Справа № 167/1386/16-к Провадження № 11-кп/773/175/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 125 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 червня 2017 року м. Луцьк

Апеляційний суд Волинської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_8 на вирок Рожищенського районного суду Волинської області від 04 січня 2017 року,
В С Т А Н О В И В:
Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Носачевичі Рожищенського району Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, неодруженого, не працює, раніше несудимого,

засуджено за:
ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що 12 листопада 2016 року близько 15 год 55 хв він, перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків під час словесного конфлікту з потерпілою ОСОБА_8 наніс один удар головою в обличчя останньої, заподіявши останній згідно висновку експерта тілесні ушкодження у вигляді синця та садна на спинці носа, зламу кісток спинки носа, що належать до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Не погоджуючись із рішенням суду, потерпіла подала апеляційну скаргу. Вказує, що під час розгляду провадження у суді першої інстанції вона не зрозуміла вимог ч. 3 ст. 349 КПК України. Зазначає, що злочин щодо неї було вчинено обвинуваченим у стані алкогольного сп`яніння. Посилається на те, що їй не було роз`яснено право на відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданих злочином. Просить скасувати вирок суду першої інстанції, призначивши ОСОБА_7 більш суворе покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та прокурора, які заперечили апеляцію, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину стверджуються зібраними у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку та перевіреними у судовому засіданні доказами, які ґрунтуються на їх об`єктивному, повному і всебічному дослідженні, яким суд дав правильну юридичну оцінку.

Кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, ніким з учасників судового провадження не оспорюється.
Як вбачається з вироку та звукозапису судового засідання, розгляд провадження у суді першої інстанції здійснювався в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, тобто дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорювалися, за згодою учасників судового провадження судом було визнано недоцільним. Сторонам роз`яснено, що у такому випадку вонибудуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, доводи апелянта щодо роз`яснення змісту ч. 3 ст. 349 КПК України, на думку апеляційного суду, не заслуговують на увагу.

Судом потерпілій вручено пам`ятку про права та обов`язки у судовому засіданні, яка містить роз`яснення про право потерпілої на відшкодування шкоди, завданої злочином. Крім того, остання не позбавлена права на пред`явлення такого позову після набрання вироком законної сили.

Згідно вимог ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання судом першої інстанції враховано, що даний злочин належить до категорії невеликої тяжкості.

Судом враховано особу обвинуваченого, який раніше несудимий, позитивно характеризується за місцем проживання.

З достатньою повнотою судом взято до уваги обставини, які пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що призначене ОСОБА_7 покарання у виді громадських робіт є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчиненню ним нових злочинів.

Твердження апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду провадження, і, на думку апеляційного суду, не є такими, що дають підстави для скасування вироку та призначення обвинуваченому більш суворого покарання.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Рожищенського районного суду Волинської області від 04 січня 2017 року щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий
Судді