Справа № 522/861/17
Провадження по справі № 1-кс/522/721/17

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.02.2017 року місто Одеса
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нова Одеса, Миколаївської області, громадянина України, українця, з повною середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який проходить військову службу поза штатом у розпорядженні командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», раніше засудженого за ч.2 ст.162, ч.2 ст. 296 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки,
підозрюваного в скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,-
Досудовим розслідуванням встановлено, що 29.03.2014 на підставі ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на виконання Указу Президента України №303/2014 від 17.03.2014 «Про строки проведення чергових призовів, чергові призови громадян України на строкову військову службу та звільнення в запас військовослужбовців у 2015 році», Директиви Генерального Штабу Збройних Сил України №0189 від 17.03.2014, солдат ОСОБА_5 був призваний у зв`язку з частковою мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 . Того ж дня солдат ОСОБА_5 з військового комісаріату направлений для проходження військової служби у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 .
Згідно положень ч.1 п.4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу являється день відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату.
Відтак, з 29.03.2014, тобто з дня відправлення солдата ОСОБА_5 з ІНФОРМАЦІЯ_3 до військової частини НОМЕР_2 , він набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.
В подальшому у період з 29.03.2014 по 27.10.2014 солдат ОСОБА_5 проходив військову службу у військової частині НОМЕР_2 (02.04.2014 перейменована на військову частину польова пошта НОМЕР_3 ). У період з 27.10.2014 по 25.11.2014 солдат ОСОБА_5 проходив військову службу у військової частині польова пошта НОМЕР_4 .
26.11.2014 наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №253 солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення, призначено на посаду механіка взводу технічного забезпечення 1 механізованого батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , пункт постійної дислокації якої знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно вимог п.п. 1, 3 ч.3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
14.01.2015 солдат ОСОБА_5 згідно з наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 14.01.2015 №8 вибув у чергову щорічну відпустку за 2014 рік терміном 23 дні (до 05.02.2015) з розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 в зону проведення антитерористичної операції поблизу АДРЕСА_3 до АДРЕСА_4 .
06.02.2015, тобто на наступний день після закінчення відпустки, солдат ОСОБА_5 повинен був повернутись в розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 в зону проведення антитерористичної операції поблизу АДРЕСА_3 для подальшого проходження служби.
Проте, 06.02.2015, військовослужбовець військової частини польова пошта НОМЕР_1 за мобілізацією солдат ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою тимчасового ухилення від військової служби, у порушення наведених вище вимог закону, вчинив нез`явлення вчасно на службу без поважних причин до розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 в зоні проведення антитерористичної операції поблизу АДРЕСА_3 та незаконно був відсутній за місцем проходження служби до 21.02.2015, проводячи час на власний розсуд, не пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби.
21.02.2015 у вихідний день солдат ОСОБА_5 прибув до пункту постійної дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , де йому командуванням частини було роз`яснено та наголошено про необхідність 23.02.2015 з`явитись на службу та приступити до виконання обов`язків військової служби до пункту постійної дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_2 .
Проте, 23.02.2015 р., солдат ОСОБА_5 , повторно, діючи умисно, у порушення наведених вище вимог закону, з метою тимчасового ухилення від військової служби, вчинив нез`явлення вчасно на службу без поважних причин до пункту постійної дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 та незаконно відсутній за місцем проходження служби до теперішнього часу, проводячи час на власний розсуд, не пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби.
За викладених вище обставин дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.3 ст.407 КК України, нез`явлення військовослужбовцем вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад один місяць.
06.01.2017 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України.
У зв`язку з не встановленням місцезнаходження ОСОБА_5 вжито заходів для вручення даного повідомлення про підозру у спосіб, передбачений статями КПК України для вручення повідомлень (поштовим зв`язком).
Санкція ч.3 ст.407 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років, та відповідно до ст.12 ч.3 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.
Необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю наступних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які можуть настати, якщо підозрюваний буде залишатись на волі:
Підозрюваний проживає на значній відстані від місця знаходження орану досудового розслідування, що може дати змогу йому переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, не прибувати на виклики, посилаючись на різні нібито форс-мажорні чи поважні обставини, таким чином затягуючи хід досудового розслідування. Матеріали досудового розслідування свідчать про те, що підозрюваний вже зловживав своїми правами та не прибував на виклики слідчого, прокурора.
У підозрюваного не має постійного місця роботи, а відтак не буде грошових коштів для того, щоб з`являтись на виклики за місцезнаходженням органу досудового розслідування.
Підозрюваний знаходиться на волі та має фактичну можливість незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки свідки у справі його колишні співслужбовці, про яких йому відомо.
Підозрюваний має можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Залишаючись на волі підозрюваний має можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, що з урахуванням вчиненого ним кримінального правопорушення створює велику суспільну небезпеку.
Так встановлено, що ОСОБА_5 під час ухилення від проходження військової служби скоїв інші кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.162, ч.2 ст. 296 КК України за які 25.06.2015 р. засуджений Новоодеським районним судом Миколаївської області до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки.
Прокурор підтримав в судовому засіданні клопотання, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та такими, що дають слідчому судді підстави на застосування найбільш суворого заходу.
Підозрюваний ОСОБА_5 та захисник, кожен окремо, під час розгляду клопотання заперечували проти застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просили застосувати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.
Вивчивши клопотання та матеріали справи, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, прихожу до висновку, що подання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.
З наданих матеріалів досудового розслідування вбачається, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.407 ч.3 КК України.
Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 є: запобігання спробам переховуватись від органу досудового розслідування або суду, оскільки підозрюваний у період ухилення від проходження військової служби скоїв інші кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.162, ч.2 ст. 296 КК України за які 25.06.2015 р. засуджений Новоодеським районним судом Миколаївської області до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки; може незаконно впливати на свідків, вчинити інше правопорушення, зашкодити виконанню його процесуальних обов`язків.
Викладені обставини свідчать про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може порушити покладені на нього Законом процесуальні обов`язки.
Застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки існують ризики того, що він, перебуваючи на свободі може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду (ст.177 КПК України).
Оскільки підозрюваний у період часу з 14.01.2015 року до 21.02.2015 року та повторно з 23.02.2016 року до 06.02.2017 року ухилявся від проходження військової служби, слідчий суддя приходить до висновку про те, що він може ухилятись від суду та слідства.
При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також враховує обставини, передбачені ст.178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим, вік та стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, його репутацію, майновий стан, наявність чи відсутність судимостей.
Також слідчий суддя вважає, що прокурором під час розгляду клопотання надано достатньо матеріалів (доказів), які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти доведеним під час розгляду ризикам.
Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає.
Таким чином, на підставі наданих слідчому судді матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставин, слідчий суддя обґрунтовано вважає, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки ОСОБА_5 .
Враховуючи положення ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.
Керуючись ст.ст.132, 176, 177, 178, 183-184, 186, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В:
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_4 , що розташована за адресою: АДРЕСА_5 .
Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави.
У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, строком на 2 (два) місяці, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:
1) прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;
2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;
Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний будучи належним чином повідомлений, не явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин не повідомив про причину своєї неявки або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України і використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі зверненні застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.
Строк дії ухвали слідчого судді становить 60 (шістдесят) днів і обчислюється з моменту затримання, тобто 06.02.2017 року і припиняє свою дію 06.04.2017 року.
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.
Слідчий суддя: ОСОБА_1