ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №766/1340/17

27.02.2017 року Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду .в м. Херсоні кримінальну справу за кримінальним провадженням № 0000082 від 17 травня 2016р. по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоєгорівка Баштанського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з не повною середньою освітою, не одруженого, має на утриманні чотири малолітні дитини, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за мобілізацією, стрільця З відділення 1 стрілецького взводу 5 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 НГ України, солдата,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 408 ч.3 КК України,

встановив:
11 лютого 2015 року, на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 року №303/2014, затвердженого Законом України №1225-VII від 28.01.2015 року, ІНФОРМАЦІЯ_2 громадянин ОСОБА_4 призваний на військову службу за мобілізацією.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 НГ України від 23 березня 2015 року №56 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду стрільця З відділення 1 стрілецького взводу 5 стрілецької роти цієї ж військової частини.

З часу видання ВО Президента України, Головою Верховної ради України Указу «Про часткову мобілізацію» №303/2014 від 17.03.2014 року, до цього часу на території України, згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та ст. 1 Закону України «Про оборону України», почав діяти особливий період, тобто період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи призваним за мобілізацією військовослужбовцем, солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою.

Всупереч зазначених вимог, солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи статутні обов`язки, передбачені законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

Так, проходячи військову службу та будучи забезпечений речовим, грошовим, продовольчим та іншими видами забезпечення, 7 липня 2015 року солдат ОСОБА_4 вирішив ухилитись від військової служби та самовільно залишити місце служби, мотивуючи свої дії хворобою дитини.

Реалізуючи свій умисел, близько 15 години 7 липня 2015 року, солдат ОСОБА_4 , в умовах особливого періоду, діючи умисно, в порушення статутних вимог, маючи на меті ухилитись від військової служби, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 НГ України, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .

Того ж дня, солдат ОСОБА_4 сів на рейсовий автобус та дістався до місця свого проживання у с. Новоєгорівка Баштанського району Миколаївської області, де ухилявся від військової служби.

В період з 7 липня 2015 року по 18 січня 2017 року солдат ОСОБА_4 без поважних причин обов`язки військової служби не виконував, до військової частини безпідставно не прибував, проводячи час на власний розсуд.

При цьому, солдат ОСОБА_4 не вживав жодних заходів для з`явлення у військову частину, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління, за наявності реальної можливості для цього.

У подальшому, солдат ОСОБА_4 вирішив припинити ухилятися від проходження військової служби та 18 січня 2017 року добровільно прибув до військової прокуратури Херсонського гарнізону із зізнанням, повідомивши про викладені вище обставини.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні винним себе визнав повністю, пояснив, що був призваний до армії, однак він є єдиним годувальником сім`ї, вдома у нього залишилась дружина з чотирьма дітьми, за усним погодженням він поїхав додому, в дорозі загубив документи, тому одразу не повернувся. Потім у нього молодша дитина потрапила в лікарню з важким переламом стегна, матір також госпіталізували з дитиною, і він був вимушений доглядати трьох інших дітей та утримувати їх.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений повністю визнає свою вину в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, його показання послідовні, логічні і не викликають у суду сумнівів в правильності розуміння ним обвинувачення і всіх обставин справи, добровільності та щирості його позиції, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Дії ОСОБА_4 необхідно кваліфікувати по ч. 3 ст. 408 КК України як дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

При обранні покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого, дані про особу обвинуваченого, що характеризується задовільно, обставини, що пом`якшують відповідальність - визнання своє провини й щиросердне каяття, наявність на утриманні 4 малолітніх дітей, тяжкий матеріальний стан, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких життєвих обставин, і вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції статті, не пов`язане з ізоляцією від суспільства.

Керуючись ст. 373-376 КПК України, суд, -

засудив:
Визнати винуватим ОСОБА_4 пред`явленому обвинуваченні по ч.3 ст. 408 КК України та призначити покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням, призначивши іспитовий строк 3 роки.

Зобов`язати ОСОБА_4 відповідно до ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання та роботи.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Херсонської області в 30-денний строк з дня його проголошення через Херсонський міський суд Херсонської області

СуддяОСОБА_1