У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15.02.2017 Справа №607/5260/16-к

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 від 02.02.2017р. на бездіяльність слідчого,

ВСТАНОВИВ:
02 лютого 2017 року ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді із скаргою в межах кримінального провадження №0000181 від 18.01.2016р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України, на бездіяльність слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 , яка полягає у неповерненні автомобіля, який належить їй на праві власності, чим порушуються принципи права власності.

Із матеріалів скарги встановлено, що судове засідання по розгляду скарги призначалися на 06.02.2017р., 15.02.2017р. Проте, заявник ОСОБА_3 на засідання не з`являлися, причин неявки не повідомляла.

Частина 3 статті 306 цього Кодексу передбачає, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язковою участю особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Згідно ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до його повноважень.

Стаття 28 Кримінального процесуального кодексу України визначає, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Приймаючи до уваги встановленні обставини щодо неявки скаржника в судові засідання, ігнорування з її боку вчиненні слідчим суддею процесуальні дії в частині належного повідомлення про час і місце розгляду скарги, приходжу до висновку, що скаржник ОСОБА_3 неналежним чином використовує надані КПК України права та виконує обов`язки, чим порушується принцип диспозитивності кримінального провадження.

Зазначені дії скаржника щодо неявки в судові засідання, унеможливлюють у розумні строки розглянути скаргу ОСОБА_3 , яка здійснюється за обов`язковою явкою скаржника в судовому засіданні, в якому він обґрунтовує та підтримує скаргу, що на думку слідчого судді свідчить про її не підтримання скаржником. Тому, приходжу до висновку, що в задоволенні скарги ОСОБА_3 слід відмовити.

При цьому, обґрунтованість самої скарги, доведеність викладених в ній обставин щодо можливих неправомірних дій, вказаними скаржником, слідчим суддею в даному випадку не досліджується і не встановлюється.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 371, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 від 02.02.2017р. на бездіяльність слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 .

Копія ухвали невідкладно надсилається особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1