АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/2483/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 584 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2017 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

перекладача ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

затриманого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу прокурора відділу міжнародного співробітництва прокуратури м. Києва ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19 квітня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання заступника прокурора міста Києва ОСОБА_11 про перевірку підстав для подальшого тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України щодо
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Хорезмської області, громадянина Республіки Узбекистан, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,

який розшукується компетентними органами Республіки Узбекистан для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених п.п. «а», «в» ч. 3 ст. 167 (розкрадання шляхом привласнення чи розтрати чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало у її віданні, вчинене в особливо великому розмірі, організованою групою чи в її інтересах), ч. 3 ст. 178 (умисне приховування іноземної валюти, що підлягає зарахуванню на рахунки в уповноважених банках Республіки Узбекистан особами, які здійснюють валютні операції на підприємствах, в установах чи організаціях, вчинене організованою групою або в її інтересах), п.п. «а», «б» ч. 2 ст. 209 (службове підроблення, тобто внесення посадовою особою державного органу, організації з державною участю або органу самоврядування громадян з корисливої або іншої зацікавленості, завідомо неправдивих відомостей і записів в офіційні документи, підроблення або складання і видача завідомо неправдивих документів, що спричинило істотну шкоду правам або охоронюваним законом інтересам громадян або державним чи громадським інтересам, вчинене повторно, в інтересах організованої групи, ст. 243 (легалізація доходів, отриманих у злочинній діяльності, тобто надання правомірного вигляду походженням власності (грошових коштів або іншого майна) шляхом її переведення, перетворення або обміну, а так само приховування справжнього характеру, джерела, місцезнаходження, способу розпорядження, переміщення, справжніх прав стосовно коштів або іншого майна або його приналежність, якщо грошові кошти або інше майно отримане в результаті злочинної діяльності) КК Республіки Узбекистан.

Не погоджуючись з таким рішенням, прокурор відділу міжнародного співробітництва прокуратури м. Києва ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді, вважаючи її постановленою з неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, просить її скасувати і постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання заступника прокурора м. Києва, визнати наявність підстав для подальшого тримання під вартою ОСОБА_12 та продовжити екстрадиційний арешт до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про видачу та його фактичної передачі компетентним органам Республіки Узбекистан.
Мотивуючи апеляційні вимоги зазначає, що злочин, який інкримінується ОСОБА_12 , передбачений п.п. «а», «в» ч. 3 ст. 167 КК Республіки Узбекистан відповідає злочину, передбаченому ч. 5 ст. 191 КК України; п.п. «а», «б» ч. 2 ст. 209 КК Республіки Узбекистан злочину, передбаченому ч. 2 ст. 366 КК України; ст. 243 КК Республіки Узбекистан злочину, передбаченому ч. 3 ст. 209 КК України. Вказані кримінальні правопорушення є екстрадиційними, оскільки за їх вчинення передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад один рік.
Зазначає, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22.02.2017 року відносно ОСОБА_10 застосовано екстрадиційний арешт, однак у зв`язку з тим, що останній звернувся до органів міграційної служби України з заявою про отримання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, Генеральною прокуратурою України продовжено строк екстрадиційної перевірки, яка на даний час триває.
Прокурор стверджує, що під час розгляду слідчим суддею вказаного клопотання не враховано усі вимоги, зазначені в ст. 585 КПК України, що необхідні для застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, що стало підставою для застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу і просила її задовольнити, пояснення захисників та ОСОБА_12 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, ОСОБА_12 розшукується компетентними органами Республіки Узбекистан для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених п.п. «а», «в» ч. 3 ст. 167 (розкрадання шляхом привласнення чи розтрати чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало у її віданні, вчинене в особливо великому розмірі, організованою групою чи в її інтересах), ч. 3 ст. 178 (умисне приховування іноземної валюти, що підлягає зарахуванню на рахунки в уповноважених банках Республіки Узбекистан особами, які здійснюють валютні операції на підприємствах, в установах чи організаціях, вчинене організованою групою або в її інтересах), п.п. «а», «б» ч. 2 ст. 209 (службове підроблення, тобто внесення посадовою особою державного органу, організації з державною участю або органу самоврядування громадян з корисливої або іншої зацікавленості, завідомо неправдивих відомостей і записів в офіційні документи, підроблення або складання і видача завідомо неправдивих документів, що спричинило істотну шкоду правам або охоронюваним законом інтересам громадян або державним чи громадським інтересам, вчинене повторно, в інтересах організованої групи, ст. 243 (легалізація доходів, отриманих у злочинній діяльності, тобто надання правомірного вигляду походженням власності (грошових коштів або іншого майна) шляхом її переведення, перетворення або обміну, а так само приховування справжнього характеру, джерела, місцезнаходження, способу розпорядження, переміщення, справжніх прав стосовно коштів або іншого майна або його приналежність, якщо грошові кошти або інше майно отримане в результаті злочинної діяльності) КК Республіки Узбекистан.

15.11.2016 року заступником начальника Управління по боротьбі з організованою злочинністю та корупцією Генеральної прокуратури Республіки Узбекистан винесено постанову про притягнення ОСОБА_12 в якості обвинуваченого за п.п. «а», «в» ч. 3 ст. 167, ч. 3 ст. 178, п.п. «а», «б» ч. 2 ст. 209, ст. 243 КК Республіки Узбекистан.
15.11.2016 року заступником начальника Управління по боротьбі з організованою злочинністю та корупцією Генеральної прокуратури Республіки Узбекистан винесено постанову, санкціоновану заступником Генерального прокурора Республіки Узбекистан про розшук обвинуваченого ОСОБА_12 та його етапування.
15.11.2016 року ухвалою Яшнободського районного суду з кримінальних справ міста Ташкента відносно ОСОБА_12 застосована міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
14.01.2017 року уповноваженою посадовою особою Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України в порядку ст. 208, 582 КПК України затримано ОСОБА_12
16.01.2017 року ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва відносно ОСОБА_12 застосовано тимчасовий арешт строком на 40 діб до отримання запиту про його видачу.
26.01.2017 року Прокуратурою міста Києва з Генеральної прокуратури України отримано запит Генеральної прокуратури Республіки Узбекистан про видачу громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з дорученням про проведення екстрадиційної перевірки, яка на даний час не закінчена.
22.02.2017 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від відносно ОСОБА_10 застосовано екстрадиційний арешт.
19.04.2017 року заступник прокурора міста Києва ОСОБА_11 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про визнання наявності підстав для подальшого тримання під вартою громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_12
19.04.2017 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва відмовлено у задоволенні клопотання заступника прокурора міста Києва ОСОБА_11 та застосовано відносно ОСОБА_12 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Згідно з ухвалою слідчого судді, відмова у задоволенні клопотання прокурора обґрунтовується тим, що матеріали клопотання не містять доказів обізнаності ОСОБА_12 про його кримінальне переслідування, що поряд із даними про заочне притягнення в якості обвинуваченого, не спростовують доводів ОСОБА_12 , що він не здійснював умисного переховування від правоохоронних органів Республіки Узбекистан, оскільки йому не було повідомлено про існування кримінальних проваджень відносно нього.
Крім того, слідчий суддя врахував, інші дані у відповідності до ст. 178 КПК України, та ту обставину, що ОСОБА_12 звернувся за захистом в Україні та Управлінням ДМС України в Київській області прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання про визнання останнього біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту та термін дії перевірки продовжено до 01.10.2017 року. Також прийняв до уваги, що захисником арештованого орендовано житло для проживання у разі застосування альтернативного запобіжного заходу, що підтверджується договором оренди житлового будинку від 28.02.2017 року, укладеним між ОСОБА_13 та ОСОБА_9 , а також нотаріально посвідченою заявою ОСОБА_9 від 15.03.2017 року, відповідно до якої захисник арештованого приймає на тимчасове проживання у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_12 та зобов`язується, що останній не буде змінювати вказане місце проживання, а також гарантує його фінансове забезпечення на період перебування в Україні.
З таким рішенням слідчого судді погодитися неможливо з огляду на такі обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 573 КПК України запит про видачу особи (екстрадицію) направляється за умови, якщо за кордоном України хоча б один із злочинів, у зв`язку з якими запитується видача, передбачено покарання у виді позбавлення волі на максимальний строк не менше одного року або особу засуджено до покарання у виді позбавлення волі і невідбутий строк становить не менше чотирьох місяців.
Як вбачається з матеріалів провадження, злочин, який інкримінується ОСОБА_12 , передбачений п.п. «а», «в» ч. 3 ст. 167 КК Республіки Узбекистан відповідає злочину, передбаченому ч. 5 ст. 191 КК України; п.п. «а», «б» ч. 2 ст. 209 КК Республіки Узбекистан злочину, передбаченому ч. 2 ст. 366 КК України; ст. 243 КК Республіки Узбекистан злочину, передбаченому ч. 3 ст. 209 КК України. Вказані кримінальні правопорушення є екстрадиційними, оскільки за їх вчинення передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад один рік. Строк давності притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_12 не сплинув.
За положеннями ст. 584 КПК України після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою. При розгляді клопотання слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит на видачу.
У межах встановленого кримінально-процесуальним законом строку екстрадиційного арешту (12 місяців) слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, за клопотанням прокурора не рідше одного разу на два місяці перевіряє наявність підстав для подальшого тримання особи під вартою або її звільнення.
Згідно ч. 2 ст. 585 КПК України, при вирішенні питання про можливість застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, слідчий суддя обов`язково враховує: відомості про ухилення особи від правосуддя у запитуючій стороні та дотримання нею умов, на яких відбулося звільнення її з-під варти під час цього або інших кримінальних проваджень; тяжкість покарання, що загрожує особі в разі засудження, виходячи з обставин, встановлених під час заявленого кримінального правопорушення, положень закону України про кримінальну відповідальність і усталеної судової практики; вік та стан здоров`я особи, видача якої запитується; міцність соціальних зв`язків особи, у тому числі наявність у неї родини та утриманців.
Колегія суддів приходить до висновку, що під час розгляду клопотання прокурора, слідчий суддя вказаних вимог закону не дотримався та не встановив наявність усіх підстав, необхідних для застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зокрема обставин, які гарантують запобігання втечі особи та забезпечення у подальшому її видачі.
З матеріалів вбачається, що ОСОБА_12 обвинувачений у вчиненні злочинів, передбачених п.п. «а», «в» ч. 3 ст. 167, ч. 3 ст. 178, п.п. «а», «б» ч. 2 ст. 209, ст. 243 КК Республіки Узбекистан та розшукується компетентними органами Республіки Узбекистан для притягнення його до кримінальної відповідальності.
Злочин, який інкримінується ОСОБА_12 , передбачений п.п. «а», «в» ч. 3 ст. 167 КК Республіки Узбекистан відповідає злочину, передбаченому ч. 5 ст. 191 КК України; п.п. «а», «б» ч. 2 ст. 209 КК Республіки Узбекистан злочину, передбаченому ч. 2 ст. 366 КК України; ст. 243 КК Республіки Узбекистан злочину, передбаченому ч. 3 ст. 209 КК України. Виходячи з обставин, встановлених під час заявленого кримінального правопорушення, положень закону України про кримінальну відповідальність і усталеної судової практики, два злочини, в яких обвинувачується арештований, відносяться до особливо тяжких, за які за положеннями КК України передбачено покарання на строк понад десять років.
Крім того, матеріали клопотання свідчать, що ОСОБА_12 ухилявся від правосуддя Республіки Узбекистан. Кримінальна справа по обвинуваченню його за п. «а», ч. 3 ст. 167 КК України Республіки Узбекистан була порушена ще 26.09.2014 року, арештований в судовому засіданні суду апеляційної інстанції не заперечував, що тривалий час як виїхав за межі території Республіки Узбекистан та в країну не повертався, тому колегія суддів критично сприймає його пояснення щодо необізнаності про існування кримінальних проваджень відносно нього.
За матеріалами, наданими прокурором, колегія суддів враховує також дані про особу арештованого, відсутність будь-яких соціальних зв`язків ОСОБА_12 в Україні, у тому числі родини та утриманців.
З огляду на наведені дані, які свідчать про відсутність обставин, що гарантують запобігання втечі ОСОБА_12 та забезпечення у подальшому його видачі, колегія суддів приходить до висновку, що на даний час існують достатні підстави для подальшого тримання під вартою громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_12 , оскільки продовження обраного відносно нього екстрадиційного арешту до вирішення Генеральною прокуратурою України питання щодо його видачі для притягнення до кримінальної відповідальності і здійснення фактичної передачі компетентним органам Республіки Узбекистан є єдиним достатнім запобіжним заходом для запобігання можливим спробам останнього переховуватись з метою уникнення передачі компетентним органам іноземної держави.
Враховуючи положення п. 11 ст. 584 КПК України підстави для подальшого тримання ОСОБА_12 під вартою будуть предметом перевірки слідчого судді суду в межах територіальної юрисдикції якого він перебуває під вартою, і у випадку їх істотної зміни в подальшому може бути вирішено питання про можливість застосування відносно арештованого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 422, 584 КПК України, на підставі Європейської Конвенції «Про видачу правопорушників» від 13.12.1957 року, Конвенції про правову допомогу та правових відношеннях у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 1993 року, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора відділу міжнародного співробітництва прокуратури м. Києва ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19 квітня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання заступника прокурора міста Києва ОСОБА_11 та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України щодо ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання заступника прокурора міста Києва ОСОБА_11 про наявність підстав для подальшого тримання під вартою громадянина Республіки Узбекистан, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.
Визнати наявність підстав для подальшого тримання під вартою ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та продовжити екстрадиційний арешт до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про видачу та його фактичну передачу компетентним органам Республіки Узбекистан, але на строк не більше дванадцяти місяців, починаючи з дня затримання 14 січня 2017 року та враховуючи положення п. 11 ст. 584 КПК України.
Екстрадиційний арешт щодо ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 застосувати в залі судових засідань Апеляційного суду міста Києва.
Виконання ухвали Апеляційного суду міста Києва покласти на заступника прокурора міста Києва ОСОБА_11 .
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4