У Х В А Л А
04.07.2017 Справа №607/6266/17

Провадження № 1-кс/607/5044/2017
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання ОСОБА_2 про арешт майна,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_2 звернулася до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в рамках кримінального провадження № 0000215 від 08 квітня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, з клопотанням про накладення арешту на майно.

Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, внаслідок вчинення даного злочину відносно заявниці, ОСОБА_3 заволодів житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 , який до цього належав ОСОБА_2 , а також правом вимоги щодо неї на суму 7000 гривень. У разі доведення вини ОСОБА_3 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, він буде зобов`язаний відшкодувати ОСОБА_2 завдану їй шкоду. На даний час ОСОБА_3 має на меті відчужити вказаний будинок, тому з метою збереження вказаного майна ОСОБА_2 просить накласти арешт на майно.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 6 ст. 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно ч. 3 ст. 171 КПК України, у клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено: 1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; 2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Як вбачається з клопотання, воно подане з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), хоча у клопотанні ОСОБА_2 мети арешту майна у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України не зазначено.

Окрім того, у прохальній частині клопотання не зазначено на яке саме майно ОСОБА_2 просить накласти арешт

Також, всупереч п. 1 ч. 3 ст. 171 КПК України, у клопотанні не зазначено розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та розмір позовних вимог.

Будь-яких доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 у даному кримінальному провадженні заявлено цивільний позов, а відтак, що вона уповноважена звертатися до слідчого судді з клопотанням про арешт майна (є цивільним позивачем), до клопотання не долучено. Також не надано жодного підтвердження того, що ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000215 від 08 квітня 2016 року повідомлено про підозру, а відтак, що на його мано може бути накладено арешт з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Відповідно ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи вищевикладене, а саме те, що ОСОБА_2 клопоче про накладення арешту на майно, однак її клопотання не відповідає вимогам ч. 3 ст. 171 КПК України, оскільки в ньому не зазначено розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розміру позовних вимог; не надано доказів на підтвердження того, що нею заявлено цивільний позов та що ОСОБА_3 повідомлено про підозру у кримінальному провадженні № 0000215 від 08 квітня 2016 року; у клопотанні не зазначено на яке саме майно необхідно накласти арешт, слідчий суддя приходить до висновку, що дане клопотання про арешт майна подане без додержання вимог ст. 171 КПК України, тому на підставі ч. 3 ст. 172 КПК України підлягає поверненню ОСОБА_2 для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :
Клопотання ОСОБА_2 про арешт майна - повернути заявнику та встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, який рахувати з моменту отримання копії даної ухвали.

Ухвала суду оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1