АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2016 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
При секретарі ОСОБА_4

За участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Сокирянського районного суду Чернівецької області від 15 листопада 2016 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 15 листопада 2016 року у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно дострокове звільнення від покарання відмовлено.

На вказану ухвалу суду першої інстанції засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу районного суду від 15.11.2016 року скасувати та задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення . Посилається на те, що він став на шлях виправлення так як увесь строк відбування покарання працює добросовісно, по віденка у нього задовільна, має подяку , здобув професію «Муляр».

Заслухавши доповідача, прокурора, та представника СВК № 67, які просили суд апеляційну скаргу засудженого залишити без задоволення , а ухвалу районного суду без змін, надавши учасникам судового провадження слово в судових дебатах, розглянувши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Як встановлено матеріалами судового провадження та ухвалою суду першої інстанції, що ОСОБА_6 засуджений вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.08.2008 року за ч.1 ст368 , ч.1 ст. 366 КК України до покарання у виді 2-х років 6-ти місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах місцевого самоврядування та на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з півторарічним іспитовим строком та 04.06.2015 року засудженого вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області за ч.1 ст. 185, ч.3 ст.185 ч.2 ст.355, ст.ст.

Провадження №11кп/794/438 /16 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_7
Категорія ст.81 КК України Суддя -доповідач: ОСОБА_8
70, 71 КК України до покарання у виді 3-х років 2-х місяців позбавлення волі.

Дане покарання засуджений відбуває з 04.12.2014 року. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.03.2016 року ОСОБА_6 зараховано у строк покарання за вищевказаним вироком період попереднього ув`язнення з 19.05.2010 року по 16.07.2010 року та з 04.12.2014 року по 01.07.2015 року.

Кінцевим строком відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі є 13.03.2017 року.

17 листопада 2016 року засуджений ОСОБА_6 заявив клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд вирішує питання, в тому числі, про умовно-дострокове звільнення відбування покарання.

У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 152 КВК України підставою звільнення від відбування покарання є умовно-дострокове звільнення.

Згідно ч.3 ст. 154 КВК України передбачено, що стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 Кримінального кодексу України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленої Кримінальним кодексом України частини строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Згідно п.1 ч.3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необмежений особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Вивченням матеріалів судового провадження та особової справи засудженого колегія суддів приходить до висновку що,засуджений ОСОБА_6 на шлях виправлення не став, та своєю поведінкою і виконання обов`язків в період відбування покарання не довів наявності підстав для умовно - дострокового звільнення від відбування покарання.

Судом правильно враховано, що засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання за вчинення тяжких злочинів, на час розгляду справи відбув більше двох третин строку призначеного покарання, характеризується по місцю відбування покарання посередньо, неодноразово рішеннями адміністративних комісій визнавалося той факт, що він не став на шлях виправлення.

За період відбування покарання засуджений, був притягнутий до дисциплінарної відповідальності за порушення режиму відбування покарання: а саме, передавав заборонені речі у камеру СІЗО, за що 10.05.2016 року був поміщений в ДІЗО карцер установи виконання покарань.

Доводи засудженого на наявність у нього родини та дітей, відношення до праці та навчання виконання робіт з благоустрою на думку колегії суддів не є обставинами, які б давали підстави для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає що як поведінка засудженого, його ставлення до праці, так і інші критерії оцінки ступеню виправлення засудженого жодним чином не свідчать про те, що ОСОБА_6 став на шлях виправлення та, що є законні підстави для умовно дострокового звільнення від відбування покарання призначеного вироком Мукачівського районного суду Закарпатської області від 04.06.2015 року.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 дійшов до обґрунтованого висновку, що засуджений ОСОБА_6 не довів своє виправлення своєю поведінкою, а тому доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 є не обґрунтованими та не підлягають до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 407, 418, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької області, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Сокирянського районного суду Чернівецької області від 15 листопада 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим ОСОБА_6 , який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий ОСОБА_8

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

Копія вірна: суддя