Справа № 742/1480/16-к провадження № 11-кп/795/383/2017 Категорія - ч.5 ст.191 КК України Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2017 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши, у відкритому судовому засіданні в залі суду, кримінальне провадження № 0001809 за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 та прокурора на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19 січня 2017 року,

про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Охіньки, Прилуцького району, Чернігівської області,

яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 5 статті 191, частиною 2 статті 358, частиною 3 статті 358 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 порушила питання про скасування вироку місцевого суду та закриття кримінального провадження на підставі частини 3 статті 284 КПК України.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просив вирок місцевого суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В апеляційній скарзі прокурор, просив вирок суду скасувати, та ухвалити новий, за яким визнати ОСОБА_6 винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень та призначити покарання за частиною 5 статті 191, із застосуванням статті 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців з позбавленням права займати матеріально-відповідальні посади строком на 2 роки, без конфіскації майна, за частиною 2 статті 358 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік, за частиною 3 статті 358 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки. На підставі частини 1 статті 70 КК України призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців з позбавленням права обіймати матеріально-відповідальні посади строком 2 роки та без конфіскації майна.

Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від

19 січня 2017 року

ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень та призначено покарання за частиною 5 статті 191 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років з позбавленням права займати посади пов`язані з матеріальною відповідальністю строком на 2 роки з конфіскацією майна за виключенням житла.

ОСОБА_6 визнано невинуватою у пред`явленому обвинуваченні за частиною 2 статті 358 та частиною 3 статті 358 КК України та виправдано за відсутності в її діянні складу злочину.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 визначено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Питання про речові докази вирішено відповідно до статті 100 КПК України.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь СТОВ «Дружба-Нова» 519881 грн. 65 коп. в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати в сумі 1319 гривень 40 копійок.

На підставі частини 5 статті 72 КК України, зараховано обвинуваченій ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання з 14 березня 2016 року по 28 квітня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В обґрунтування доводів апеляційних скарг, обвинувачена ОСОБА_6 та захисник вказали, що при ухваленні вироку судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального законодавства, зокрема вимоги частини 2 статті 416 КПК України, та неправильно застосовано закон про кримінальну відповідальність. Крім того, виключаючи в порядку частини 3 статті 337 КПК України, певні твердження, місцевий суд вийшов за межі висунутого обвинувачення, що жодним чином не покращило її становище. Зазначили, що при належному аналізі показань свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , з яких вбачається що ніякої розтрати з її боку не було, можна було прийняти рішення, відповідно до частини 3 статті 284 КПК України.

Крім цього захисник вказав, що відсутність логічно сформульованого, відповідно до вимог чинного кримінального процесуального законодавства обвинувачення, із врахуванням положень статті 337 КПК України повинно було унеможливлювати ухвалення судового рішення судом першої інстанції, а на прокурора покладати вимоги, щодо зміни обвинувачення в суді. Вважав, що вказані порушення призвели до ухвалення незаконного і необґрунтованого судового рішення.

Прокурор в обґрунтування апеляційної скарги вказав, що розгляд справи в суді першої інстанції, після повернення її з суду апеляційної інстанції, був проведений з порушенням вимог статті 416 КПК України, оскільки місцевим судом було посилено покарання обвинуваченій за частиною 5 статті 191 КК України. Вважає, що судом першої інстанції допущене невірне тлумачення статті 358 КК України, у зв`язку з чим, зроблений хибний висновок щодо невинності ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2, 3 статті 358 КК України.

Судом першої інстанції, встановлено, що ОСОБА_6 працюючи завідувачем складу зернового, що знаходиться в с. Охіньки Прилуцького району Чернігівської області, та використовується СТОВ «Дружба-Нова», являючись матеріально відповідальною особою, на підставі договору «Про повну індивідуальну матеріальну відповідальність» від 08.11.2011 року та будучи зобов`язаною згідно вказаного вище договору дбайливо ставитися до переданих їй на зберігання або інших цілей матеріальних цінностей підприємства, вживати заходів по попередженню збитків, вчасно повідомляти про всі обставини, що загрожують забезпеченню збереження ввірених їй матеріальних цінностей, вести облік, складати та подавати у встановленому порядку товарно-грошові та інші звіти про рух і залишки ввірених їй матеріальних цінностей, у період часу з 20 червня 2015 року по 09 жовтня 2015 року умисно, з корисливих мотивів, незаконно, шляхом відсипання з біг-бегів мінеральних добрив, здійснила розтрату переданих їй на зберігання товарно-матеріальні цінності СТОВ «Дружба-Нова» зі складських приміщень №№1, 2 на загальну суму 596881, 65 грн., що становить особливо великі розміри, а саме: добриво «Амофос» у кількості 19, 485 т на суму 234631, 94 грн., добриво «Діамофоска» (10:26:26) у кількості 16, 703 т на суму 169476, 98 грн., комплексне добриво NPK (S) (8:20:30) у кількості 24, 205 т. на суму 192772, 73 грн.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачувалась в тому, що з метою приховування вчиненого нею злочину - розтрати чужого майна ОСОБА_6 , працюючи у СТОВ «Дружба-Нова» завідувачем складу зернового, але не будучи службовою особою, 29.09.2015 підробила офіційний документ - товарно-транспортну накладну на переміщення вантажу ТТН №073841 від 29.09.15 про внутрішнє переміщення мінерального добрива «Амофос» зі складу СТОВ Дружба-Нова» в с. Охіньки Прилуцького району Чернігівської області до складу цього ж товариства в с. Тимченки Недригайлівського району Сумської області. А саме, знаючи про те, що 1000 кілограмові біг-беги з добривом «Амофос» є неповними, внесла до вказаної товарно-транспортної накладної завідомо неправдиві відомості, що вага 30 біг-бегів складає 30 т, при справжній їх вазі - 25,163 тони.

Дії ОСОБА_6 по даному епізоду органом досудового розслідування кваліфіковано за частиною 2 статті 358 КК України, як складання працівником юридичної особи будь-якої форми власності, який не є службовою особою, завідомо підробленого офіційного документа, які посвідчує певні факти, що мають юридичне значення.

Крім того, органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що з метою приховування вчиненого нею злочину - розтрати чужого майна ОСОБА_6 , працюючи в СТОВ «Дружба-Нова» завідувачем складу зернового, але не будучи службовою особою, 30.09.2015 повторно підробила офіційний документ - товарно-транспортну накладну на переміщення вантажу ТТН №073661 від 30.09.2015 про внутрішнє переміщення мінерального добрива «Амофос» зі складу СТОВ «Дружба-Нова» в с.Охіньки Прилуцького району Чернігівської області до складу цього ж товариства в с.Тимченки Недригайлівського району Сумської області. А саме, знаючи про те, що 1000 -кілограмові біг-беги з добривом «Амофос» є неповними, внесла до вказаної товарно-транспортної накладної завідомо неправдиві відомості, що вага 27 біг-бегів складає 27 тон, при справжній їх вазі - 22,383 тони.

Дії ОСОБА_6 по даним епізодам органом досудового розслідування кваліфіковано за частиною 3 статті 358 КК України, як складання працівником юридичної особи будь-якої форми власності, який не є службовою особою, завідомо підробленого офіційного документа, які посвідчує певні факти, що мають юридичне значення, вчинене повторно.

Також, органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що з метою приховування вчиненого нею злочину - розтрати чужого майна ОСОБА_6 , працюючи в СТОВ «Дружба-Нова» завідувачем складу зернового, але не будучи службовою особою, 05.10.2015 повторно підробила офіційний документ - товарно-транспортну накладну на переміщення вантажу ТТН №073843 від 05.10.2015 про внутрішнє переміщення мінерального добрива «Амофос» зі складу СТОВ «Дружба-Нова» в с.Охіньки Прилуцького району Чернігівської області до складу цього ж товариства в с. Глинськ Роменського району Сумської області. А саме, знаючи про те, що 1000 -кілограмові біг-беги з добривом «Амофос» є неповними, внесла до вказаної товарно-транспортної накладної завідомо неправдиві відомості, що вага 32 біг-бегів складає 32 тони, при справжній їх вазі - 27,210 тони.

Дії ОСОБА_6 по даним епізодам органом досудового розслідування кваліфіковано за частиною 3 статті 358 КК України, як складання працівником юридичної особи будь-якої форми власності, який не є службовою особою, завідомо підробленого офіційного документа, які посвідчує певні факти, що мають юридичне значення, вчинене повторно.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та обвинуваченої, які підтримали апеляційні скарги, з викладених в ній підстав, думку прокурора, представника потерпілого, котрі підтримали подану прокурором апеляційну скаргу та вважали апеляційні скарги обвинуваченої та захисника в інтересах обвинуваченої такими, що не підлягають задоволенню, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах апеляційних скарг та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково.

Статтею 370 КПК України, визначено, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог частини 2 статті 416 КПК України, при новому розгляді в суді першої інстанції допускається застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи посилення покарання тільки за умови, якщо вирок було скасовано за апеляційною скаргою прокурора або потерпілого чи його представника у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи посилення покарання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження за вирком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02 червня 2016 року обвинувачена ОСОБА_6 була визнана винуватою у вчинені кримінальних правопорушень та засуджена за частиною 5 статті 191 КК України до покарання із застосуванням статті 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців з позбавленням права займати матеріально-відповідальні посади на строк 2 роки, без конфіскації майна, за частиною 2 статті 358 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки, за частиною 3 статті 358 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки. На підставі чатини1 статті 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого більш суворим, остаточно ОСОБА_6 було призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців з позбавленням права займати матеріально-відповідальні посади на строк 2 роки, без конфіскації майна (а.к.п.230-231, Т.1).

Згідно ухвали апеляційного суду Чернігівської області від 30 серпня 2016 року вказаний вирок суду за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 був скасований з підстав допущення місцевим судом істотних порушень вимог кримінального процесуального закону (а.к.п. 85-90, Т.2).

При новому судовому розгляді вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19 січня 2017 року ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 5 статті 191 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з позбавленням права займати посади пов`язані з матеріальною відповідальністю строком на 2 роки з конфіскацією майна за виключенням житла та виправдано за частиною 2 статті 358 та частиною 3 статті 358 КК України за відсутності в її діянні складу злочину.

Таким чином, суд першої інстанції розглядаючи повторно кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 призначив покарання за частиною 5 статті 191 КК України, яке є більшим від призначено покарання за попереднім вироком місцевого суду від 02 червня 2016 року, чим допустив порушення вимог частини 2 статті 416 КПК України, що тягне за собою безумовне скасування вироку суду.

Згідно з вимогами пункту 3 частини 1 статті 409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Частиною 1 статті 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Враховуючи, що судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження призначено покарання з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що в свою чергу позбавляє можливості суд апеляційної інстанції усунути дане порушення, вирок підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

В порушення вимог статті 22 КПК України, суд не забезпечив стороні захисту рівні права та можливості захисту від обвинувачення. Зокрема залишилась неперевіреною версія захисту щодо мінеральних добрив, які надходили на склад та передавались обвинуваченій під звітність і приймались нею по кількості мішків біг-бегів, кожний вагою по 500 кілограмів або по 1 тонні.

Складське приміщення не було забезпечене вагами та відсутні відомості про те, що одержані обвинуваченою біг-беги зважувались у тому числі і в іншому місці на станції «Линовиця» та докази на підтвердження того, що вага кожного мішка відповідала вазі зазначені в супровідних документах.

З показань представника потерпілого вбачається, що зваженню підлягала вся маса відпущених добрив, а не окремо кожний мішок біг-бег.

Підлягає перевірці і версія сторони обвинувачення, що завскладом відром відсипала мінеральні добрива з кожного 500 кілограмового та 1 тонного з біг-бегу, а потім вивозила із складу, який охороняється та збувала.

З урахуванням об`єкту посягання мінеральні добрива «Амофос», «Діамофоска», NPK (S), їх виду, призначення та кількості, близько 60 тон, їх необхідно було вивозити за допомогою транспортного засобу та збувати стороннім особам, які мають відношення до сільського господарства та вирощують культури, для врожаю яких потрібні такі добрива, оскільки під час обшуку домоволодіння обвинуваченої не було встановлено, що остання вирощувала потрібні культури та використовувала такі добрива у своєму господарстві.

Підлягає перевірці, чи могла виникнути недостача добрив, ще на іншому етапі їх доставки до складу СТОВ «Дружба-Нова».

Оскільки внаслідок скасування оскаржуваного вироку призначається новий судовий розгляд в суді першої інстанції, апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості вирішити інші вимоги, викладені в поданих апеляційних скаргах, що обумовлює їх часткове задоволення та чітко узгоджується з вимогами норм частини 2 статті 415 КПК України.

При новому судовому розгляді суду першої інстанції належить дотримуватися вимог чинного КПК України, в тому числі норм частини 3 статті 415 та статті 416 КПК України.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 419, 532 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 та прокурора на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19 січня 2017 року, задовольнити частково.

Вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від

19 січня 2017 року щодо ОСОБА_6 , скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4