АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/4513/2016 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

(за допомогою відеоконференцзвязку )

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 06 грудня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого Голосіївського управління поліції Головного управління національної поліції у м. Києві ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури № 1 м. Києва ОСОБА_6 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 01 год. 30 хв. 01 лютого 2017 року включно щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Юнокомунарівськ, Єнакіївського району, Донецької області, українця, громадянина України, не працюючого, такого, що має середню освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Відповідно до ухвали, слідчий суддя врахувавши наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, доведеність прокурором ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, те, що кримінальне правопорушення вчинене із застосуванням фізичного насильства за попередньою змовою групою осіб, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, дані, що характеризують особу підозрюваного, та прийшов до висновку про те, що вказані обставини не можуть свідчити про зменшення ризиків передбачених ст. 177 КПК України та не зможуть забезпечити виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати як незаконну, необґрунтовану та необ`єктивну, постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Мотивуючи вимоги апеляційної скарги, захисник вказує на відсутність у даному кримінальному провадженні доказів того, що ОСОБА_8 буде уникати та переховуватися від органів досудового розслідування, продовжувати злочинну діяльність та впливати на свідків.

Одночасно захисник ставить під сумнів обґрунтованість підозри пред`явленої ОСОБА_8 , оскільки, відповідно до показань останнього, він приїхав до місця події близько першої години ночі 04 грудня 2016 року, коли вже ніякої бійки не було та не наносив жодного удару потерпілому. Крім того, апелянт зазначає, що у підозрюваного не було вилучено кошти та телефон, що були власністю потерпілого, а тільки ключі, про які він надав абсолютно логічні пояснення.

Також, апелянт наголошує, що ОСОБА_8 знаходився в Голосіївському УП ГУ НП у м. Києві в якості підозрюваного без пред`явлення підозри протягом 10 годин, а процедура впізнання підозрюваного проведена з порушенням, оскільки серед інших осіб пред`явлених на впізнання, ОСОБА_8 вирізнявся своїм одягом, який на фоні інших бувяскравим.

Крім того, апелянт звертає увагу суду на те, що слідчим суддею, всупереч вимогам ст. 183 КПК України, не визначено розміру застави достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.
Окрім іншого, захисник зазначає, що ОСОБА_8 раніше не судимий, проживає з матір`ю, вітчимом та малолітнім братом, що на думку захисника, свідчить про зменшення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін,вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, щоапеляційна скарга захисника задоволенню непідлягає, виходячи з наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду зазначені вимоги кримінального закону слідчим суддею належно дотримані.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, Голосіївським управлінням поліції Головного управління національної поліції у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, що внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0011591 від 04.12.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

04.12.2016 року о 01 год. 30 хв. ОСОБА_8 затримано у порядку ст. 208 КПК України.

04.12.2016 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Слідчий Голосіївського управління поліції Головного управління національної поліції у м. Києві ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 1 м. Києва ОСОБА_6 , звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування щодоОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Під час розгляду зазначеного клопотання слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, а саме кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series A, № 182).

Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього такого обмежувального заходу, як тримання під вартою.

Зважаючи на це, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.

Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, відомості про особу ОСОБА_8 .

Так, наявні в матеріалах кримінального провадження факти та обставини, на які посилаються слідчий і прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки не має постійного місця проживання та реєстрації в м. Києві, міцних соціальних зв`язків, не має на утриманні непрацездатних осіб та малолітніх дітей; продовжити свою злочинну діяльність, оскільки не працює та не має постійного джерела доходу; незаконно впливати на потерпілих та свідків, оскільки підозрюваному відкривалися матеріали кримінального провадження, в яких зазначена адреса проживання останніх.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються, проте стороною захисту у судовому засіданні не надано будь-яких доказів, які б спростовували висновки слідчого щодо наявності ризиків, з огляду на документи долучені до клопотання, а тому вимоги апеляційної скарги захисника в цій частині, є необгрунтованими.

В сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону, слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_8 та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі і ті, на які посилається в апеляційній скарзі захисник.

Твердження захисника про те, що підозрюваний проживає з матір`ю, вітчимом та малолітнім братом, не можуть свідчити про зменшення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Посилання захисника на те, що підозрюваний ОСОБА_8 не наносив жодного удару потерпілому та те, що у підозрюваного не було вилучено коштів та телефон, що були власністю потерпілого, колегія суддів визнає передчасними, оскільки дані обставини не є предметом розгляду при вирішення питання про застосування щодо особи заходів забезпечення кримінального провадження, проте підлягають перевірці на досудовому розслідуванні та будуть предметом розгляду при розгляді справи по суті шляхом відібрання судом показань у підозрюваного ОСОБА_8 .

Доводи апелянта стосовно перебування підозрюваного ОСОБА_8 у приміщенні Голосіївському УП ГУ НП у м. Києві в якості підозрюваного без пред`явлення підозри протягом 10 годин, є необґрунтованими, оскільки порушень вимог ст. 211 КПК України при затриманні ОСОБА_8 матеріали провадження не містять.

Що стосується посилань сторони захисту на порушення процедури впізнання підозрюваного, оскільки серед інших осіб пред`явлених на впізнання, ОСОБА_8 вирізнявся своїм одягом, який на фоні інших був яскравим, то дані твердження не заслуговують на увагу, оскільки підстав вважати протокол пред`явлення особи для впізнання від 04.12.2016 року таким, що не відповідає вимогам ст. 231 КПК України, колегія суддів не вбачає.

Крім того, доводи апеляційної скарги в частині того, що слідчим суддею, всупереч вимогам ст. 183 КПК України, не визначено розміру застави, слід визнати необґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, колегія судді вважає, що слідчим суддею обґрунтовано не визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

За таких обставин, ухвала слідчого судді відповідно до вимог ст. 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та застосування до підозрюваного іншого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, про що йде мова в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею, не встановлено.

Як підсумок, слідчий суддя прийняв правильне рішення про необхідність задовольнити клопотання слідчого, врахувавши, що строк дії ухвали слідчого судді не може перевищувати 60 днів.

Керуючись ст. ст. 176 178, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 06 грудня 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого Голосіївського управління поліції Головного управління національної поліції у м. Києві ОСОБА_9 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 01 год. 30 хв. 01 лютого 2017 року включно щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4