УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №273/1279/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.3 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 серпня 2017 року
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
обвинуваченого: ОСОБА_7
захисника: ОСОБА_8 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Баранівського районного суду Житомирської області від 04 квітня 2017 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, не військовозобов`язаного, не одруженого, раніше судимого:
- 22.06.2004 року Славутським міськрайонним судом Хмельницької області за ст. 185 ч. 3 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням, із іспитовим строком 2 роки;
- 18.11.2004 року Славутським міськрайонним судом Хмельницької області за ст. 186 ч. 2 ст. 71 КК України на 4 роки 2 місяця позбавлення волі;
- 29.10.2007 року Славутським міськрайонним судом Хмельницької області за ст. 186 ч.2, ст. 71 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі, звільненого 23.03.2012 року;
- 06.03.2013 року Нетішинським міським судом Хмельницької області за ст.ст. 185 ч. 3, 162 ч. 1 КК України на 4 роки позбавлення волі, звільненого 15.02.2016 року;
- 20 грудня 2016 року Славутським міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі, -
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, і призначено покарання за цим законом - 3 роки 3 місяці позбавлення волі .
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, з урахуванням вироку Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 грудня 2016 року шляхом часткового складання покарань, визначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком 5 років 3 місяці позбавлення волі.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід по даному кримінальному провадженню ОСОБА_7 вирішено не обирати.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 вирішено рахувати з часу затримання - з 03 вересня 2016 року.
Стягуто із ОСОБА_7 судові витрати в сумі 879 гривень 60 коп. за проведення судово-товарознавчої експертизи на користь держави.
Згідно вироку суду, 01.09.2016 року близько 18 години ОСОБА_7 прийшов до господарства своєї хрещеної ОСОБА_9 , яке розташоване по АДРЕСА_2 . Перебуваючи у вказаному господарстві та переконавшись, що там нікого немає, у ОСОБА_7 виник намір вчинити крадіжку майна з будинку.
Реалізуючи свій злочинний намір, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи незаконно збагатитись за рахунок чужого майна, ОСОБА_7 зірвав з вхідних дверей навісний замок та в такий спосіб проник до будинку ОСОБА_9 . Перебуваючи в будинку ОСОБА_7 таємно, повторно, за відсутності сторонніх осіб викрав дорожню валізу торгівельної марки «ССS» вартістю 814 грн. 80 коп., сковорідку діаметром 267 мм. вартістю 28 грн. 27 коп., сковорідку діаметром 278 мм., вартістю 56 грн. 53 коп., сковорідку діаметром 254 мм. вартістю 47 грн. 11 коп., сковорідку діаметром 204 мм. вартістю 23 грн. 55 коп. та кришку до сковорідки вартістю 12 грн. 80 коп.
Після вчинення крадіжки ОСОБА_7 разом з викраденим майном покинув будинок ОСОБА_9 та розпорядився ним на власний розсуд.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить пом`якшити покарання за оскаржуваним вироком суду. Посилається на те, що потерпіла ОСОБА_9 цивільного позову не заявляла та не наполягала на покаранні. Обставин, що обтяжують покарання не встановлено, а обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та визнання вини у скоєному кримінальному правопорушенні.
В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.
Прокурор просив залишити апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення як необґрунтовану, а вирок суду першої інстанції - без змін.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, відповідає обставинам кримінального провадження, ґрунтується на сукупності зібраних та досліджених судом доказах і обвинуваченим не оспорюється.
Відповідно до вимог ст.65 КК України суд, призначаючи покарання враховуює ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Крім того, згідно ст.ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених; особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався.
Так, при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , обставин, що обтяжують покарання, не встановлено. Обвинувачений по місцю проживання характеризується позитивно, потерпіла ОСОБА_9 цивільного позову до останнього не заявляла та не наполягала на покаранні. Також були встановлені обставини, які у відповідності до ст.66 КК України пом`якшують покарання визнання обвинуваченим своєї вини та щире каяття.
Однак, злочин, вчинений обвинуваченим, відноситься до категорії тяжких. Сам обвинувачений неодноразово судимий. Судимість за вироком Нетішинського міського суду Хмельницької області від 06.03.2013 року не знята та непогашена. При цьому, обвинувачений вчинив даний злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України, до винесення вироку Славутським міськрайонним судом Хмельницької області від 20 грудня 2016 року, що свідчить про те, що обвинувачений на шлях виправлення не став. Крім того, ніде не працює, що, з огляду на наведене, підтверджує схильність обвинуваченого до вчинення корисливих умисних злочинів. Наведене дає підстави вважати, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 неможливе без ізоляції останнього від суспільства.
Так, у відповідності до положення ч.4 ст.70 КК України якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст.72 цього Кодексу.
Як вбачається з матеріалів кримінального правопорушення (а.с.124) обвинуваченого ОСОБА_7 засуджено вироком Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 20.12.2016 року.
Згідно оскаржуваного обвинуваченим ОСОБА_7 вироку Баранівського районного суду Житомирської області від 04 квітня 2017 року, останній вчинив вказане в ньому кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України, 01.09.2016 року.
Тобто, обвинувачений ОСОБА_7 вчинив нове кримінальне правопорушення до постановлення вироку Славутським міськрайонним судом Хмельницької області. Тому вбачаються підстави до застосування положень ч.4 ст.70 КК України при призначенні обвинуваченому покарання.
З огляду на вищенаведене, судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання дотримано положень ст.ст.50, 65, 70 КК України, при цьому враховано всі обставини кримінального правопорушення та особу винного.
Визначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч.3 ст.185 КК України суд першої інстанції призначив йому покарання в межах санкції ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці, тобто ближче до найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.3 ст.185 КК України. Застосовуючи при призначенні ОСОБА_7 покарання положення ч.4 ст.70 КК України суд першої інстанції шляхом складання покарань частково приєднав покарання за вироком Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 20.06.2016 року, при цьому в розмірі не більше 2 років позбавлення волі, тобто менше половини строку покарання за цим вироком. Таким чином, Баранівським районним судом Житомирської області призначено обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в розумних межах м`якості.
Підстави до пом`якшення покарання, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_7 та обставини кримінального провадження відсутні. Доводи апеляційної скарги виходячи з вищенаведеного є безпідставними.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Баранівського районного суду Житомирської області від 04 квітня 2017 року щодо нього без змін.
Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції.
Судді: