Провадження № 11-кп/780/417/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 34 18.05.2017

УХВАЛА
Іменем України
18 травня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі :

головуючого - суддів: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8

потерпілого: ОСОБА_9 та його представника ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги захисника обвинуваченого, потерпілого та його представника на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 лютого 2017року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого виконавчим директором Фермерського господарства «Альта Вікторія», с. Рогозів Бориспільського району, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено покарання у виді 1 року обмеження волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки.
Стягнено з обвинуваченого на користь потерпілого ОСОБА_9 матеріальні збитки у розмірі 47 334 грн. вартості відновлюваного ремонту мотоцикла, 650 грн. вартості оплати послуг експерта, 43475,87 грн. витрат на лікування, 27 700 грн. витрат на правову допомогу представника потерпілого та 50 000 грн. моральних збитків, а всього стягнуто169 159,87 грн.
Стягнуто з обвинуваченого 2457,10 грн. судових витрат на користь Державного бюджету України.
Речові докази по справі: автомобіль марки Хюндай-Туксон», з реєстраційними номерними знаками НОМЕР_1 та мотоцикл марки Піаджіо» з реєстраційними номерними знаками НОМЕР_2 повернуто власникам.
В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду, ОСОБА_7 , 07 листопада 2014 року, близько 14 години 45 хвилин, керуючи автомобілем марки Хюндай-Туксон», з реєстраційними номерними знаками НОМЕР_1 , що належить йому на праві особистої власності, рухаючись в правій крайні смузі руху на 43 км автошляху «Київ-Харків» в напрямку м. Києва, грубо порушуючи п.2.3б, п.10.1, п.10.3 Правил дорожнього руху України, при перестроюванні на ліву смугу руху в напрямку м. Києва, не був не уважним, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, не дав дорогу мотоциклу марки «Піаджіо», з реєстраційними номерними знаками НОМЕР_2 , під керуванням потерпілого ОСОБА_9 , який рухався в попутному напрямку в лівій смузі руху на яку обвинувачений мав намір перестроїтись, внаслідок чого допустив зіткнення з вказаним мотоциклом та від чого потерпілий отримав легкі та середньої тяжкості тілесні ушкодження.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить вирок суду скасувати та направити кримінальне провадження на новий судовий розгляд в іншому складі суду. Вважає, що судом при винесенні вироку допущено неповноту судового розгляду, висновки суду, викладені в судовому рішенні не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. На думку апелянта, вручення ОСОБА_7 повідомлення про підозру 17 березня 2015 року старшим слідчим та підписане прокурором Київської області є незаконним. Вказує, що прокурор Київської області повідомлення про підозру ОСОБА_7 не здійснив, в зв`язку чим він не набув процесуального статусу підозрюваного. Зазначає, що висновок суду про те, що висновок експерта № 0158/0135 від 31.03.2016 року є необґрунтованим, суперечить встановленим судом обставинам, що свідчить про упередженість, необ`єктивність та однобічність суду.
В апеляційній скарзі потерпілий та його представник просять вирок суду змінити. Збільшити суму, що підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого у межах позовних вимог та стягнути 474846,16 гривень; з яких 88 928, 94 гривні матеріальний збиток за мотоцикл; 650,00 гривень витрати на проведення на проведення автотоварознавчої експертизи; 57567,22 гривні витрати на лікування; 27700,00 гривень витрати на правову допомогу адвокатів; 300000,00 гривень моральна шкода. Призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі строком на три роки, з позбавленням його права керувати транспортними засобами на той же строк. Не повертати арештований автомобіль марки Хюндай-Туксон, реєстраційний номер НОМЕР_1 , обвинуваченому ОСОБА_7 з метою забезпечення цивільного позову потерпілого ОСОБА_9 . Вжити заходи щодо збереження вказаного автомобіля в Бориспільському ВП ГУ НП в Київській області.
На думку апелянта, висновок суду про те, що 47334, 00 гривень вартість відновлювального ремонту мотоцикла суперечить висновку автотоварознавчої експертизи від 05.12.2014 року про те, що вартість відновлювального ремонту мотоцикла складає 51100,00 гривень, а ринкова вартість мотоцикла станом на 07.11.2014 року становить 47334, 00 гривень. Зазначають, що станом на 12.01.2017 року розмір матеріального збитку за пошкоджений мотоцикл складає 88928, 94 гривні, з урахуванням складової іноземної валюти у вартості мотоцикла та зміни офіційного курсу гривни щодо іноземних валют, встановленого Національним банком України. Вказують, що моральна шкода потерпілого полягає у перенесеному фізичному болю, глибоких фізичних, моральних (душевних), психічних стражданнях та переживаннях, в зв`язку з ушкодженням здоров`я та визнанням інвалідом, обмеженою працездатністю, тривалим порушенням фізичної, емоційної та соціальної сфер існування особистості, погіршення його професійних здібностей, тяжкості вимушених змін у життєвих та виробничих стосунках, що перешкодили можливості активної та повноцінної життєдіяльності, викликали появу негативних психологічних та моральних переживань, часу та зусиль, необхідних для відновлення стану здоров`я та інших обставин, які мають істотне значення. Вважає, що призначене обвинуваченому покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Стверджує, що при визначенні розміру моральної шкоди 50 000, 00 гривень, суд не в повній мірі врахував вимоги розумності та справедливості. Зазначає, що судом не враховано, що 18.11.2015 року на автомобіль марки Хюндай Туксон та інше майно ОСОБА_7 було накладено арешт з метою забезпечення цивільного позову потерпілого , у випадку повернення обвинуваченому автомобіля це створить труднощі та унеможливить виконання судового рішення про відшкодування потерпілому матеріального та моральної шкоди.
В запереченнях на апеляційну скаргу захисника обвинуваченого, потерпілий та його представник просять залишити її без задоволення.
Вислухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника в підтримку поданої захисником апеляційної скарги, потерпілого та його представника, які підтримали подану ними апеляційну скаргу, думку прокурора, яка вважає рішення суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ст.94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення
Що стосується вимог апеляційної скарги захисника з приводу скасування вироку та направлення кримінального провадження на новий судовий розгляд, в зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених у вироку фактичним обставинам кримінального провадження, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими.
Відповідно до ч. 1 ст.410 КПК України, неповнота та однобічність судового розгляду проявляється у недослідженості обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.
Висновок суду про винність ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України підтверджується наявним та дослідженими судом доказами.
Зокрема, вина ОСОБА_7 доведена показами потерпілого ОСОБА_9 , який в судовому засіданні пояснив, що 07.11.2014 року безпосередньою перед зіткненням він рухався по лівій смузі, обвинувачений - у правій, після чого несподівано спрямував автомобіль на ліву смугу, де вдарив мотоцикл у правий бік, від зіткнення він втратив свідомість та впав на зустрічну смугу, показами свідка ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які пояснили, що під час перестроювання на ліву смугу автомобіль обвинуваченого не надав дорогу мотоциклу, різко спрямував автомобіль на ліву смугу, внаслідок чого відбулося зіткнення з мотоциклом. Від зіткнення потерпілий впав на зустрічну смугу. Вони надали потерпілому першу допомогу, викликали швидку, обвинувачений ніякої допомоги потерпілому не надав; висновком судово-медичного експерта № 195 від 10.11.2014 року відповідно до якого потерпілий отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості; висновком експерта №1060А від 24.11.2014 транспортно-трасологічного дослідження про те, що передня частина лівого переднього крила автомобіля контактувала з правою передньою боковою частиною пластмасової облицівки мотоцикла та торцем рукояткою приводу гальм, зіткнення сталося у лівій смузі; висновком експерта № 1125А від 09.12.2014, №5-01/260 від 06.04.2015 про те, що обвинувачений мав технічну можливість попередити зіткнення з мотоциклом; висновком експерта №5-01/342 від 07.05.2015 про те, що потерпілий не мав технічної можливості попередити зіткнення з автомобілем шляхом термінового гальмування в момент виникнення небезпеки, яка виникла в момент зміни напрямку руху автомобіля з правої смуги на ліву; протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 07.11.2014 року зі схемою та фототаблицями про те, що дорожньо-транспортна пригода сталася у лівій смузі та іншими доказами.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та вироку судом в повному обсязі досліджені зібрані докази, які у відповідності до вимог ст. 94 КПК України оцінені з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що дії ОСОБА_7 вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху, особою яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тілесні ушкодження середньої тяжкості.
Доводи апеляційної скарги про те, що всі докази здобуті органами досудового розслідування після 05.05.2015 року є неналежними та недопустимими, оскільки були зібрані поза межами граничного строку досудового розслідування є безпідставними.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, повідомлення про підозру ОСОБА_7 04.03.2015 року склав прокурор Київської області та вручив обвинуваченому в присутності захисника слідчий 17.03.2015 року. Таким чином досудове розслідування повинно бути закінченим після 17.05.2015 року, і всі докази, зібрані в період з 05.05.2015 по 17.05.2015 року, на думку апеляційного суду є такими, що здобуті в межах строку досудового розслідування.
Наявні у справі докази відповідають вимогам закону щодо допустимості достовірності й достатності доказів.
Відповідно до вимог ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Обираючи ОСОБА_7 вид і міру покарання, суд відповідно до вимог закону, врахував характер та ступінь суспільної небезпеки злочину, дані про особу винного, який раніше не судимий, займається суспільно-корисною працею.
Зважаючи на викладені обставини, місцевий суд призначив обвинуваченому покарання в межах санкції ч.1 ст.286 КК України і дійшов обґрунтованого висновку про застосування до нього покарання у виді обмеження волі, що на думку колегії суддів є необхіднім та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Підстав вважати визначене судом покарання ОСОБА_7 явно несправедливим внаслідок м`якості, апеляційний суд не вбачає.
Вирішуючи питання про задоволення цивільного позову про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.1166, 1167 ЦК України врахував наявність вини обвинуваченого у вчиненні скоєного злочину, спричинення потерпілому тілесних ушкоджень та пошкодження транспортних засобів.
На думку апеляційного суду, місцевий суд правильно задовольнив частково позовні вимоги потерпілого про стягнення матеріальної шкоди, яка полягала у вартості відновлюваного ремонту мотоцикла, що підтверджується даними висновку автотоварознавчої експертизи від 05.12.2014 року (т.2 а.с.99), 650 грн. вартості оплати послуг експерта (т.2 а.с.13), 43475,87 грн. витрат на лікування, що підтверджується доказами по справі та даними витягу з історії хвороби і копіями чеків і квитанцій на придбання ліків (т.2 а.с.6-15,155-161, т.3 а.с.8-22, т.3 а.с.165,166), необхідність яких підтверджена вказаним консультативним висновками та виписним епікризом (т.2 а.с.10,163 т.3 а.с.6), 27 700 грн. матеріальних збитків у вигляді витрат на правову допомогу представника потерпілого (т.2 а.с.16-18,т.3 а.с.19,167) та належним чином вмотивував дане рішення у вироку.
Вирішуючи розмір відшкодування моральної шкоди потерпілому, суд першої інстанції в повному обсязі врахував моральні та фізичні страждання, яких зазнав потерпілий від вчиненого кримінального правопорушення та вирішив його цивільний позов у відповідності з вимогами законодавства, виходячи з принципів розумності, виваженості й справедливості.
Таким чином, підстав для зміни вироку в частині задоволення цивільного позову на користь потерпілого грошового відшкодування моральної та моральної шкоди, про що ставиться питання в апеляційній скарзі потерпілого та його представника, колегія суддів не вбачає.
Що стосується посилання в апеляційних скаргах потерпілого та його представника на неправомірність прийнятого рішення про повернення автомобіля марки «Хундай Туксон» обвинуваченому як речового доказу, то дане питання може бути вирішено місцевим судом в порядку виконання вироку.
Перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, обставин та фактів, які могли б вплинути на обґрунтованість прийнятого судом рішення відносно доведеності вини обвинуваченого у вчиненому кримінальному правопорушенні і не були досліджені чи належним чином оцінені судом першої інстанції, апеляційний суд не вбачає.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що вирок суду щодо ОСОБА_7 відповідає вимогам закону, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, у зв`язку із чим залишає цей вирок без змін, а апеляційні скарги захисника обвинуваченого, потерпілого та його представника - без задоволення.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги захисника обвинуваченого, потерпілого та його представника залишити без задоволення, а вирок Бориспільського міськрайонного суд Київської області від 06 лютого 2017 року щодо ОСОБА_7 - без змін.
Головуючий:
Судді: