Справа № 206/6936/15-к
Провадження № 1-кп/206/28/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"29" грудня 2016 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження №0000137 за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вороніж, росіянина, громадянина Росії, маючого вищу освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 06.08.2015 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 150 (сто п`ятдесяти) годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_11 ,

потерпілого ОСОБА_12 ,

спеціаліста-перекладача ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_7 27 липня 2015 року приблизно о 18:10 годині, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився у належному ОСОБА_15 житловому будинку за місцем її та свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_16 та її матір`ю ОСОБА_15 , де влаштував сварку з останньою. Після чого 27 липня 2015 року приблизно о 18:15 годині на ґрунті постійних неприязних стосунків, які склались у зв`язку з систематичним вживанням алкоголю ОСОБА_15 , у ОСОБА_7 раптово виник умисел, направлений на нанесення останній тяжких тілесних ушкоджень, реалізуючи який, ОСОБА_7 того ж дня, знаходячись у кімнаті ОСОБА_15 за вказаною вище адресою: АДРЕСА_2 , стоячи поряд з ліжком, на якому в той момент лежала потерпіла, правою рукою схопив останню за волосся та стягнув на підлогу. Після чого ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, наніс не менше трьох ударів правою ногою в лівий бік тулуба ОСОБА_15 . Потім з силою витягнув останню за волосся на подвір`я домоволодіння АДРЕСА_2 , де тримаючи ОСОБА_15 за волосся у положенні сидячи, ОСОБА_7 наніс не менше двох ударів кулаком правої руки в обличчя останній, в наслідок чого вона впала та вдарилася потиличною частиною голови об бетонне покриття подвір`я.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_7 наніс лежачій ОСОБА_15 серію ударів у верхню частину тулубу та правою ногою зверху-вниз не менше одного удару в голову, після чого залишив останню на подвір`ї, зайшовши в будинок.

У результаті умисних дій ОСОБА_7 . ОСОБА_15 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: тяжкої закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 3-го ступеню, дефекту кори в області середньої скроневої звивини в середній її третині (розтрощення), з розвитком підгострої внутрішньо-мозкової гематоми в скронево-потиличній долі праворуч, з проривом в шлуночкову систему, з перифокальним кільцем набряку та зміщенням правого шлуночку ліворуч, пластинчатої субдуральної гематоми малого об`єму в лобній області ліворуч, геморагічних вогнищ забиття речовини головного мозку в обох лобних долях, параорбітальних гематом праворуч та ліворуч, численних саден обличчя стан після операції; а також численних саден тулуба, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя, що в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю, згідно висновку експерта №3986е/819 від 01.09.2015 року.

17.11.2015 року за місцем свого мешкання

АДРЕСА_2 , від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_15 померла.

Згідно висновку експерта № 932/ЛЕ/223 від 15.12.2015 року «за даними історії хвороби «…не свежие параорбитальные гематомы с двух сторон. Выраженный оттек правой половины лица, множественные несвежие ссадины мягких тканей лица и туловища ушиб головного мозга 3 ст. размозжение правой височной затылочной доли очаговые ушибы обеих лобных долей пластин частая субдуральная гематома в лобной области слева…» При експертизі трупа виявлено: морфологічні ознаки хронічного розладу кровообігу в мозку в наслідок минулої черепно-мозкової травми у вигляді численних брилок гемосидерину в корі мозку, дифузного сітчатого набряку різного ступеню вираженості аж до різко вираженого, периваскулярного набряку, різко вираженого на окремих ділянках, численні периваскулярні мікрогеморагії діапедезного характеру, переваскулярні дрібно осередкові крововиливи деструктивного характеру, різко виражені дистрофічні зміни нейроцитів. Виявлені тілесні ушкодження виникли задовго до настання смерті, можливо в термін вказаний в медичних документах. Ушкодження в області голови як зовнішні (садна, синці) так і внутрішні (забій мозку, крововиливи під тверду мозкову оболонку) в своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя, що в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю, згідно п.п. 2.1.2. та 2.1.3 «в,г» та «Правил судово-медичного визначення ступенів тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6. Та в даному випадку перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Смерть ОСОБА_15 настала від закритої внутрішньочерепної травми з ділянками забою головного мозку, крововиливом під тверду мозкову оболонку, що ускладнилось в течії травматичного процесу хронічним розладом кровообігу мозку внаслідок перенесеної внутрішньочерепної травми.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у скоєнні інкримінованого йому злочину при вищезазначених обставинах визнав частково, при цьому показав суду, що він, його цивільна дружина ОСОБА_17 , потерпіла ОСОБА_18 - мати ОСОБА_19 , та двоє їх малолітніх дітей разом проживали за адресою: АДРЕСА_2 , до 27.07.2015 року неприязних відносин з потерпілою не мав. 27.07.2015 року він прийшов у ввечері із роботи та побачив, що в домі не вистачає банок консервації, його це сильно обурило, оскільки він неодноразово бачив, як ОСОБА_15 виносить з дому консервацію для купівлі собі алкогольних напоїв, якими вона зловживала. Отже, зайшовши до кімнати потерпілої, яка лежала на ліжку у стані алкогольного сп`яніння, взяв її за волосся та стягнув з ліжка на підлогу та двічі вдарив по нозі в район стегна, потім поволочив її на вулицю, відкривши вхідні двері, штовхнув ОСОБА_15 , яка перечепившись через парапет, впала на землю навзнак та вдарилась потиличною частиною голови об землю, після чого потерпіла піднялась та сіла на парапет, але він знову вдарив ОСОБА_15 рукою по обличчю, в зв`язку з чим остання боком впала на землю та вдарилась скроневою частиною голови. Потім, підійшовши до потерпілої, яка в той час лежала на землі, він наступив ногою їй на обличчя і пішов в будинок та ліг спати. В родині ніхто не працював, окрім нього. Теща зловживала спиртними напоями та продавала речі з дому. Те, що вночі потерпілу знайшла сусідка та приїжджала карета "швидкої" допомоги, але ОСОБА_15 відмовилась від госпіталізації, він дізнався від ОСОБА_16 вранці. Він та співмешканка ОСОБА_16 занесли потерпілу у будинок та поклали на ліжко. Приблизно через два дні ОСОБА_15 стало погано, в зв`язку з чим він, обвинувачений, викликав карету "швидкої" допомоги та потерпілу було госпіталізовано. На його думку потерпіла не могла померти від його дій, оскільки він вважає, що якби вона лікувалось, цього б можна було уникнути. Також приблизно через місяць, коли він на той час вже знаходився у СІЗО, в цьому ж будинку сталось вбивство, отже він вважає, що до смерті ОСОБА_15 могли бути причетні інші особи.

Визнаючи себе винним у заподіянні тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_15 , вважає що відсутній причинно-наслідковий зв`язок між його діями та настанням смерті потерпілої, так як остання померла через декілька місяців після її побиття. Вважає, що первинна кваліфікація його дій на досудовому слідстві за ч. 1 ст. 121 КК України була вірною.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим своєї вини, винуватість останнього у інкримінованому йому правопорушенні повністю підтверджується безпосередньо дослідженими під час судового розгляду доказами, а саме.

Потерпілий ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив суду, що він є рідним сином померлої ОСОБА_15 , про те, що його матір побили та терміново необхідні гроші на її лікування дізнався 31.07.2015 року, деталі обставин того, як ОСОБА_20 бив матір дізнався від сусідки ОСОБА_21 , а саме те, що ОСОБА_20 бив її головою об бордюр. ОСОБА_15 після того знаходилась два місяці у лікарні, однак повернулась «неадекватна», а потім пробула десь місяць вдома. До медичного персоналу лікарні жодних зауважень не має.

Свідок ОСОБА_16 пояснила суду, що обставини, які відбулись 27.07.2015 року вона вже погано пам`ятає, однак повністю підтримує пояснення, які давала під час допиту та слідчого експерименту, а також може показати суду, що обвинувачений ОСОБА_7 , неодноразово бив її та матір, та 27.07.2015 року, він перебуваючи у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, побив, її свідка, а потім переключився на її матір (потерпілу), почав сваритись на неї за те, що вона ніде не працює та сидить на його шиї, а також виносить з дому харчі, зайшовши в кімнату матері, де в той час остання лежала на ліжку, схопив її за волосся та кинув на підлогу, почавши бити її ногами. Вона намагалась відтягнути обвинуваченого від своєї матері, але останній схопив її за волосся та відтягнув у іншу кімнату, заборонивши їй, свідку, виходити звідти. Після того, як ОСОБА_7 стягнув потерпілу з ліжка, він потягнув її на вулицю. Витягнувши ОСОБА_15 з дому, ОСОБА_7 кинув її на землю. Вона допомогла матері встати, та вони разом сіли на поріг будинку, однак до них підійшов ОСОБА_7 та один раз вдарив її ногою та матір у груди, від чого потерпіла впала на землю, а він продовжив підіймати та знову кидати на землю ОСОБА_15 , при цьому наносити їй удари ногою взуту в капці по голові, ногам та тулубу. Перелякавшись всього побаченого, свідок втекла з дому. Повернувшись додому, вже побачила матір лежачою на вулиці та викликала бригаду "швидкої" медичної допомоги, однак мати відмовилась від госпіталізації. Потім 30.07.2015 року матері стало дуже погано та вони знову викликали бригаду "швидкої" медичної допомоги та ОСОБА_15 відвезли до лікарні де зробили операцію. Після того, як мати повернулась з лікарні, вона вже була прикута до ліжка та не могла щось самостійно робити.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_22 показала суду, що проживає за адресою: АДРЕСА_3 . 27.07.2015 року пізно вночі почула якісь стогни на вулиці, вийшовши на подвір`я, почула, що стогни лунають від подвір`я, де проживає її рідна племінниця - ОСОБА_15 зі своєю донькою ОСОБА_16 , її чоловіком ОСОБА_7 та їх двома дітьми, обійшовши будинок, зазирнула за паркан, та побачила ОСОБА_15 лежачою на правому боці з ліва від сходинок у будинок. Коли вона підійшла до племінниці ОСОБА_15 , та намагалась у неї з`ясувати обставити того що трапилось, остання не змогла нічого пояснити. Потім вона викликала бригаду "швидкої" медичної допомоги. Коли карета "швидкої" медичної допомоги приїхала, ОСОБА_23 відмовилась від госпіталізації. Як саме ОСОБА_7 наносив удари потерпілій, вона не бачила та не чула. Щодо того, що ОСОБА_7 і раніше бив її племінницю їй не відомо, однак вона бачила як ОСОБА_15 раніше била її донька ОСОБА_17 .

Не зважаючи на те, що обвинувачений винним себе визнав частково, суд вважає, що його вина знайшла своє підтвердження, окрім показів свідків, і іншими доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження, належність і допустимість яких ніким не оспорюється і не спростовується, а саме:
-протоколом огляду місця події від 31.07.2015 року з фототаблицею до нього, відповідно до якого було проведено огляд домоволодіння АДРЕСА_3 , в процесі якого на подвір`ї, міжкімнатних дверях, на підлозі були виявлені плями бурого кольору, що відповідно до експертиз №383к та №1314 є кров`ю людини з антигеном А з ізогемаглютиніном анти-В, за ізосерологічною системою АВ0, що не виключає можливості походження від потерпілої ОСОБА_15 (т. 1 а.п. 4-8,18,22-25);
-протоколом огляду предмета від 31.07.2015 року, відповідно до якого оглянуті спортивні шорти та сорочка, які зі слів ОСОБА_16 , належали ОСОБА_7 , та на яких містяться плями бурого кольору, що відповідно до висновків експертиз №383к та № 1315 є кров`ю людини з антигеном А з ізогемаглютиніном анти-В, за ізосерологічною системою АВ, що не виключає можливості походження їх від потерпілої ОСОБА_15 ( т. 1 а.п. 10-11,18,28-31); Крім того у судовому засіданні ОСОБА_7 при дослідженні матеріалів справи підтвердив належність даних речей йому.

- висновком експерта № 3986е/819, згідно якого виявлені у потерпілої ОСОБА_15 тілесні ушкодження в сукупності у вигляді: тяжкої закритої черепно-мозкової трави, як зовнішньо так і внутрішньо-мозкові відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя, що в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчується чи можуть закінчитися смертю та в даному випадку перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті (т.1 а.п. 34-36);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 22.08.2015 року за участі свідка ОСОБА_16 , відповідно до якого остання показала на місці події механізм спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень ОСОБА_15 (т. 1 а.п. 37-49);

- висновком експерта №4199е/855 від 12.09.2015 року з фототаблицею до нього, відповідно до якого виявлені у ОСОБА_15 тілесні ушкодження у вигляді: тяжкої закритої черепно-мозкової травми, забію головного мозку 3-го ступеню, дефекту кори в області середньої скроневої звивини в середній її третині (розтрощення), з розвитком підгострої внутрішньо-мозкової гематоми в скронево-потиличній долі праворуч, з поривом в шлуночкову систему, пластинчастої субдуральної гематоми малого об`єму в лобній області праворуч, геморагічних вогнищ забиття речовини головного мозку в обох лобних долях, параорбітальних гематом праворуч та ліворуч, численних саден обличчя - стан після операції, а також численних саден тулуба. Локалізація і характер виявлених у ОСОБА_15 тілесних ушкоджень не суперечать механізму їх спричинення, на який вказує свідок ОСОБА_16 в ході проведення слідчого експерименту від 22.08.2015 року (т. 1 а.п. 50-51);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 09.09.2015 року з фото-таблицею до нього за участю обвинуваченого ОСОБА_7 , який на місці розказав та показав обставини та механізм нанесення потерпілій ОСОБА_15 тілесних ушкоджень (т. 1 а.п. 60-69);

- висновком експерта № 4298е/979 від 12.09.2015 року, відповідно до якого виявлені у ОСОБА_15 тілесні ушкодження у вигляді: тяжкої закритої черепно-мозкової травми, забію головного мозку 3-го ступеню, дефекту кори в області середньої скроневої звивини в середній її третині (розтрощення), з розвитком підгострої внутрішньо-мозкової гематоми в скронево-потиличній долі праворуч, з проривом в шлуночкову систему, пластинчастої субдуральної гематоми малого об`єму в лобній області праворуч, геморагічних вогнищ забиття речовини головного мозку в обох лобних долях, параорбітальних гематом праворуч та ліворуч, численних саден обличчя - стан після операції, а також численних саден тулуба. Локалізація та характер виявлених у ОСОБА_15 тілесних ушкоджень частково не суперечать механізму їх спричинення, на який вказує ОСОБА_7 в ході проведення слідчого експерименту від 09.09.2015 року (т. 1 а.п. 69-70);

- висновком експерта № 5035е/1099 від 02.11.2015 року, відповідно до якого виявлені у ОСОБА_15 тілесні ушкодження у вигляді: тяжкої закритої черепно-мозкової травми, забію головного мозку 3-го ступеню, дефекту кори в області середньої скроневої звивини в середній її третині (розтрощення), з розвитком підгострої внутрішньо-мозкової гематоми в скронево-потиличній долі праворуч, з поривом в шлуночкову систему, пластинчастої субдуральної гематоми малого об`єму в лобній області праворуч, геморагічних вогнищ забиття речовини головного мозку в обох лобних долях, параорбітальних гематом праворуч та ліворуч, численних саден обличчя - стан після операції, а також численних саден тулуба.

Враховуючи характер, локалізацію та кількість виявлених у неї тілесних ушкоджень, можливо вказати, що вони спричинені від не менш як 7-ми механічних дій.

Локалізація та характер виявлених у ОСОБА_15 тілесних ушкоджень частково не суперечать механізму їх спричинення, на який вказує ОСОБА_7 в ході проведення слідчого експерименту від 09.09.2015 року, тобто при ударі рукою в обличчя та одного удару ногою зверху в область голови (що частково не суперечить механізму спричинення).

В ході проведення слідчого експерименту ОСОБА_7 вказує на скидування потерпілої з ліжка та падіння на бетонну підлогу подвір`я, в ході проведення слідчого експеримента він не вказує на удари голови потерпілої в ці моменти, тому ці дані не підлягають судово-медичній оцінці.

Виявлені у потерпілої тілесні ушкодження не відображають на собі характерологічні особливості та розміри травмуючого предмету, яким були нанесені, можливо лише вказати, що вони спричинені від дії тупого твердого предмету (предметів), що діяв (діяли) в область голови, обличчя та тулуба, тобто і при ударі взутою ногою, ударі рукою в обличчя, від удару зверху в область голови взутою ногою та при падінні та ударом головою об тупі тверді поверхні, об`єднуючи механізм тілесних ушкоджень в один, так як при виникненні черепно-мозкової травми після декількох ударів по голові доцільно вказувати про вплив на формування остаточного об`єму ушкоджень від сукупності ударів, допускаючи в таких випадках можливість виникнення черепно-мозкової травми від кожного окремого удару, слід підкреслити, що кожний послідуючий удар посилює дію попереднього (т. 1 а.п. 71-73);

- висновком експерта № 932/ЛЕ/223 від 15.12.2015 року «за даними історії хвороби «…не свежие параорбитальные гематомы с двух сторон. Выраженный оттек правой половины лица, множественные несвежие ссадины мягких тканей лица и туловища, ушиб головного мозга 3 ст., размозжение правой височной затылочной доли, очаговые ушибы обеих лобных долей пластин, частая субдуральная гематома в лобной области слева…» При експертизі трупа виявлено: морфологічні ознаки хронічного розладу кровообігу в мозку в наслідок минулої черепно-мозкової травми у вигляді численних брилок гемосидерину в корі мозку, дифузного сітчатого набряку різного ступеню вираженості аж до різко вираженого, периваскулярного набряку, різко вираженого на окремих ділянках, численні периваскулярні мікрогеморагії діапедезного характеру, переваскулярні дрібно осередкові крововиливи деструктивного характеру, різко виражені дистрофічні зміни нейроцитів. Виявлені тілесні ушкодження виникли задовго до настання смерті, можливо в термін, вказаний в медичних документах. Ушкодження в області голови як зовнішні (садна, синці) так і внутрішні (забій мозку, крововиливи під тверду мозкову оболонку), в своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя, що в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю, згідно п.п. 2.1.2. та 2.1.3 «в,г» та «Правил судово-медичного визначення ступенів тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6. Та в даному випадку перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Ушкодження на тулубі відносяться до легких тілесних ушкоджень (т. 1 а.п. 80-83).

Експерт ОСОБА_24 в судовому засіданні пояснила суду, що проводила експертизу стосовно ушкоджень потерпілої ОСОБА_15 ще за її життя, виявлені у неї тілесні ушкодження в сукупності у вигляді закритої черепно-мозкової травми, як зовнішньо так і внутрішньо-мозкові, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя, що в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю, про що вона і зазначила у своєму висновку. В область голови ОСОБА_15 було нанесено травми не менше ніж від п`яти механічних дій. Враховуючи розташування ушкоджень по анатомічним лініям, можна сказати, що вони не характерні для утворення від падіння з висоти власного зросту. Усі виявлені у неї тілесні ушкодження отримані від дії тупих твердих предметів з можливим наступним падінням на тверду поверхню, але з врахуванням черепно-мозкової травми необхідно зауважити, що дані тілесні ушкодження утворені єдиним механізмом, кожна механічна дія при ушкодженні головного мозку, погіршує течію попередньої травми.

В ході проведення слідчого експерименту обвинувачений ОСОБА_7 вказував на удари руками по обличчю ОСОБА_15 , удар ногою зверху по тілу, що не суперечить механізму утворення. Крім того він зазначив, що кинув потерпілу з ліжка та вона впала на бетонну підлогу, та не зазначає чи ударилась вона головою, а тому відсутній механізм отримання ушкодження. Так ОСОБА_7 декілька разів вказував у своїх показах «можливо», та такі вислови нею при складанні висновків не враховувались.

Крім того, показаннями експерта ОСОБА_25 в судовому засіданні, який підтвердив свій висновок № 932/ЛЕ/223 від 15.12.2015 року та пояснив суду, що експертиза проводилась на підставі медичних документів, амбулаторній картці, відповідно до якої ОСОБА_15 була після черепно-мозкової травми та оперативного втручання, контакт з нею був ускладнений внаслідок порушення мозкової діяльності. У даному випадку період часу після отримання ОСОБА_15 внутрішньочерепної травми до настання смерті обумовлений тим, що було проведено медичне оперативне втручання. У випадку, якщо така медична допомога не надалась, то вона померла б ще наприкінці місяця, у неї були внутрішньо-мозкова кровотеча, ушиби лобних долей як описано на комп`ютерному томографі. Смерть ОСОБА_15 настала внаслідок закритої черепно-мозкової травми, з ділянками забиття головного мозку, з крововиливом у закриту мозкову оболонку, яка на протязі травматичного процесу ускладнилась хронічним порушенням кровообігу у мозок в наслідок черепно-мозкової травми та набряку головного мозку.

-Висновком комісійної судово-медичної експертизи № 169 від 13.09.2016 року за фактом смерті гр. ОСОБА_15 , відповідно до якого: згідно аналізу наданої медичної документації (медична карта стаціонарного хворого № Є5297, медична карта стаціонарного хворого № 0944215, амбулаторна карта, дані КТ головного мозку) та судово-медичної («Висновок експерта» № 3986е/819, «Висновок експерта» № 4199е/885, «Висновок експерта» №4298е/979, «Висновок експерта» № 5035е/1009, «Висновок експерта» №932/ЛЕ, «Висновок експерта» №932ЛЕ/223) документації, комісією експертів встановлені тілесні ушкодження: тяжка закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку 3-го ступеню, дефект кори в області середньої скроневої звивини середньої третини (розтрощення), внутрішньо-мозкова гематома в скронево-потиличній долі праворуч з проривом в шлуночкову систему, з дислокацією правого шлуночка ліворуч, пластинчаста субдуральна гематома малого об`єму в лобній області ліворуч, геморагічі вогнища забиття речовини головного мозку в обох лобних долях, несвіжі параорбітальні гематоми праворуч та ліворуч, численні несвіжі садна обличчя, тулуба.

По встановленим тілесним ушкодженням, що не відображають характерологічні властивості та розміри травмуючого предмета (предметів), комісія експертів дійшла висновку, що вони спричинені від дії тупого твердого предмету (предметів) в область голови, обличчя, тулуба.

Характер тілесних ушкоджень, які вказані в медичній документації (несвіжі синці та садна на обличчі й тулубі), дали можливість комісії експертів встановити, що всі виявлені тілесні ушкодження спричинені за тривалий час (в межах 2-4 діб) до надходження потерпілої у лікувальний заклад, що не виключає можливості їх виникнення в терміни, на які вказано у медичній документації (26.07.2015 та 28.07.2015). Послідовність спричинення встановлених тілесних ушкоджень по наданій медичній документації (по характеру зовнішніх тілесних ушкоджень та забоїв, крововилив в речовину мозку) встановити було неможливо.

Тілесні ушкодження, як зовнішні, так і внутрішні, в області голови та обличчя у своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя, що відповідає п.п. 2.1.2., 2.1.3. «в, г» «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6 і розмежуванню по ступеню тяжкості кожного з них не підлягають. Тяжка черепно-мозкова травма була основною складовою в причинному зв`язку з настанням смерті.

Садна тулубу за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності, що має незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більш як 6 днів, відповідає п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6.

Всі виявлені тілесні ушкодження, як зовнішні, так і внутрішньо-мозкові, встановлені на 30.07.2015 року, які могли виникнути в терміни, вказані в медичній документації, тобто до надходження в лікувальний заклад. Інших тілесних ушкоджень не встановлено.

Тілесні ушкодження, які призвели до виникнення тяжкої черепно-мозкової травми, після її розвитку супроводжуються втратою свідомості, що вказує про неможливість виконання активних цілеспрямованих дій. Термін розвитку черепно-мозкової травми більш конкретно встановити не можливо.

Встановлені морфологічні ознаки хронічного розладу кровообігу в мозку, численні периваскулярні мікрогеморагії, периваскулярні крововиливи, дистрофічні зміни нейроцитів є ускладненнями спричиненої тяжкої черепно-мозкової травми. Встановлений периваскулярний кардіосклероз, гломерулосклероз, фіброз нирок могли бути і до терміну отримання черепно-мозкової травми, однак в причинному зв`язку з черепно-мозковою травмою не знаходяться та на її перебіг не впливали.

Первинна медична допомога ОСОБА_15 вперше надана 30.07.2015 року, проводилась в повному обсязі, згідно з встановленим діагнозом, строками після травми та тяжкості стану патологічного процесу черепно-мозкової травми у постраждалої.

Медична допомога в КЗ «ДОКЛ ім. І.І. Мечникова» надавалася в повній відповідності до клінічних протоколів лікування тяжкого забою головного мозку та травматичної внутрішньомозкової гематоми, затверджених МОЗ України. Ненадання кваліфікованої спеціалізованої медичної допомоги 30.07.2015 року, а саме оперативного втручання з приводу видалення внутрішньо-мозкової гематоми, обов`язково призвело б до настання смерті, внаслідок здавлення головного мозку гематомою.

На момент виписки із стаціонару МЛ № 6 вітальних порушень та загроз для життя у постраждалої ОСОБА_15 не було. На момент виписки потерпіла була в свідомості, контакт малопродуктивний внаслідок інтелектуально-мнестичних, когнітивних розладів. Менінгіальних ознаків не було. Зіниці рівні, фотореакція жива. Сухожильні рефлекси живі. Тетрапарез. Хвора потребувала постійного стороннього піклування. За умов постійного належного піклування, продовження необхідного лікування, прогноз для життя у ОСОБА_15 , незважаючи на перенесену тяжку черепно-мозкову травму, міг бути і сприятливим. В той же час ОСОБА_15 не було забезпечено елементарного піклування і продовження лікування, що призвело до прогресування патологічного стану, обумовленого тяжкою черепно-мозковою травмою, тому закінчилося негативним наслідком, тобто настанням смерті, що підтверджується даними амбулаторної картки: огляд терапевта 15.09.2015 року від госпіталізації відмовилась, родичі знаходились в нетверезому стані; невропатолог 06.10.2015 року самостійно не ходить, стояти не може, хвора знаходиться в асоціальних умовах, без необхідного стороннього піклування, зі слів сусідки «таблетки і їжу дочка не дає»; черговий терапевт 12.10.2015 року - ворота зачинені. Зі слів сусідів всі дома, але в нетверезому стані. Неодноразові рекомендації стаціонарного лікування в неврологічному відділенні зі сторони родичів виконані не були.

Медична допомога в КЗ «ДОКЛ ім. ІІ Мечникова» з 30.07.2015 року по 14.08.2015 року, а також в неврологічному відділенні МЛ № 6 з 14.08.2015 року по 31.08.2015 року проводилася в повному обсязі, своєчасно, згідно встановленого діагнозу, терміну після травми, тяжкості стану постраждалої і відповідала клінічним протоколам лікування тяжкого забою головного мозку і травматичної внутрішньо-мозкової гематоми, затверджених МОЗ України.

Тяжкість тілесних ушкоджень визначається за характером травми (травматичних патологічних змін речовини мозку), ознаками небезпеки для життя, а не від характеру, обсягу надання медичної допомоги.

Причиною настання смерті ОСОБА_15 , в даному випадку, була тяжкість черепно-мозкової травми, а також невиконання родичами неодноразових рекомендацій у продовженні стаціонарного лікування в неврологічному відділенні.

Враховуючи стан потерпілої ОСОБА_15 після стаціонарного лікування (після 31.08.2015 року), комісія експертів дійшла висновку, що при наданні подальшого необхідного призначеного стаціонарного лікування та постійного належного піклування за хворою, могло запобігти негативним наслідкам, тобто смерті (т. 3 а.п. 149-179).

У зв`язку з наявністю такого висновку, в судовому засіданні був допитаний судовий експерт ОСОБА_26 , який пояснив, що причиною настання смерті ОСОБА_15 була тяжкість черепно-мозкової травми. При цьому у висновку зазначено про невиконання родичами рекомендацій лікарів, оскільки догляд родичів за померлою подовжив би її життя, а консультанти-нейрохірурги, які були залучені при проведенні експертизи, вважали, що, якщо кваліфіковано надавати допомогу, то процес можна зупинити та не можливо відновити функції центральної нервової системи. У даному випадку було велике вогнище забиття мозку, адже людина втратила значну частину мозку, що й зумовило її стан, тобто потерпіла фактично стала інвалідом першої групи та цей процес зворотного ходу не мав. Цій людині можна було подовжити життя, як такій, яка потребує постійного догляду та постійного профілактичного лікування. Смерть потерпілої та травма мають прямий причинно-наслідковий зв`язок. Одним із критерієв, який привів до стійкої втрати працездатності, є те, що людина стає ніби «рослина» та не може про себе піклуватися. Ушкодження ОСОБА_15 отримала 26-28 липня 2015 року, а медичну допомогу отримала лише 30-го числа, хоча для розвитку невідворотних процесів необхідно 6-7 годин. Процеси, які почали відбуватись із померлою, можливо було лише призупинити при інтенсивному лікуванні, тобто у даному випадку мала місце важка черепно-мозкова травма, а завдяки наданій кваліфікованій медичній допомозі, оперативному втручанню, яке мало місце 30-го числа, процес її розвитку був дещо призупинений. Якщо того дня не було б надано такої медичної допомоги, то людина померла ще б на тому етапі. Отже ОСОБА_15 залишилась живою, та паталогічний процес, який віідбувався в її організмі, зупинити не було можливо, оскільки мозок втратив значну частину, а саме ту, яка відповідала функціям механіки, серцебиття, обміну речовин та взагалі функції життєдіяльності. А її недогляд родичами дав лише поштовх для прогресу того, що в неї вже було.

Отже, аналізуючи всі докази, суд вважає доведеною наявність причинно-наслідкового зв`язку між злочинними діями ОСОБА_7 (побиттям потерпілої) та суспільно-небезпечними наслідками цих дій (настанням смерті ОСОБА_15 ).

Суд має зазначити, що часовий проміжок між цими двома подіями не може розцінюватись як відсутність такого причинно-наслідкового зв`язку. Потерпілій ОСОБА_15 її рідною тіткою - свідком ОСОБА_22 було в той же день викликано бригаду "швидкої" медичної допомоги, але остання відмовилась від госпіталізації.

Суд розцінює поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 під час судового розгляду та фактичне не визнання вини, як захисно-установчу в суб`єктивно складній, несприятливій для нього судово-слідчій ситуації.

Доводи захисту про те, що ймовірною причиною смерті ОСОБА_15 став факт ненадання їй належного медичного лікування та піклування родичами, спростовуються вищезазначеними висновками СМЕ, як первинних, так і комісійної експертизи, показаннями судово-медичних експертів ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та ОСОБА_26 даними в судовому засіданні.
Як зазначається з роз`яснень постанови Судової палати в кримінальних справах Верховного Суду України від 19.03.2015 р. у справі № 5-4кс15 відмінностей діяння, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України від діяння, зазначеного в ч.1 ст.119 КК України, умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, належить до категорії складних злочинів. З об`єктивної сторони цей злочин характеризуються суспільно небезпечними, протиправними діяннями та суспільно небезпечними наслідками, що настали для здоров`я потерпілого у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень, а також смерті. При цьому тяжкі тілесні ушкодження і смерть потерпілого перебувають у причинному зв`язку між собою та із вчиненим суспільно небезпечним діянням.
Суб`єктивна сторона цього злочину характеризується двома формами вини умислом (прямим/непрямим) щодо суспільно небезпечного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження і необережністю (злочинною самовпевненістю чи злочинною недбалістю) щодо настання смерті потерпілого (похідні наслідки). При цьому винний усвідомлює можливість настання похідного наслідку в результаті настання первинного.
Зміст і характер інтелектуального та вольового критеріїв вини обумовлюються усвідомленням особою характеру вчиненого злочинного діяння, передбаченням його негативних наслідків та ставленням до цих наслідків, у зв`язку з чим судам належить ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати з огляду на сукупність усіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень.
За фактичними обставинами справи судом встановлено, що дії ОСОБА_7 мали активний характер, були протиправними, між цими діями і їх наслідками у вигляді заподіяння ОСОБА_15 тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, існував прямий причинний зв`язок.
Встановлено, що в процесі сварки з потерпілою обвинувачений ОСОБА_7 розумів та усвідомлював свою перевагу у фізичній силі та віковій категорії над потерпілою. Наведені обставини в сукупності з даними про локалізацію і характер утворення тілесних ушкоджень свідчать про те, що ОСОБА_7 , умисно завдаючи удари, розраховував на особливу силу ударів, про що свідчить їх кількість і такі можливі наслідки, як пошкодження життєво важливих органів потерпілої (голови), від чого її здоров`ю буде спричинена тяжка шкода, і хоча не бажав, але свідомо припускав такі наслідки. Щодо спричинення смерті потерпілій, то в діях ОСОБА_7 має місце необережна форма вини у вигляді злочинної недбалості.
Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, п.18 Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року « Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» всі сумніви відносно доведеності вини повинні тлумачитися на користь підсудного.
Згідно ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій було висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта ,крім випадків, передбачених цією статтею.
Суд оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, досліджених при судовому розгляді - з точки зору достатності та взаємозв`язку.
Оцінюючи в сукупності зібрані та безпосередньо досліджені під час судового розгляду докази, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю знайшла своє підтвердження та доведена в повному обсязі.
При цьому суд досліджує і докази в рамках пред`явленого обвинувачення згідно висновку експерта № 169 від 13.09.2015 року було встановлено що інкриміновані стороною обвинувачення тілесні ушкодження потерпілої ОСОБА_15 у вигляді саден тулубу за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності, що мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більш як 6 днів, відповідають п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступенів тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6, окремо стороною обвинувачення не кваліфіковано та не інкримінується.
За таких обставин дії ОСОБА_7 суд кваліфікує за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, тобто як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Досліджуючи дані про особу винного, суд враховує, що він не працює, за місцем проживання характеризуються негативно (т. 1 а.п. 59), на обліку у лікаря-наролога та лікаря-психіатра не перебуває (т. 1 а.п. 57, 58),
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 у відповідності до ст. 66 КК України, судом не встановлено.
До обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 згідно зі ст. 67 КК України, суд відносить вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та скоєння злочину стосовно особи похилого віку.
З урахуванням вищевикладеного, враховуючи підвищену суспільну небезпечність скоєного злочину проти життя та здоров`я особи, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 не можливе без ізоляції від суспільства, а можливе лише в умовах відбуття покарання в місцях позбавлення волі, у зв`язку з чим, вважає за необхідне призначити покарання у вигляді позбавлення волі з його реальним відбуттям, оскільки обґрунтованих підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України судом не встановлено.
Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 і попередження вчинення нових злочинів.
Остаточно призначивши покарання за правилами ст. 71 КК України, оскільки останній вчинив новий злочин під час відбування покарання за попереднім вироком, отже на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання повністю приєднати не відбуте покарання за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 06.08.2015 року, яким останнього засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до 150 годин громадських робіт і з урахуванням правил п.п."г " п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України.
Міру запобіжного заходу в вигляді тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою залишити незмінною до набрання вироком законної сили.
Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_7 у відповідності до п. 5 ст. 72 КК України строк його попереднього ув`язнення з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дня позбавлення волі, вираховуючи з моменту його затримання 04.09.2015 року по день винесення судом вироку - 29.12.2016 року.
Наступне зарахуваня в строк відбування покарання до набрання вироком законної сили має бути проведений місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого буде виконуватись даний вирок, або судом апеляційної інстанції в разі оскарження даного вироку.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного , керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у вигляді 8 (восьми) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного ОСОБА_7 за даним вироком, повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 06.08.2015 року, з урахуванням вимог п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України, де передбачено, що 1 дню позбавлення відповідають 8 годин громадських робіт, і визначити остаточно покарання у вигляді 8 (восьми) років 6 (шести) місяців 18 (вісімнадцяти) днів позбавлення волі.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 , до набрання вироком законної сили, залишити попереднім у вигляді тримання під вартою.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 обчислювати з 04 вересня 2015 року, тобто з моменту його фактичного затримання.
Зарахувати ОСОБА_7 в строк відбуття покарання період часу попереднього ув`язнення з 04.09.2015 року по 29.12.2016 року включно, у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідають два дні позбавлення волі.
Наступне зарахуваня в строк відбування покарання до набрання вироком законної сили має бути проведений місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого буде виконуватись даний вирок, або судом апеляційної інстанції в разі оскарження даного вироку.

Речові докази по справі: зразок крові ОСОБА_15 ; зразок крові ОСОБА_7 (квитанція № 000295), чотири опечатаних пакети із зіскобами (квитанція № 000297); залишки витяжки із сліду на тапку; тапки чорного кольору; сорочка та шорти (квитанція № 000296), передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Самарського РВ ДМУ знищити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні під час оголошення вироку копія вироку надсилається не пізніше наступного дня з моменту його оголошення.

Суддя ОСОБА_1