Справа № 362/149/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/277/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 20 01.03.2017

УХВАЛА
Іменем України
01 березня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі :

головуючого - судді : - ОСОБА_2

суддів : - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар - ОСОБА_5

за участю прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0002333 за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 січня 2017 року, якою клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_8 повернуто прокурору для усунення недоліків,
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 січня 2017 року клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002333 від 18.09.2016 року щодо ОСОБА_8 , який підозрюється у вчиненні суспільно небезпечного діяння, яке містить ознаки злочину, передбаченого ст. 394 КК України, повернуто прокурору.
В обґрунтування прийнятого рішення суд посилався на те, що формулювання обвинувачення у клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру має містити дані щодо події діяння із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України, можна встановити в діях особи, відносно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, ознаки кримінального правопорушення.
Викладення фактичних обставин провадження з підсумком про те, що особі інкримінуються дії, як це зроблено в клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_8 , не може замінити формулювання обвинувачення, оскільки за змістом п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України та його структурою, формулювання обвинувачення у клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру має бути викладено незалежно від викладених фактичних обставин діяння та його правової кваліфікації з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Також суд послався на те, що і фактичні обставини, і формулювання обвинувачення у випадку складання клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру мають бути викладені з урахуванням особливостей кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру.
Крім того, клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру не затверджено прокурором як того вимагає ст. 291 КПК України.
Не погоджуючись з ухвалою суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і повернути клопотання до суду першої інстанції для виконання вимог ст.ст. 314, 315 КПК України.
Вказує на те, що згідно ст. 292 КПК України клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру складається слідчим та подається прокурору для його затвердження. У клопотанні про застосування примусових заходів виховного характеру, крім відомостей, передбачених ч. 2 ст. 291 КПК України, вказується захід виховного характеру, який пропонується застосувати судом. Слідчий повинен скласти клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру та подати його прокурору для затвердження.
Як вбачається з клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру в кримінальному провадженні № 0002333 від 18.09.2016 року, складеного 11.01.2017 року слідчим слідчого відділу Васильківського ВП ГУ НП в Київській області та затвердженого 11.01.2017 року прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури, він містить найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості підозрюваного; прізвище, ім`я, по батькові та відомості про займану посаду слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність, дату та місце його складання та затвердження.
До клопотання додано реєстр матеріалів досудового розслідування, розписки захисника підозрюваного про отримання копії клопотання, реєстру матеріалів досудового розслідування, як того вимагає Кримінальний процесуальний кодекс України.
Вказує і на те, що враховуючи специфіку вчинення суспільно небезпечного діяння, особа яка його вчинила набуває лише статусу підозрюваного, що унеможливлює викладення в клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру формулювання обвинувачення.
Посилається і на те, що судом була пропущена стадія підготовчого засідання, на обговорення питання про можливість призначення судового розгляду не виносилось, судовий розгляд розпочато з надання прокурору слова для проголошення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який подану апеляційну скаргу підтримав, захисника, який вважає рішення суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

За змістом ч. 2 ст. 292 КПК України клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру має відповідати вимогам ст. 291 КПК України, а також містити інформацію про примусовий захід медичного характеру, який пропонується застосувати, пропозицію щодо можливості забезпечення участі особи під час судового провадження за станом здоров`я.

Аналіз положень ч. 2 ст. 292 КПК України у поєднанні із положеннями п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України дає підстави стверджувати те, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру повинно містити у собі виклад фактичних обставин діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, правову кваліфікацію діяння з посиланням на положення закону і статті (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. При цьому закон не містить виключення із вимог, які пред`являються до обвинувального акту по відношенню до клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру в частині формулювання обвинувачення.

Зазначених вимог закону при направленні до суду клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_8 дотримано не було. Так, у зазначеному клопотанні обвинувачення не сформульоване, чим допущено порушення п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, на що суд першої інстанції обґрунтовано вказав, повертаючи зазначене клопотання прокурору в порядку, передбаченому п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України.

Доводи апеляційної скарги прокурора про відсутність підстав для формулювання обвинувачення у клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру не ґрунтуються на вимогах закону. Як зазначалось вище, закон не містить будь-яких виключень

із вимог, які викладені у п. 2 ст. 291 КПК України для клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, в тому числі і щодо формулювання обвинувачення. Окрім цього, вирішуючи питання про необхідність формулювання обвинувачення у клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру, колегія суддів звертає увагу на положення п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України. За змістом цієї норми закону обвинуваченням є твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Застосування у цій нормі закону терміну «діяння, передбачено законом України про кримінальну відповідальність» указує на те, що формулювання обвинувачення є обов`язковим не тільки у випадку вчинення кримінальних правопорушень: злочинів і проступків та направлення до суду обвинувального акта, але і у випадку вчинення суспільно-небезпечних діянь, які підпадають під ознаки злочинів, передбачених Особливою частиною КК України та скеровані до суду, зокрема, клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру. Відсутність у зазначеному клопотанні сформульованого обвинувачення є порушенням п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України і є підставою для повернення цього клопотання прокурору.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що формулювання обвинувачення та набуття особою статусу обвинуваченого не є тотожними діями. Так, відповідно до ч. 2 ст. 42 КПК України обвинуваченим є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК України. Тобто статусу обвинуваченого особа набуває лише після направлення до суду обвинувального акта. Обвинувачення ж формулюється у будь-якому випадку, в тому числі і при направленні до суду клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, при якому особа набуває статусу особи, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру. У зв`язку з цим доводи апеляційної скарги прокурора про набуття особою лише статусу підозрюваного що унеможливлює формулювання обвинувачення у клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру є такими, які не ґрунтуються на вимогах закону.

За змістом ч. 2 ст. 292 та ч. 1 ст. 291 КПК України клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру повинно затверджуватись прокурором. Погодження такого клопотання прокурором законом не передбачено. За своїм змістом «затвердження» та погодження» є різними процесуальними діями прокурора і щодо клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру є необхідним саме його затвердження.

Наведене у своїй сукупності вказує не те, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_8 не відповідає вимогам закону, у зв`язку з чим суд першої інстанції обґрунтовано повернув його прокурору. Ухвала Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20.01.2017 року про повернення прокурору зазначеного клопотання відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю ухвалу без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Керуючись ст. ст. 376 ч.2, 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів,
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції залишити без задоволення.

Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 січня 2017 року, якою клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_8 повернуто прокурору для усунення недоліків залишити без змін.

Судді:

________________ ________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4