах санкцій статті, інкримінованої йому, а саме у вигляді позбавлення волі, не застосовуючи максимального покарання, визначеного санкцією даної статті.
Однак, в силу вимог ст. 75 КК України, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього в силу ст.76 КК України обов`язки.
Призначене покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Призначене покарання відповідає вимогам Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.2003 року зі змінами «Про практику призначення судами кримінального покарання».
Речових доказів та витрат по справі немає. Міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту суд вважає за необхідне скасувати після набрання вироком законної сили.
Керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374, 475 КПК України, суд -
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання за ч.4 ст. 407 КК України - у вигляді 4 років позбавлення волі.
Звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 2 роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього в силу ст.76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого. Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку.
Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту за місцем розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_4 цілодобово скасувати після набрання вироком законної сили.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий ОСОБА_1