Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/3275/16-к
Провадження №: 1-кп/332/24/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 червня 2017 р.м. Запоріжжя

Заводський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ;

при секретарі - ОСОБА_2 ;

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

за участю захисника ОСОБА_8 ,

за участю обвинуваченого ОСОБА_9 ,

за участю представника потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжі кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, громадянина України, освіта повна середня, не працюючого, одруженого, який мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
14.05.1991 року Заводським районним судом м.Запоріжжя, за ст.ст. 140 ч. 3, 140 ч.2, 215 ч.1 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на термін 2 роки та 6 місяців;
11.11.1992року Олександрівським районним судом Кіровоградської області, за ст. 183 ч. 1 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяця;
08.06.1995року Заводським районним судом м.Запоріжжя, за ст.ст. 17,140 ч.2,140 ч.3, 140 ч.2 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 6 років;
28.02.1996 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ст.ст. 140 ч.2, 140 ч.3, 17, 215-3 ч.1, 193 ч.3 КК України до
покарання у вигляді позбавленні волі на строк 6 років 6 місяців. Звільнився 22.01.2000 року по відбуттю покарання;
15.11.2000 року Шевченківським судом м. Запоріжжя за ст.140 ч.3 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки;
24.12.2002 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ст. 393 ч.1, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років;
20.05.2003 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ст.ст. 263 ч.1, 185 ч.3 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців;
26.11.2009 року Жовтневим судом м. Запоріжжя за ст.185 ч.3 КК України, до покарання у вигляді позбавленні волі на строк 3 роки 6 місяців позбавлення волі. Звільнився року умовно-достроково, невідбутий
строк 1 рік 28 днів;
18.10.2012 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ст. 185 ч.2 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки 28 днів. Звільнився 29.05.2014 року умовно-достроково, невідбутий строк покарання 4 місяці 2 дні.
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
24 вересня 2014 приблизно о 22 годині 30 хвилин, ОСОБА_9 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_12 , відносно якого кримінальне провадження закрито у зв`язку із відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення згідно ухвали Заводського районного суду м.Запоріжжя від 31.10.2016р., проникли в приміщення деревообробного цеху окремого структурного підрозділу «Вагонне депо Запоріжжя Ліве» Придніпровської залізниці, який розташований на території, що охороняється, за адресою: м. Запоріжжя вул. Софіївська, 230-Б в Заводському районі м. Запоріжжя, при цьому ОСОБА_12 , відносно якого кримінальне провадження закрито у зв`язку із відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, відкрив двері ключем від замка вхідних дверей цеху, так як він раніше працював у вищевказаному цеху, звідки таємно, шляхом злому сейфів, які перебували в приміщенні і в яких знаходилося майно, викрали наступне: замки VEROFER в кількості 10 штук за ціною 6,54 грн. за штуку на суму 654,58 грн., 10 циліндрів за ціною 19,98 грн. за штуку на суму 1998,33 грн., 2 ручки на планці за ціною 225,67 грн., за штуку на суму 451,33 грн., подовжувач з запобіжником за ціною 60 грн., набір стамесок що складається з 4 штук вартістю 79,17 грн., дриль ударну «compass» вартістю 306,67 грн., електролобзик «Sparky NY-65E» вартістю 571,67 грн., перфоратор НR вартістю 5509,19 грн., лобзик вартістю 3560,89 грн., а всього на загальну суму 13191,83 грн., чим заподіяли окремому структурному підрозділу Вагонне депо Запоріжжя Ліве» ДП «Придніпровська залізниця», що наразі реформована на «Придніпровську залізницю ПАТ «Українська залізниця», збитки на вказану суму. В той момент, коли ОСОБА_12 , відносно якого кримінальне провадження закрито у зв`язку із відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, діючи узгоджено і за єдиним умислом з ОСОБА_13 , проникав у деревообробний цех розташований на станції Запоріжжя Ліве Придніпровської залізниці, ОСОБА_14 стояв поруч з приміщенням вищевказаного цеху з метою спостереження за навколишнім оточенням для полегшення вчинення злочину ОСОБА_15 .
Допитаний в судовому засіданні 01.03.2017р. обвинувачений ОСОБА_9 свою провину в інкримінованому злочині визнав частково та пояснив, що в той день, 24.09.2014р., до нього додому прийшов з пивом його знайомий ОСОБА_12 , пиво вони випити разом, та в ході розмови ОСОБА_12 розповів, що його вигнали з роботи зі «столярки», тому він запропонував піти та забрати його інструменти. Пізно ввечері, приблизно о 22-00 годин, вони підійшли до деревообробного цеху, який розташований біля залізниці. ОСОБА_12 відкрив замок та зайшов до приміщення столярного цеху, а він залишився стояти зовні. Приблизно хвилин через 10 зі столярки вийшов ОСОБА_12 з сумкою та мішком, та вони пішли додому до ОСОБА_9 . Там ОСОБА_12 перебрав інструменти та частину залишив вдома у ОСОБА_9 . До себе додому ОСОБА_12 інструменти не забрав, оскільки побоювався, що ці інструменти побачить його батько. На наступний день ОСОБА_12 прийшов додому до ОСОБА_9 та попросив його допомогти відвезти сумку з інструментами на ринок «Анголенко», щоб продати інструменти, за допомогу пообіцяв йому гроші. На зупинці трамваю «Кінцева» вони зустріли знайомого за ім`ям ОСОБА_16 , який запропонував продати інструменти знайомому за ім`ям ОСОБА_17 , до якого вони одразу віднесли інструменти. Вказаний знайомий за ім`ям ОСОБА_17 вирішив придбати інструменти та одразу віддав гроші ОСОБА_12 , а від купівлі замків відмовився. ОСОБА_12 пообіцяв ОСОБА_18 виплатити гроші за його долю з продажі замків, тобто трохи пізніше. ОСОБА_9 також пояснив, що на наступний день до нього додому прийшли співробітники міліції з питаннями стосовно крадіжки, яка була вчинена з ОСОБА_12 . Стосовно переліку майна, який було вкрадено, ОСОБА_9 заперечень не висловлював та все визнав. Просив суворо не карати.

В судовому засіданні 07.06.2017р. обвинувачений ОСОБА_9 заявив, що він повністю визнає свою вину та розкаюється, але стосовно обставин вчинення злочину пояснив, що на початку крадіжки він не усвідомлював, що вчиняє злочин, оскільки думав, що вкрадені інструменти належать ОСОБА_12 , але в момент виходу ОСОБА_19 із столярки та побачивши об`єм вкраденого, він зрозумів, що вони вчиняють крадіжку.

Враховуючи зазначену позицію обвинуваченого, суд вважає, що фактично ОСОБА_9 свою провину у вчиненні інкримінованого злочину визнав частково, оскільки ним визнаються фактичні обставини злочину, але ним оспорюється наявність попередньої домовленості з ОСОБА_12 на вчинення крадіжки.

Разом з тим, незважаючи на те, що обвинувачений фактично визнав свою вину тільки частково, його винність у скоєнні інкримінованого йому злочину за фактичних обставин, які викладені у вироку, підтверджується нижченаведеними поясненнями свідків:

- показаннями свідка ОСОБА_12 , який в судовому засіданні пояснив суду, що восени 2014 року він запропонував ОСОБА_9 вкрасти електроінструмент у залізничній «столярці», де він раніше працював, тому в нього залишились ключи, та продати вказаний електроінструмент. На момент крадіжки він також працював в Укрзалізниці, але на іншій ділянці. В той день, 24.09.2014 року, пізно ввечері, а саме після 22-00 годин, вони вдвох прийшли до столярного цеху залізниці, і він відкрив своїми ключами приміщення столярного цеху, а ОСОБА_9 в цей час стояв поруч. Після чого ним спільно з ОСОБА_9 на виконання раніше досягнутої домовленості були вкрадені електродрель, електролобзик, фуганок, перфоратор, замки та інше майно. Після цього вони спільно з ОСОБА_9 вкрадене майно перенесли додому до ОСОБА_9 . На наступний день вони вдвох з ОСОБА_9 продали вкрадений електроінструмент хлопцю на ім`я ОСОБА_17 за 400 грн., гроші поділили між собою, але в той же день до нього прийшли з міліції з приводу цієї крадіжки і забрали його на допит, де він розповів про вчинену ним спільно з ОСОБА_9 крадіжку. ОСОБА_12 також пояснив, що він знав про судимості ОСОБА_9 , а тому покладався на його досвід у цій справі;

- показаннями свідка ОСОБА_20 , який в судовому засіданні пояснив суду, що він раніше працював слюсарем у вагонному депо Запоріжжя-Ліве. Приблизно три роки потому, а саме у вересні 2014 році, була пограбована «столярка», коли це з`ясувалось, поряд із столяркою знаходився також співробітник ОСОБА_21 , який прибув раніше та викликав міліцію. Приїхала опергрупа з міліції, виявилось, що пропали електроінструменти, а саме: електродріль, електрорубанок, перфоратор, електролобзик, вскрили також тумбочку. До цього з ним в «столярці» працював ОСОБА_12 , але у серпні 2014 року він перевівся на іншу ділянку;

- показаннями свідка ОСОБА_21 , який в судовому засіданні пояснив суду, що він раніше працював столяром у столярці у вагонному депо Запоріжжя-Ліве. Приблизно два с половиною роки потому, а саме у 2014 році, він прийшов о сьомій ранку на роботу і побачив, що вскрита столярка. Він візуально визначив, що відсутній електроінструмент та вскритий сейф, тому він доложив головному інженеру і вийшов ззовні чекати міліцію. Коли приїхали співробітники міліції, було з`ясовано, що пропав електроінструмент, в т.ч. електролобзик та електрорубанок, викрутки та інші речі. Ключи від столярки раніше були у ОСОБА_12 , який до цього працював у столярці, а тому міг зробити дублікат. Замок у столярці зламаний не був, зловмисники відкривали столярку ключом.

- показаннями свідка ОСОБА_22 , який в судовому засіданні пояснив суду, що він працює заступником голови гаражного кооперативу на територіїї Заводського району у м.Запоріжжі. Восени 2014 року у денний час до нього прийшли ОСОБА_9 та ОСОБА_12 і принесли на продаж електроінструменти в сумках або мішках. Він віддав їм 400 грн. за вказані електроінструменти. В подальшому приїхали співробітники міліції і вилучили вказані інструменти, оскільки цей інструмент виявився краденим із столярки залізниці;

- показаннями свідка ОСОБА_23 , який в судовому засіданні пояснив суду, що якось вранці восени у 2014 році він зустрів ОСОБА_9 та ОСОБА_19 , які сказали, що несуть на ринок інструменти на продаж. ОСОБА_18 та ОСОБА_19 це його сусіди, ОСОБА_18 віз мішок з інструментами на своєму велосипеді та сказав, що це його інструменти з гаража. Тоді він запропонував ОСОБА_18 та ОСОБА_19 продати ці інструменти ОСОБА_24 , на що вони погодились. Всі втрьох вони прийшли до ОСОБА_25 , і ОСОБА_18 почав показувати ОСОБА_25 інструменти в сумці та мішку. Там були замки, електроперфоратор та інші електроінструменти. Потім ОСОБА_25 передав ОСОБА_18 та ОСОБА_19 за вказані інструменти 400 грн., і вони ці гроші поділили між собою.

Окрім того, винність ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого злочину за вказаних у вироку обставинах підтверджується наступними письмовими доказами, які були досліджені в судовому засіданні:

- протоколом огляду місця події від 25.09.2014р. та доданими до нього фототаблицями, з якого вбачається, що місцем злочину є деревообробний цех на території депо станції Запоріжжя-Ліве за адресою: АДРЕСА_2 , в якому хаотично розкиданий електроінструмент та інші інструменти, фрагменти замків (т.2 а.с.53-58);
- актом про пропажу в деревообробному цеху території депо станції Запоріжжя-Ліве з переліком вкраденого майна, складеного 25.09.2014р. співробітниками вказаного підприємства ОСОБА_26 , ОСОБА_21 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 (т.2 а.с.59);
- заявою про злочин начальника депо підрозділу Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці, в якій йдеться про крадіжку електроінструменту у деревообробному цеху території депо станції Запоріжжя-Ліве, яка мала місце з 24 по 25 вересня 2014 року (т.2 а.с.60);
- довідкою начальника депо підрозділу Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці про вартість та перелік викраденого майна (т.2 а.с.61);
- заявою про залучення до провадження як потерпілого стосовно крадіжки електроінструменту у деревообробному цеху території депо станції Запоріжжя-Ліве, яка мала місце з 24 по 25 вересня 2014 року (т.2 а.с.62);
- матеріалами інвентаризації основних засобів та нематеріальних активів депо підрозділу Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці, якою зафіксована нестача вкрадених електроінструментів та іншого майна (т.2 а.с.66-89);
- заявою ОСОБА_22 про добровільну видачу дверних замків в кількості 10 шт., електродрілі, перфоратора, електролобзика, які він придбав 25.09.14р. у свого знайомого ОСОБА_29 та іншого чоловіка на ім`я ОСОБА_30 (т.2 а.с.91);
- протоколом огляду місця події від 06.10.2014р., з якого вбачається, що 06.10.14р. в приміщенні сторожів гаражного кооперативу «Ока прокат» були оглянуті речі, які надав ОСОБА_22 , та які він придбав 25.09.14р. у ОСОБА_9 , а саме: електролобзік «Sparky», дриль ДУ-750, перфоратор «Makita» № 225962Е, дверні замки VEROFER в кількості 10 шт. (т.2 а.с.92-93);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.12.2014р., згідно якого свідок ОСОБА_22 впізнав особу на фотографії № 1 як ОСОБА_9 , який 25.09.14р. разом з іншим чоловіком на ім`я ОСОБА_30 приніс йому на продаж електроінструменти (т.2 а.с.97-99).
Суд критично відноситься до показань обвинуваченого в тій частині, де він оспорює наявність його попередньої домовленості із ОСОБА_12 на вчинення крадіжки, оскільки ця позиція обвинуваченого спростовується показаннями ОСОБА_31 , в яких він докладно і чітко пояснив про їх взаємні попередні домовленості щодо вчинення крадіжки електроінструменту з деревообробного цеху залізниці, показаннями свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_23 про те, що при реалізації краденого майна ОСОБА_9 приймав безпосередню участь, а також протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.12.2014р., згідно якого свідок ОСОБА_22 впізнав особу на фотографії № 1 як ОСОБА_9 , який 25.09.14р. разом з іншим чоловіком на ім`я ОСОБА_30 приніс йому на продаж електроінструменти. Зазначені докази вказують на активні дії ОСОБА_9 в участі злочину на всіх стадіях, від початку крадіжки і до реалізації краденого майна. Також обставини вчинення злочину, який скоювався у пізній час та у відсутність інших працівників столярного цеху, в якому ОСОБА_32 вже не працював, вказують на обізнаність ОСОБА_9 стосовно того, що ОСОБА_32 забирав не свої інструменти.
Зазначену позицію обвинуваченого суд розцінює як спосіб уникнути від передбаченої законом відповідальності.
Суд вважає пред`явлене ОСОБА_9 обвинувачення доведеним і кваліфікує його дії за ч.3 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням до іншого приміщення.
Разом з цим суд зазначає, що враховуючи попередні судимості ОСОБА_9 його дії мають також кваліфікуючу ознаку повторності, оскільки раніше він був судимий за ч.2 ст.185 КК України та інші корисливі злочини, судимість за які не знята і не погашена. Але згідно обвинувального акту, який надійшов до суду та був предметом цього судового розгляду (т.1 а.с.2-5), дії ОСОБА_9 кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України без такої кваліфікуючої ознаки, як повторність.
При цьому згідно ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених ч.3 цієї статті, згідно якої суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Оскільки застосування такої додаткової кваліфікуючої ознаки, як повторність, призведе до погіршення становища обвинуваченого, суд кваліфікував дії ОСОБА_9 в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, тобто без ознаки повторності.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини які пом`якшують та обтяжують покарання, і дані, що характеризують особу обвинуваченого.

Згідно ст.12 КК України злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України, є тяжким злочином.

При цьому в період з 20.12.2016р. по 14.02.2017р. обвинувачений переховувався від суду та перебував у розшуку (т.1 а.с.112-115).

Слід також зазначити, що спочатку до суду надійшло кримінальне провадження за обвинуваченням двох осіб: ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України. В ході розгляду справи потерпілою стороною регіональною філією «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» було заявлено клопотання про відмову від обвинувачення та про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_12 (т.1 а.с.31). Ухвалою Заводського районного суду м.Запоріжжя від 31.10.2016р. кримінальне провадження відносно ОСОБА_12 закрито у зв`язку із відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення (т.1 а.с.72). В подальшому представник потерпілої сторони в ході судового розгляду протягом чисельних судових засідань матеріальних претензій до ОСОБА_9 не пред`являв, а в останні судові засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяви про подальший розгляд справи відносно ОСОБА_9 у відсутності представника потерпілої сторони (т.1 а.с.48, т.2 а.с.51).
Враховуючи характер і ступінь тяжкості злочину, скоєного обвинуваченим, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, разом з тим, враховуючи особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, скоїв злочин в період умовно-дострокового звільнення від відбуття покарання за попереднім вироком, має постійне місце проживання, задовільно характеризується за місцем проживання, не працює, враховуючі відсутність матеріальних претензій та вимог про суворе покарання з боку потерпілого, враховуючи те, що безпосереднім виконавцем злочину був ОСОБА_32 , а тому ступінь участі ОСОБА_9 у вчиненні злочину є менш значною, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі у мінімальному розмірі в межах санкції, передбаченої ч.3 ст.185 КК України, при цьому виправлення обвинуваченого можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства з реальним відбуттям покарання в місцях позбавлення волі.

Беручі до уваги вищевикладені обставини, а також враховуючі, що вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18.10.2012р. ОСОБА_9 засуджений до 2 років 28 днів позбавлення волі (т.2 а.с.11), ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 21.05.2014р. звільнений з Кам`янської ВК УДПтС України в Запорізькій області умовно-достроково від подальшого виконання вироку Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18.10.2012р. на невідбутий строк 4 місяці 10 днів (т.2 а.с.14-15, 117), злочин по цій справі скоїв не відбувши повністю міру покарання за попереднім вироком, а саме - перебуваючи на умовно-достроковому звільненні, суд вважає, що необхідно призначити покарання за сукупністю вироків за правилами, передбаченими ст. 71 КК України, частково приєднавши до міри покарання за даним вироком невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 18.10.2012р.
Цивільний позов по справі не заявлений. Судові витрати відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому до набуття чинності вироку суд вважає за необхідним залишити без змін у вигляді тримання під вартою. В строк відбування покарання обвинуваченому необхідно зарахувати строк перебування під вартою з моменту його затримання, тобто з 14.02.2017р. (т.1 а.с.167-168) до моменту винесення вироку, тобто до 08.06.2017р., зарахувавши йому, відповідно до вимог ст.72 КК України, попереднє ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_9 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18.10.2012р., та остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у вигляді ТРЬОХ років ОДНОГО дня позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_9 рахувати з дня його фактичного затримання, тобто з 14 лютого 2017 року.

Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_9 попереднє ув`язнення в період з 14.02.2017р. до 08.06.2017р. включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_9 до набрання чинності вироку залишити без змін у вигляді тримання під вартою.

Речові докази: електролобзик «Sparky NY-65E», дриль ударну «compass», перфоратор НR, замки VEROFER в кількості 10 штук, які передані на відповідальне зберігання до ВЧД-9 ст.Запоріжжя Ліве ДП «Придніпровська залізниця», що наразі реформована на «Придніпровську залізницю ПАТ «Українська залізниця» - залишити у користування власнику.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суду міста Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженими, які перебувають під вартою, протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1