БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
05.12.2016
Єдиний унікальний номер 497/1726/16-к
Провадження № 1-кп/497/92/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.12.2016 року м.Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
його представника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000215 від 17.04.2016 року відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Василівка, Болградського району, Одеської області, болгарина за національністю, громадянина України, маючого середню освіту, одруженого, на утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей, періодично працюючого за наймом у приватних осіб водієм, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , особу якого встановлено згідно паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Болградським РВ ГУМВС України в Одеській області від 27.04.2001року, раніше не судимого,
який обвинувачується у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України, -
В С Т А Н О В И В:

17 квітня 2016 року біля 01:00 години, ОСОБА_6 керуючи автомобілем «ОРЕL FRONTERA», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який мав намір припаркувати біля краю проїзної частини біля бару Кальчевського сільпо «Від заходу до світанку», розташованого за адресою: Одеська область, Болградський район с. Баннівка, вул.Центральна, №58, діючи у порушення Правил дорожнього руху України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, а саме:
- п.1.5, згідно якого дії або бездіяльність учасників дорожнього руху не повинні утворювати небезпеку, загрожувати життю або здоров`ю громадян, спричиняти матеріальну шкоду;
- п 2.3 (б) для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення і кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування ним у дорозі;
- п. 10.1 перед початком руху, перестроювання та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху;
- п. 10.6 при необхідності для забезпечення безпеки дорожнього руху, необхідно звернутись за допомогою до інших;
- п. 12.3 у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, або безпечно для інших учасників руху об`їзду перешкоди;
- п.13.1 водій, в залежності від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей перевозимого вантажу та стану транспортного засобу повинен дотримуватися безпечної дистанції та безпечного інтервалу;
- п.13.3 при об`їзді перешкоди необхідно дотримуватись безпечного інтервалу, щоб не створювати безпеки для дорожнього руху,
не впевнився в безпеці можливості початку руху, не дотримався безпечного інтервалу для забезпечення безпеки дорожнього руху та безпеки пішоходів, здійснював рух вперед, однак не впорався з керуванням, в результаті чого виїхав на праве узбіччя, заїхав на бетоні сходинки вказаного бару, де стояв пішохід ОСОБА_4 , в результаті чого скоїв наїзд на нього переднім правим колесом.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 47 від 31.05.2016 року ОСОБА_4 отримав тілесне ушкодження у вигляді: закритого перелому зовнішньої і внутрішньої кісточок правого гомілково-ступневого суглобу зі зміщенням.
Даний перелом спричинив тривалий розлад здоров`я понад 21 день і за цією ознакою, у своїй сукупності відноситься до середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
Таким чином, ОСОБА_6 органом досудового розслідування обвинувачується в тому, що своїми умисними діями вчинив злочин, передбачений ст.286 ч.1 КК України за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Вину свою у вчинені вищеназваного кримінального злочину обвинувачений ОСОБА_6 визнав повністю, та суду підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті.
Пояснив, що 17 квітня 2016 року біля 01:00 години він керуючи автомобілем «ОРЕL FRONTERA», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під`їзджав до бару, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де на сходинках знаходився ОСОБА_4 , маючи намір припаркуватись, та не з орієнтувавшись в обстановці він правою стороною автомобіля наїхав на ногу ОСОБА_4 .. Визнає, що порушив ПДР, внаслідок чого завдав шкоди потерпілому. У вчиненому розкаюється,обіцяє бути дуже уважним на дорозі, та не допускати більше жодних правопорушень.
Тим самим обвинувачений підтвердив час, місце та спосіб вчинення злочину, що відповідає обставинам, викладеним в обвинувальному акті.
Цивільний позов Ізмаїльської місцевої прокуратури в інтересах Болградської центральної лікарні визнає повністю, та добровільно сплатив суму в розмірі 215.76 гривен.
Цивільний позов ОСОБА_4 не визнає, оскільки вважає його не обґрунтованим. Пояснив, що під час перебування потерпілого в лікарні, постійно цікавився його станом здоров`я, та допомагав йому, купував усі ліки згідно призначень лікарів, сплачував витрати, намагаючись відшкодувати витрати на лікування.

Винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому діяння окрім його особистих пояснень, повністю підтверджується дослідженими доказами.
ОСОБА_4 звернувся до Болградського ВП з заявою про скоєний злочин від 17.04.2016 року, якою заявник повідомив про те, що о 01:00 годині 17.04.2016 року водій, який керував транспортним засобом Опель, д/н НОМЕР_3 , сірого кольору скоїв наїзд переднім правим колесом на його праву ногу біля бару в с.Баннівка Болградського району Одеської області (а.с.35).
За даним фактом 17.04.2016 року внесено відомості в ЄРДР за № 0000215 та розпочато досудове слідство (а.с.34).
Потерпілий ОСОБА_4 суду пояснив, що він 16 квітня 2016 року, в суботу, був запрошений до бару в с. Баннівка на зустріч зі своїми вихованцями та випускниками. Там з усіма він вживав алкогольні напої. Потім, він разом з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , біля 01:00 години ночі 17.04.2016 року вийшли на вулицю з бару. Спустившись на декілька сходинок вниз, він стояв та розмовляв з ОСОБА_9 . Стояв спиною до проїзної частини, лицем до входу в бар, як почув наїзд на нього транспортного засобу, від удару бампером автомобілю в його верхню частину ноги він упав на коліна, а його права нога була зажата колесом автомобілю до сходинки. Повернувшись в бік машини, він побачив, що вона від`їжджає, потім зупинилася, з якої вийшла дівчина, та запитала, чи потрібна допомога. В лікарню його доставив фельдшер села на своєму транспортному засобі.
Дійсно обвинувачений 17-18 квітня 2016 року приїжджав в лікарню, цікавився його станом здоров`я, та купував ліки, але у подальшому 19-20 він не навідувався, 21 квітня, його ОСОБА_4 було виписано з лікарні. У подальшому, ще тривав процес одужання, йому було накладено на ногу гіпс, він постійно їздив до Болградської ЦРЛ на огляд, консультацію лікарів, фізпроцедури, на що витрачав кошти, змушений був витрачати кошти на пальне, винаймати транспортний засіб, оскільки перебуваючи в гіпсі не зручно було користуватися громадським транспортом.
Наполягав на задоволенні цивільного позову у повному обсязі, просив стягнути з обвинуваченого, який є цивільним відповідачем матеріальну шкоду в розмірі 3 847.44 гривен, а також завданому йому моральну шкоду в розмірі 50 000.00 гривен.
Пояснив, що в наслідок цієї пригоди переніс моральні страждання, що виразилися в душевних хвилюваннях, приниження його людської гідності, тривалий час не міг виходити на вулицю, вести повноцінний спосіб життя, так як мав перелом ноги, в зв`язку з чим пережив сильний стрес. Під час хірургічного втручання, та після переживав сильний біль, який не проходив тривалий час. Внаслідок травми втратив працездатність на тривалий час, що вплинуло на його матеріальне положення, на можливість належним чином утримувати свою сім`ю, в результаті цієї події став інвалідом ІІІ групи.
Просив обвинуваченого покарати згідно вимог закону, та суворо.
27 квітня 2016 року було проведено огляд місця дорожньо-транспортної пригоди та складено протокол у присутності ОСОБА_6 (а.с.36-39), схему ДТП (а.с.40), на якій зафіксовано місце наїзду на потерпілого.
Згідно протоколу огляду транспортного засобу від 17.04.2016 року за участю ОСОБА_6 у присутності понятих, будь-яких пошкоджень на транспортному засобі не виявлено (а.с.41-43).
Відповідно до висновку експерта Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру УМВС України № 149-А від 10.08.2016 року перед ДТП рульове управління, гальмівна система і ходова система автомобіля «ОРЕL FRONTERA», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , перебували в робочому стані і дозволяли водію автомобіля змінювати напрямок і характер руху в залежності від ситуації, яка сталася на дорозі (а.с.47-50).
Відповідно до висновку експерта Болградського районного відділення обласного бюро судово-медичної експертизи №47 від 31.05.2016 року у ОСОБА_4 були в наявності тілесні ушкодження: закритий перелом зовнішньої і внутрішньої кісточок правого гомілково-ступневого суглобу зі зміщенням.
Дані тілесні ушкодження виникли від дії твердих тупих предметів, групові і індивідуальні особливості яких в ушкодженнях не відобразились, вони могли утворитися при дорожньо-транспортний пригоді у пішохода, а саме при наїзді легкового автомобіля.
Даний перелом спричинив тривалий розлад здоров`я терміном три тижні (більш 21 день) і за цією ознакою, відповідно до п.2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (1995 рік), відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості (а.с.44-45).
Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що 17.04.2016 року вона перебувала в барі в с.Баннівка, Болградського району Одеської області зі своїми друзями. Біля 01:00 години ночі вона з ОСОБА_11 вийшла на вулицю, і бачила на свої очі, як автомобіль «Опель» здійснив наїзд на ОСОБА_4 , який стояв на сходинках біля входу в бар, спиною чи боком до проїзної частини. Від удару бампером машини об ногу ОСОБА_4 , він упав на коліна на сходинки. Машина від`їхала, та з неї вийшла ОСОБА_12 , яка запитала, чи потрібна допомога, однак пояснила, що водій не з може доставити потерпілого до лікарні. Потім присутні розшукали номер телефону сільського фельдшера, який на своїй машині доставив ОСОБА_4 до Болградської ЦРЛ.
З огляду на досліджені докази, суд вважає, що між порушенням водієм ОСОБА_6 Правил безпеки дорожнього руху, а саме вимог п.п.1.5, 2.3 (б), 10.1, 12.3, 13.1,13.3 Правил дорожнього руху України, та настанням наслідків, заподіянням потерпілому ОСОБА_4 середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, є прямий причинний зв`язок.
Тим самим встановлена достатність доказів для обвинувачення ОСОБА_6 у порушенні Правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження за ознаками кримінального злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.
Досліджені судом докази ніким з учасників судового розгляду не оспорювалися та визнанні допустимими і належними, клопотань щодо визнання доказів недопустимими заявлено не було.
Протиправні дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ст.286 ч.1 КК України за ознаками злочину: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
При призначенні обвинуваченому покарання суд згідно з вимогами статті 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу ОСОБА_6 (а.с.52-53), який характеризується опосередковано (а.с.57), міцність соціальних зв`язків: має сім`ю, батьків, дружину, двох неповнолітніх дітей (а.с.58, 59-60), на «Д» обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває (а.с.55-56), раніше до кримінальної відповідальності не притягувався (а.с.54), посвідчення водія отримав у 2005 році (а.с.61), транспортний засіб, яким керував під час ДТП йому не належить (а.с.62-66), від проходження медичного обстеження 17.04.2016 року о 08:20 годині шляхом забору крові відмовився (а.с.67, 68), частково (більшу частину) матеріальної шкоди у вигляді витрат на лікування відшкодував потерпілому, що було підтверджено сторонами в судовому засіданні.
Обставини, які пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України є визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому в силу ст. 67 КК України - не встановлені.
З огляду на викладене, враховуючи позицію прокурора і потерпілого суд вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції даної статті у вигляді штрафу, що буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та запобігання вчиненню ним нових злочинів.
Відповідно до п.21 абз.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також адміністративні правопорушення на транспорті» у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.
З огляду на викладене, суд вважає, що додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами до ОСОБА_6 не застосовувати, оскільки обвинувачений працює водієм за наймом у приватних осіб в м. Одеса, і це є єдиним засобом для його співіснування, та способом заробляння коштів на утримання сім`ї.
У разі призначення додаткового покарання, це може вплинути взагалі на отримання будь-яких доходів обвинуваченим, та зашкодить можливості відшкодувати шкоду потерпілому.
Цивільний позов Ізмаїльської місцевої прокуратури в інтересах Болградської центральної лікарні про стягнення з ОСОБА_6 суми в розмірі 215.76 гривен затрат на лікування потерпілого ОСОБА_4 залишити без розгляду, так як обвинувачений добровільно сплатив названу суму коштів на рахунок Болградської ЦРЛ (а.с.96).

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 3 847.44 гривен, а також в рахунок відшкодування моральної шкоду в розмірі 50000.00 гривен - задовольнити частково.
Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Отже для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК необхідно довести такі факти:
- неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії;
- наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов`язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі, за наявності доказів та їх доведеності;
- причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.
- вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.
Наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди (Ухвала Верховного Суду України (судова колегія з цивільних справ) від 21.12.2005 року.)
Суб`єктом відшкодування шкоди відповідно до коментованої статті є особа, яка її завдала. При цьому судова практика визначає, що заподіювач шкоди може і не бути власником майна, діяльністю якого заподіяна шкода (Ухвала Верховного Суду України від 18 лютого 2004 року).
Відповідно до ст.ст.10, 11, 60 ч.1, ч. 4 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст.61 ЦПК України. Доказування не повинно ґрунтуватися на припущеннях. Доказами в розумінні ст.57 ЦПК України є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановляються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів.
Таким чином, цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 , в частині спричинення матеріальної шкоди, завданої злочином, слід задовольнити частково на суму: 1 754.93 гривен, з яких:
- кошти витрачені на придбання ліків 454.58 гривен, що підтверджується оригіналами квитанцій: 14.04.2016 року на суму 189.30 гривен, на суму 26.50 гривен, 29.04.2016 року на суму 83.78 гривен, 06.05.2016 року на суму 127.99 гривен, 16.05.2016 року на суму 27.00 гривен (а.с.24-26), та відповідають призначенням лікаря згідно медичної картки хворого;
- кошти витрачені на придбання пального для поїздок на консультації до лікаря Болградської ЦРЛ в розмірі 1 300.36 гривен (а.с.24-27), а саме: 06.05.2016 року 299.92 гривен, 16.05.2016 року 299.02 гривен, 23.06.2016 року 200.17 гривен, 01.07.2016 року 200.17 гривен, 11.07.2016 року 100.19 гривен, 21.07.2016 року 199.99 гривен, оскільки дійсно згідно записів медичної карки ОСОБА_4 , він в зазначені дні був на прийомі у лікаря, про що є відповідні записи.
У частині решти позовних вимог щодо витрат на придбання ліків, пального на суму 2 092.51 гривен - слід відмовити, оскільки в судовому засіданні не представлено належних, допустимих, необхідних жодних доказів на підтвердження понесення таких витрат.
Позовні вимоги потерпілого цивільного позивача ОСОБА_4 щодо відшкодування на його користь моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до вимоги чинного законодавства України особа, якій завдано збитків, має також право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди враховуються вимоги розумності та справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року із послідуючими змінами, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного життя. Суд при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди повинен врахувати стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, а також інші обставини, що мають значення для вирішення справи.
Розглядаючи вимоги про відшкодування моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суд враховує положення ч. 2 ст. 23 ЦК України.
Однак, розмір моральної шкоди, про який просить потерпілий ОСОБА_4 є надто завищений, не відповідає реально спричиненій шкоді та наслідкам, що настали.
Внаслідок одержаних середньої тяжкості тілесних ушкоджень, потерпілий ОСОБА_4 переніс, як фізичну біль, так і психологічні страждання в зв`язку з втратою здоров`я, звичного нормального способу життя. Тому, враховуючи конкретні обставини кримінального провадження, те, що злочин вчинений з необережності, характер та глибину моральних страждань потерпілого ОСОБА_4 , їх наслідки й інші негативні впливи внаслідок отриманих середньої тяжкості тілесних ушкоджень, суд вважає, що позов в цій частині слід задовольнити частково, та з урахуванням вимог розумності і справедливості розмір відшкодування моральної шкоди визначити у розмірі 5 000.00 гривен, при цьому суд виходить з наступних критеріїв: тягаря скоєного, об`єму душевних страждань, понесених потерпілим і вважає, що дана сума відшкодування моральної шкоди відповідає принципам розумності та справедливої сатисфакції, закріплених у ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також сталій практиці Європейського Суду з прав людини.
Дані суми на користь потерпілого ОСОБА_4 слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 .
Відповідно до положень ст.ст.118, 124, 126 КПК України процесуальні витрати на проведення експертизи в розмірі 791.64 гривен підлягають стягненню з ОСОБА_6 на користь держави (а.с.46).
Речові докази по справі відсутні.
Міра запобіжного заходу до ОСОБА_6 - не застосовувалася.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.100, 128, 129, 373 ч.2, 374, 376, 395 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.1 КК України і на підставі санкції цієї статті призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5 100.00 гривен (п`ять тисяч сто гривен) без позбавлення права керування транспортними засобами.
Міру запобіжного заходу до ОСОБА_6 не застосовувати.
Стягнути з ОСОБА_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Болградським РВ ГУМВС України в Одеській області від 27.04.2001 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 на користь держави процесуальні витрати на проведення експертизи в розмірі 791.64 гривен (сімсот дев`яносто одна гривня шістдесят чотири гривні.
Цивільний позов прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Болградської центральної районної лікарні Одеської області - залишити без розгляду.
Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної шкоди та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Болградським РВ ГУМВС України в Одеській області від 27.04.2001року, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 1 754.93 гривен (одна тисяча сімсот п`ятдесят чотири гривні дев`яносто три копійки), та в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 5 000.00 гривен (п`ять тисяч гривен).
На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення можуть бути подані апеляційні скарги до апеляційного суду Одеської області через Болградський районний суд Одеської області.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ___________ ОСОБА_1