АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/71/17 Справа № 200/527/17 Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2017 року

30 січня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

заявника ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою ФОП ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2017 року,

В с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 13 січня 2017 року задоволено клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 про арешт майна, подане в рамках кримінального провадження №0004975 від 21 грудня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, та накладено арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування грошовими коштами, які розміщені або можуть бути розміщені на рахунковому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому у ПАТ КБ «Приватбанк» (МФО 305299), що належить ФОП ОСОБА_7 , а також усіх платежів, що надходять на ці рахунки, в тому числі: призупинення видачі готівкових коштів за зазначеним рахунком, перерахування на кореспондентські рахунки, перерахування на інші поточні рахунки юридичних і фізичних осіб-суб`єктів господарської діяльності, за винятком операцій по платежах до бюджетів усіх рівнів, до державних цільових фондів та виплати заробітної плати.

Обґрунтовуючи свої висновки, слідчий суддя з посиланням на ст.170 КПК України та клопотання прокурора зазначив, що воно підлягає задоволенню, оскільки грошові кошти, які знаходяться або можуть знаходитися на вищезазначеному рахунку, були набуті злочинним шляхом та на теперішній час можуть бути відчужені, тобто є речовими доказами у відповідності до ст.. 98 КПК України.

Не погоджуючись з рішенням, прийнятим слідчим суддею, ФОП ОСОБА_7 подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 13 січня 2017 року як незаконну та необґрунтовану.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог ФОП ОСОБА_7 зазначає наступне:

-слідчий суддя постановив оскаржувану ухвалу від 13.01.2017 року на припущеннях прокурора, які ґрунтуються лише на ствердженнях заявника директора ДП «ІІЦ», без належної оцінки обставин по справі та доказів проведення відповідних слідчих дій, оскільки він свої зобов`язання щодо виконання робіт по демонтажу металевих конструкцій, як виконавець, виконав належним чином з дотримання всіх необхідних вимог. Зазначає, що дані припущення спростовуються розпорядженнями Голови державної адміністрації від 29.03.2013 року №Р-208/0/3-13 та від 15.08.2014 року №Р-469/0/3-14 і наказом Управління інфраструктури Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 10.04.2015 року №13 «Про організацію та проведення примусового демонтажу рекламних засобів»;

-надуманість висновків з боку прокурора та незаконність рішення збоку слідчого судді підтверджується рішеннями господарських судів трьох інстанцій, якими було визнано дійсність договору підряду від 01.10.2015 року та стягнута з ДП «ІІЦ» заборгованість по договору на користь ФОП ОСОБА_7 . Вважає, що заяви нинішнього керівництва ДП «ІІЦ» щодо відкриття кримінального провадження є доказами того, що підприємство робить це з метою невиконання узятих на себе обов`язків за договором.

Крім цього звертає увагу на те, що у вказаному кримінальному провадженні на момент застосування заходу забезпечення кримінального процесу у вигляді призупинення видаткових операцій, йому не повідомлялась підозра, слідчим не були проведені розшукові дії, які б доказували, що гроші, які повинні бути перераховані ДП «ІІЦ» в якості зобов`язань по договору добуті кримінальним протиправним шляхом.

Також вказує на те, що на момент застосування заходів забезпечення на його рахунку не було коштів, перерахованих на виконання зобов`язань ДП «ІІЦ» за договором підряду, а заборговані кошти знаходяться на рахунку виконавчої служби. У зв`язку з чим вважає застосування заходу забезпечення слідчим суддею є передвчасним та незаконним, оскільки він не забезпечує кримінальний процес, а заважає нормальної підприємницької діяльності суб`єкта господарювання.

Заслухавши доповідь головуючого судді, думку учасників процесу, дослідивши надані судом першої інстанції та прокурором матеріали, обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга ФОП ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Апеляційним переглядом встановлено, що відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 21 грудня 2016 року до ЄРДР були внесені відомості з зазначенням того, що невстановлена особа, знаходячись в невстановленому місці, підробила документи.

13 січня 2017 року прокурор Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про призупинення видаткових операцій по рахунку № НОМЕР_2 відкритий у ПАТ КБ «Приватбанк» (МФО 305299), що належить ФОП ОСОБА_7 (код ІПН НОМЕР_3 ), а також усіх платежів, що надходять на ці рахунки, в тому числі: призупинення видачі готівкових коштів за зазначеним рахунком, перерахування на кореспондентські рахунки, перерахування на інші поточні рахунки юридичних і фізичних осіб-суб`єктів господарської діяльності; припинення розрахунково-касових операції в видатковій частині за зазначеним рахунком, крім операцій по платежах до бюджетів усіх рівнів, до державних цільових фондів та виплати заробітної плати.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст.94 КПК України, ст.132 КПК України, ст.173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та спів розмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані повинні міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» № 1019-VIII від 18 лютого 2016 року, який набрав чинності 28 лютого 2016 року арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, в тому числі, є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з вимогами п.1) ч.2 ст.171 КПК України арешт майна допускається в тому числі з метою збереження речових доказів, при цьому, згідно вимог ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Однак зазначених вимог закону прокурор, який вніс клопотання та слідчий суддя, який розглядав зазначене клопотання, не дотрималися, що істотно вплинуло на правильність прийнятого судового рішення.

Відповідно до ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном тощо.

Подане прокурором клопотання про зупинення видаткових операцій по рахункам не відповідає вимогам ст.171 КПК України, оскільки відповідно до вказаної статті подається клопотання про арешт майна, що слідчий суддя суду першої інстанції залишив поза увагою та не дав цьому належної оцінки. Діючий КПК не містить взагалі такого поняття як «клопотання про зупинення видаткових операцій по рахункам».

Подаючи клопотання до суду першої інстанції прокурор не зазначив, зокрема, підстави для накладення арешту на майно, відповідно до положень статті 170 КПК України, а є посилання лише на мету забезпечення кримінального провадження та запобігання можливості спрямування грошових коштів, які розміщені на банківських рахунках на фактичне фінансування незаконної підприємницької діяльності, пов`язаної з легалізацією доходів, одержаних злочинним шляхом і отримання доходів від вказаної протиправної діяльності, яка не передбачена ч.2 ст.170 КПК України.

При цьому не зрозуміло, чому саме вказана мета зазначена в клопотанні прокурора, особливо з урахуванням того факту що клопотання ним подавалося в рамках кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.358 КК України, яка передбачає відповідальність за підроблення документів, печаток і штампів та бланків, збут чи використання підроблених документів, печаток та штампів.

В матеріалах судового провадження, якими прокурор обґрунтовував своє клопотання, міститься витяг з ЄРДР станом на 21.12.2016року, в якому зазначена правова кваліфікація по кримінальному провадженню за ч.1 ст.358 КК України.

Посилання прокурора на мету забезпечення можливої конфіскації або спеціальної конфіскації майна безпідставні, оскільки санкцією ч.1 ст.358 КК України це не передбачено.

Також слідчий суддя, як і сам прокурор не взяли до уваги розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Зі змісту частини третьої статті 172 КПК України вбачається, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Виходячи з викладеного та враховуючи те, що при вирішенні питання про арешт зазначеного у клопотанні майна прокурором та слідчим суддею були порушені зазначені вище норми кримінального процесуального закону, колегія суддів, з огляду на вимоги ст.370 КПК України, ч.3 ст.407 КПК України вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана ухвала слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 13 січня 2017 року - скасуванню, з постановленням на підставі п.2) ч.3 ст.407 КПК України нової ухвали колегією суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області, якою зазначене вищезазначене клопотання від 13 січня 2017 року слід повернути прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 з метою усунення недоліків у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, протягом семидесяти двох годин з моменту отримання ухвали.

Керуючись ст.170, ст.173, ч.3 ст.407, ст.418, ст.422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 13 січня 2017 року, якою задоволено клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 , про арешт майна - скасувати та постановити нову, якою клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 повернути прокурору для усунення недоліків протягом 72 годин.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

_____________ _______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4