Справа № 431/5488/16-к
Провадження № 11-сс/782/258/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 грудня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сєвєродонецьку апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 діючого в інтересах ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старий Косів, Косівського району, Івано-Франківської області, військовослужбовця, с вищою освітою, розлученого, раніше не судимого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на ухвалу слідчого судді Старобільського районного суду Луганської області від 25 листопада 2016 року, якою задоволене клопотання старшого слідчого СВ Старобільського ВП ГУНП в Луганській області ОСОБА_9 погоджене з прокурором 1-го відділу військової прокуратури Луганського гарнізону сил АТО ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст.187, ч.3 ст.289 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Старобільського районного суду Луганської області від 25 листопада 2016 року відносно ОСОБА_8 у кримінальному проваджені № 000923 за його підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст.187, ч.3 ст.289 КК України, обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

ОСОБА_8 підозрюєься у тому, що 06 серпня 2014 року о 03.00 годині, він являючись військовослужбовцем військової частини польова пошта НОМЕР_1 за попередньою змовою з військовослужбовцями ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , та ОСОБА_13 , переслідуючи умисел, на заволодіння чужим майном, маючи при собі автоматичну зброю, шляхом розбиття вікна у прихожій кімнаті, проник до будинку АДРЕСА_2 , де разом з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , вчинив напад на потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , та ОСОБА_16 , поєднаний з реально сприйнятою потерпілими погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я, яке виразилось у погрозі застосування автоматичної зброї, а також із застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілих, яке виразилось у нанесенні тілесних ушкоджень та зв`язуванні рук і ніг всупереч їх волі, внаслідок чого ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 і ОСОБА_12 заподіяли ОСОБА_14 , згідно висновку експерта № 284 легкі тілесні ушкодження. Під час вказаного розбійного нападу ОСОБА_8 спільно з вищевказаними особами, заволодів майном потерпілих, яким у подальшому розпорядився на власний розсуд, заподіявши останнім матеріальну шкоду.

06 серпня 2014 року, о 03.00 годині, ОСОБА_8 являючись військовослужбовцем військової частини польова пошта НОМЕР_1 за попередньою змовою з військовослужбовцями - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , та ОСОБА_13 , преслідуючі умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортними засобами, маючи при собі автоматичну зброю, знаходився на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , де разом з вказаними особами побачив автомобіль марки «Кіа Sorento JC», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2007 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_3 і автомобіль марки «Toyota Rave4», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , 2012 року випуску, білого кольору, номер кузова НОМЕР_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння даними автомобілями ОСОБА_8 разом з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 вчинив напад на потерпілих ОСОБА_14 ., ОСОБА_15 , та ОСОБА_16 , поєднаний з реально сприйнятою потерпілими погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я, яке виразилось у погрозі застосування автоматичної зброї, а також із застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілих, яке виразилось у нанесенні тілесних ушкоджень та зв`язуванні рук і ніг всупереч їх волі, внаслідок чого ОСОБА_8 спільно з невстановленими особами заподіяв ОСОБА_14 , згідно висновку експерта № 284 легкі тілесні ушкодження.

Після чого ОСОБА_8 сів в один із автомобілів потерпілих та зник з місця вчинення злочину. Середня ринкова вартість автомобілю «Toyota Rave4», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , 2012 року випуску, білого кольору, номер кузова НОМЕР_5 , згідно висновку авто товарознавчої експертизи № 19/113/9-2/83е від 29.07.2016 року станом на 06.08.2014 року становить 344 889,80 грн. Середня ринкова вартість автомобілю марки «Кіа Sorento JC», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2007 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_3 , згідно висновку авто товарознавчої експертизи № 19/113/9-2/82е від 01.08.2016 року станом на 06.08.2014 року становить 207 844,32 грн.

За даним фактом до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення за № 000923, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст.187, ч.3 ст.289 КК України.

Органом досудового розслідування 21 листопада 2016 року ОСОБА_8 оголошено про підозру у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст.187, ч.3 ст.289 КК України.

На ухвалу слідчого судді захисником ОСОБА_7 діючого в інтересах ОСОБА_8 подана апеляційна скарга з доповненнями, в якій він просить скасувати ухвалу слідчого судді Старобільського районного суду Луганської області від 25 листопада 2016 року, та обрати запобіжний захід ОСОБА_8 у виді особистої поруки, поручителями з`являються: Народний депутат України ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 .

В апеляції захисник вказує, що слідчий суддя в порушення вимог КПК України обираючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою посилається на такі ризики, існування яких не є підставою для обрання такого запобіжного заходу, клопотання слідчого і сама ухвала слідчого судді не містить викладу тих обставин, на підставі яких слідчий суддя прийшов до висновку про наявність існування ризику - переховування від органу досудового розслідування та суду.

На думку адвоката загроза втечі не може оцінюватись лише на підставі суворості можливості покарання, слідчий та прокурор не навели, та не обґрунтували неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу та наводить декілька аналогічних рішень з судової практики.

Також слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі наведена постанова слідчого про оголошення підозрюваного ОСОБА_8 у розшук, одночасно з цим, судом не вірно встановлено місце проживання, а отже підозрюваний не міг жодного разу отримати повісток для явки до слідчого, і відповідно, слідчий не міг надати суду доказів належного сповіщення ОСОБА_8 про виклик до судового органу, що може свідчити про штучне створення слідчим умов для оголошення підозрюваного у розшук задля формування у слідчого судді помилкового переконання.

Крім того слідчий суддя не врахував, що ОСОБА_8 раніше не судимий, має постійне місце проживання, міцні і сімейні зв`язки, навчається за заочною формою навчання в Інституті екології, економіки і права, є учасником АТО і бойових дій та продовжує дійсну військову службу в рядах Збройних сил України, на його утриманні знаходиться двоє малолітніх дітей, батько підозрюваного є учасником бойових дій ті інвалідом другої групи, через отримані поранення під час виконання бойових завдань, та потребує стаціонарного обстеження, а його затримання відбулось під час проходження ВЛК у військовому шпиталі задля вирішення питання його комісування з військової служби за станом здоров`я.

Вислухавши доповідь судді, пояснення захисників які підтримали доводи апеляції, підозрюваного ОСОБА_8 , який підтримав доводи апеляції захисників і просив їх задовольнити, прокурора, який вважає апеляцію безпідставною, а ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, пояснення поручителів ОСОБА_17 , ОСОБА_18 які просили передати ОСОБА_20 їм під особисту поруку, надали письмові зобов`язання про забезпечення виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляції, колегія суддів доходить до наступного висновку.

Як вбачається із представлених матеріалів СВ Старобільського РВ ГУМВС України у Луганський області 6 серпня 2014 року за № 0000923 внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.187, ч.3 ст.289 КК України.

21.11.2016 року у відношенні ОСОБА_8 складено повідомлення про підозру у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.187, ч.3 ст.289 КК України, та його було оголошено у розшук.

Слідством наведені обставини, про наявність ризику, передбаченого ст.177 КПК України у вигляді можливості ОСОБА_8 переховуватись від органів досудового розслідування та суду. На вказаний ризик послався слідчий суддя при обранні підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказавши що, він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , але фактично підозрюваний за вказаною адресою не проживає у зв`язку з чим його було оголошено у розшук.

Також слідчий суддя зазначив, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищезазначеного ризику, та наявні докази про вчинення підозрюваним двох особливо тяжких кримінальних правопорушень, за скоєння яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років. Стан здоров`я ОСОБА_21 є задовільним і він може утримуватись в ізоляторі тимчасового утримання.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого про ризик, передбачений ст.177 ч.1 п.1 КПК України - можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов до неправильного висновку про його наявність.

Так, як було зазначено в клопотанні та в ухвалі слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний за місцем реєстрації не знаходиться: АДРЕСА_3 , точної адреси його проживання не встановлено.

Однак, при апеляційному розгляді було встановлено, що місцем реєстрації ОСОБА_8 є інша адреса: АДРЕСА_1 . Крім того, згідно наданих захистом довідок, будо з`ясовано, що у теперішній час ОСОБА_8 є військовослужбовцем військової частини № НОМЕР_1 , проходив лікування у лікарні, і до вказаних закладів будь яких повідомлень з боку органу досудового розслідування щодо підозрюваного не надходило (а.с.119-127).

Допитані у судовому засіданні працівники поліції ОСОБА_22 , ОСОБА_23 підтвердили, що підозрюваний був затриманий у медичному закладі м.Київа де лікувався.

Таким чином, на думку судової колегії, ризик передбачений ч.1 п.1 ст.177 КПК України прокурором був не доведений, на що у своїй ухвалі слідчий судді безпідставно послався.

Разом з тим, колегія суддів вважає безпідставними доводи захисту про необґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.187, ч.3 ст.289 КК України, та не приймає до уваги покази ОСОБА_24 , ОСОБА_25 які підтверджували версію підозрюваного про алібі на момент скоєння інкримінованого правопорушення, оскільки на даному етапі провадження не можна вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо підозрюваного обмежувальних заходів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Зв`язок підозрюваного з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами а саме: показаннями підозрюваних ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , протоколами впізнання за фотознімками, та іншими матеріалами кримінального провадження.

Таким чином на думку колегії суддів, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу слідчим та прокурором було доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.289, ч.3 ст.187 КК України, але не доведене про недостатність застосування біль м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику зазначеному у клопотанні.

На думку колегії суддів, слідчим суддею не достатньо враховані дані про особу підозрюваного який раніше не судимий, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, навчається у інституті, є учасником АТО, під час виконання бойових завдань він отримав поранення, продовжує військову службу у рядах Збройових сил України, на його утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей.

Колегія суддів вважає, що зазначені обставини дають підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Відповідно до ч.1 ст.180 КПК України особиста порука полягає у наданні особам, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання, про те що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього обов`язків відповідно до статі 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Враховуючи клопотання захисників про передачу підозрюваного під особисту поруку, думку Народних депутатів України ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 які надали апеляційному суду письмові зобов`язання про особисту поруку щодо виконання підозрюваним ОСОБА_8 процесуальних обов`язків, колегія суддів вважає клопотання захисника таким що підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню із постановленням нової ухвали.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405 ,407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :
Ухвалу слідчого судді Старобільського районного суду Луганської області від 25 листопада 2016 року якою обрано щодо підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до 20 січня 2017 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого СВ Старобільського ВП ГУНП в Луганській області ОСОБА_9 погоджене з прокурором 1-го відділу військової прокуратури Луганського гарнізону сил АТО ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст.187, ч.3 ст.289 КК України - задовольнити частково.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистої поруки, яка полягає у наданні ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.
ОСОБА_8 звільнити з-під варти негайно після отримання судового рішення.
Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_8 відповідно до ч.5 ст.194 КПК України строком до 20 січня 2017 року виконувати обов`язки:
- прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю,
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи,
- утримуватись від спілкування з потерпілими, підозрюваними та свідками у цьому кримінальному провадженні.
- здати на зберігання до слідчого відділу СВ Старобільського ВП ГУНП в Луганській області паспорт для виїзду за кордон у разі його наявності.

- не відлучатися з місця проживання: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду.

У разі невиконання поручителями ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 взятих на себе зобов`язань на них накладається грошове стягнення в розмірі п`ятдесяти розмірів мінімальної заробітної плати.
Копії даної ухвали вручити підозрюваному ОСОБА_8 та направити його поручителям Народним депутатам України ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 .
Доповнену апеляцію захисника ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_1