Справа №592/79/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/281/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних справах
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 червня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянувши матеріали провадження про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 , з апеляційною скаргою прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_7 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 лютого 2017 року про задоволення подання в. о. начальника Сумської виправної колонії №116 про умовно-дострокове звільнення

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 засудженого вироком Апеляційного суду Сумської області від 15 червня 2007 року за ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115, ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 12 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю

з участю прокурора ОСОБА_9

засудженого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_10

представника спостережної комісії ОСОБА_11

ВСТАНОВИЛА:
До Ковпаківського районного суду м. Суми з поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання засудженого ОСОБА_8 звернувся в. о. начальника Сумської виправної колонії управління ДПтС України в Сумській області (№116) ОСОБА_12 .

У поданні зазначено, що засуджений ОСОБА_8 до Сумської виправної колонії №116 прибув 07 липня 2007 року. Відповідно до ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 лютого 2016 року йому було зараховано в призначене вироком Апеляційного суду Сумської області від15 червня 2007 року за ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115, ст. 70 КК України у виді позбавлення волі на строк 12 років з конфіскацією всього майна покарання, строк попереднього ув`язнення з 13 листопада 2006 року по 18 липня 2007 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Таким чином, ОСОБА_8 відбув більше ніж 3/4 строку покарання.

За час відбування покарання в Сумській виправній колонії № 116 вимоги режиму порушував, мав вісім стягнень, які погашено в установленому законом порядку. В установі був працевлаштований до бригади № 43, до праці ставиться сумлінно, проявляє розумну ініціативу при виконанні поставлених завдань, за що має сім заохочень від адміністрації установи. Приймає активну участь у суспільно-корисному житті відділення та в роботі з благоустрою місць позбавлення волі. 20 січня 2016 року засуджений ОСОБА_8 був переведений до дільниці соціальної реабілітації та працевлаштований до бригади № 110, має одне заохочення. Приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу на засуджених Духовне відродження та Підготовка до звільнення, заплановані заходи відвідує регулярно. У відношенні до представників адміністрації установи ввічливий, тактовний, виконує їх законні вимоги. Вину у вчиненому злочині визнає, міру призначену судом покарання вважає справедливою. Засуджений сумлінною поведінкою та ставлення до праці довів своє виправлення. Адміністрація Сумської виправної колонії управління ДПтС України у Сумській області № 116 разом із спостережною комісією при виконавчому комітеті Сумської міської ради клопоче перед Ковпаківським районним судом м. Суми про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 на невідбутий строк.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 лютого 2017 року вказане подання було задоволено.

Своє рішення суд мотивував тим, що на момент розгляду справи ОСОБА_8 відбув більше 3/4 призначеного строку покарання, за час відбування покарання в місцях позбавлення волі своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

В поданій апеляційній скарзі прокурор, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_7 просить ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми скасувати, постановити нову, якою відмовити в застосуванні до ОСОБА_8 умовно-дострокового звільнення.

Свої вимоги прокурор мотивує тим, що:

- висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення;

- на засудженого ОСОБА_8 протягом 2008 -2014 років 8 разів накладалися дисциплінарні стягнення, з яких: догани - 2; суворі догани - 5; поміщення у ДІЗО - 1 раз на 15 днів і перебуваючи у ДІЗО за вчинений дисциплінарний проступок засуджений не працював, а тому не міг сумлінним ставленням до праці доводити своє виправлення; при цьому, хоча він і отримав ряд заохочень, однак, вони переривалися накладенням ряду стягнень;

- згідно характеристик, засуджений ОСОБА_8 не довів, що його поведінка є позитивною та стабільною протягом усього часу відбування призначеного судом покарання, а відношення до праці - не є ситуативним;

- подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 не погоджено з спостережною комісією при виконавчому комітеті Сумської міської ради, у судове засідання не викликався жоден представник спостережної комісії, питання по суті внесеного Сумською ВК-116 подання та причини відмови спостережною комісією у його погодженні не з`ясовувалися.

Від захисника ОСОБА_13 надійшли заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких захисник вважає ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 лютого 2017 року про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 від призначеного покарання законною і обґрунтованою, просить залишити її без зміни, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Заслухавши доповідь головуючого судді про обставини справи і зміст апеляційної скарги, засудженого ОСОБА_8 та його захисника, які просили ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, прокурора та представника спостережної комісії на підтримку поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Такими, що заслуговують на увагу, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги прокурора про те, що висновок суду про виправлення засудженого не ґрунтується на всебічному врахуванні даних щодо поведінки і ставлення до праці засудженого ОСОБА_8 за весь час відбування покарання.

Так, розглядаючи подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання та ухвалюючи рішення про його задоволення, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що останній став на шлях виправлення, своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, а тому до нього може бути застосоване таке звільнення, проте, взагалі не вмотивував таке своє рішення.

З такими висновками суду першої інстанції, колегія суддів погодитись не може і вважає їх такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та матеріалам особової справи засудженого, що відповідно до п.2 ч.1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції з постановленням нової ухвали.

Єдиною і достатньою підставою застосування умовно - дострокового звільнення засудженого є доведення ним свого виправлення через сумлінну поведінку і ставленням до праці в процесі відбування покарання.

Як вбачається з наданих матеріалів, ОСОБА_8 засуджений вироком Апеляційного суду Сумської області від 15 червня 2007 року за ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю

Початок строку відбування призначеного ОСОБА_8 покарання 13 листопада 2006 року, кінець строку відбування покарання 08 березня 2018 року

Засуджений ОСОБА_8 до Сумської виправної колонії №116 прибув 07 липня 2007 року.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 лютого 2016 року, відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, ОСОБА_8 в строк відбування покарання у виді 12 років позбавлення волі зараховано строк його попереднього ув`язнення з 13 листопада 2006 року по 18 липня 2007 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (а.о.с.24).

Таким чином, ОСОБА_8 відбув більше ніж 3/4 строку покарання.

Згідно довідки про стягнення та заохочення засудженого ОСОБА_8 (а.п.7), останній з 2008 року по 2014 рік мав 8 стягнень, які хоча і погашені в установленому законом порядку, однак, свідчать про нестабільну сумлінну поведінку засудженого. Крім того, ОСОБА_8 має вісім заохочень від начальника установи з 2009 року по 2016 рік.

Відповідно до річної характеристики від 14 грудня 2016 року засуджений характеризується з позитивного боку, був працевлаштований до бригади №43, 20 січня 2016 року його було переведено до дільниці соціальної реабілітації та працевлаштовано до бригади №110 контрагентської роботи, до праці ставиться позитивно, приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу «Духовне відродження» та «Підготовка до звільнення». Всі заплановані заходи відвідує регулярно. Соціальні зв`язки з рідними підтримує шляхом побачень, отримує від них посилки та передачі. Вину в скоєному злочині визнає повністю, вирок суду вважає справедливим. Засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Разом з цим, під сумлінною поведінкою необхідно розуміти дотримання режиму відбування покарання, виконання покладених вироком на засудженого законних обов`язків, виконання законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання, поведінкою в побуті, стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього розпорядку.

Під сумлінним ставлення до праці слід розуміти постійну свідому участь у суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, сумлінне виконання трудових обов`язків і дорученої роботи, якість її виконання, прагнення до вдосконалення наявного фаху, спеціальності, придбання спеціальності або підвищення ділової кваліфікації, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи та ін.

Як вбачається з характеристик від 03 07 2008 року (а.о.с.72), 03.08.2009 року (а.о.с.87), 31.07.2010 року (а.о.с.89), 07.07.2011 року (а.о.с.101), 07.07.2013 року (а.о.с.142) засуджений ОСОБА_8 на виробництві установи працевлаштований не був, характеризувався посередньо, порушував вимоги режиму відбування покарання, і як висновок зазначено, що останній на шлях виправлення не стає.

Наявність свідоцтв про присвоєння (підвищення) робітничої кваліфікації, з яких вбачається що засуджений здобув відповідні професії у 2009,2010,2011 роках, з урахуванням вищезазначених характеристик, не свідчить про те, що за вказаними професіями ОСОБА_8 працював в установі.

Як вбачається з характеристик від 13.11.2012 року та 07.07.2014 року (а.о.с 119,159) ОСОБА_8 на виробництві був працевлаштований до бригади №41 різноробочим та згідно характеристик від 18.11.2014 року, 07.07.2015 року, 17.11.2015 року, 20.01.2016 року, 07.07.2016 року, (а.о.с.166, 174, 180,187,199) та від 14.12.2016 року (а.п.2) - до бригади №43.

Про те, що засуджений стає на шлях виправлення зазначено у характеристиках, починаючи лише з 2015 року.

Вказані обставини свідчать лише про певну періодичність його участі у суспільно-корисній праці у період який передує розгляду даного подання, і не є безперечним доказом сумлінної поведінки та ставлення до праці за весь час відбування покарання, тому колегія суддів не вбачає підстав для висновку про те, що ОСОБА_8 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Крім того, при винесенні даної ухвали колегією суддів також приймаються до уваги дані, які характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого, вцілому.

При цьому, на думку колегії суддів, є такими що заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги прокурора про незаконність судового рішення, оскільки судом першої інстанції не було враховано, що подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 не погоджено з спостережною комісією при виконавчому комітеті Сумської міської ради.

Так, відповідно до вимог ст.25 КВК України громадський контроль за дотриманням прав засуджених під час виконання кримінальних покарань здійснюють спостережні комісії, які діють на підставі цього Кодексу та Положення про спостережні комісії, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 4 Положення про спостережні комісії затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 квітня 2004 р. № 429 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2010 р. № 1042), відповідно до покладених завдань, спостережні комісії разом з органами і установами виконання покарань вносять до суду за місцем відбування покарання засудженими особами подання щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що подання в. о. начальника Сумської виправної колонії управління ДПтС України в Сумській області (№116) щодо умовно-дострокового звільнення ОСОБА_8 від призначеного покарання, не погоджено заступником голови спостережної комісії при виконавчому комітеті Сумської міської ради, що підтверджується відсутністю його підпису та відсутністю відбитку печатки цієї комісії (а.п.1).

При цьому, з витягу постанови №12 від 23 грудня 2016 року вбачається, що спостережною комісію при виконавчому комітеті Сумської міськради розглядалося подання адміністрації Сумської виправної колонії УДПтС у Сумській області №116 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 . За результатами голосування, 6 членів комісії проголосувати проти задоволення вказаного подання, один член комісії проголосував за задоволення подання і один член утримався.

Кількість членів спостережної комісії, яка розглядала питання умовно-дострокового звільнення від відбування призначеного покарання ОСОБА_8 , узгоджується з п. 11 вищезазначеного Положення, в якому зазначено, що кількісний склад комісії визначається залежно від обсягу роботи, як правило, від п`яти до одинадцяти членів, а тому є безпідставним і необґрунтованим висновок суду про неузгодження з положенням вищезазначеного нормативно-правового акту голосування спостережної комісії у кількості 8 членів. При цьому, колегією суддів приймається до уваги, що рішення комісії було прийняте безумовною більшістю голосів.

Колегія суддів також вважає необґрунтованим, висновок суду першої інстанції про формальність прийнятого комісією рішення з посиланням на те, що члени комісії відмовились погоджувати подання адміністрації установи з підстав, не передбачених законом, виходячи лише із ступеню тяжкості злочину, оскільки у матеріалах кримінального провадження міститься лише витяг (а.п. 12) у якому не зазначено про підстави відмови. В той же час, суд першої інстанції не витребувавши повний текст постанови засідання спостережної комісії, та не заслухав представника спостережної комісії, в ухвалі зазначив, що вказана постанова не містить обґрунтування прийнятого рішення про недоцільність представлення засудженого до умовно-дострокового звільнення.

Як вбачається з матеріалів подання, судом першої інстанції для з`ясовування питання по суті внесеного Сумською ВК-116 подання та причини відмови спостережною комісією у його погодженні, представник спостережної комісії не викликався і під час розгляду даного кримінального провадження в судовому засіданні присутнім не був. Матеріали кримінального провадження взагалі не містять даних про повідомлення спостережною комісії про час і місце розгляду клопотання.

Під час розгляду даного кримінального провадження в апеляційному суді, заступник голови спостережної комісії при виконавчому комітеті Сумської міськради ОСОБА_11 пояснила, що при вирішенні питання щодо ОСОБА_8 та прийнятті рішення щодо відмови у погодженні клопотання про умовно-дострокове звільнення останнього, було враховано неодноразові стягнення застосовані відносно нього, а також те, що його поведінка стала змінюватись на краще лише перед настанням періоду коли до нього могли бути застосовані пільги. Рішення було прийнято більшістю голосів членів комісії.

Що стосується укладення засудженим шлюбу, то на думку колегії суддів, вказані обставини, з врахуванням вищезазначеного, не дають підстав для висновку про те, що ОСОБА_8 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення і що до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги положення ст. 81 КК України, застосування яких є правом, а не обов`язком суду, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про достатність підстав для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання останнього не відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим, ухвала суду підлягає скасуванню (п.2 ч.1 ст.409 КПК України, п.2 ч.1 ст. 411 КПК України), з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні вказаного подання в. о. начальника Сумської виправної колонії №116 про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 від призначеного покарання.

З врахуванням вищезазначеного, апеляційна скарга прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_7 підлягає задоволенню.

Керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст.404, 405, 407,409, 411, 418, 419, 539 КПК України, колегія

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора , який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 лютого 2017 року, якою задоволено подання в. о. начальника Сумської виправної колонії №116 про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання про умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_8 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу апеляційного суду може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

.