АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 210/1458/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/348/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 червня 2017 року м. Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 квітня 2017 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000029, за яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянин України, з вищою освітою, раніше не судимий, одружений, пенсіонер, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає : АДРЕСА_2

обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 118 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор - ОСОБА_7
потерпіла ОСОБА_8
обвинувачений ОСОБА_6
захисник обвинуваченого, адвокат - ОСОБА_9 .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду першої інстанції змінити та зменшити розмір моральної шкоди, який присуджено йому до виплати потерпілій ОСОБА_8 за вироком суду першої інстанції до 50 000 грн.

За обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених у вироку Дзержинського районного суду м. Кривого рогу Дніпропетровської області від 07 квітня 2017 року, ОСОБА_6 , 21 січня 2016 року близько об 11.30.год, повертаючись пішки за місцем свого проживання - будинку АДРЕСА_2 , по мобільному телефону, від своєї матері ОСОБА_10 , яка знаходилася у зазначеному помешканні, довідався, що щойно у вікно даного будинку гучно стукав незнайомий їй чоловік. Близько об 11.35 годин 21.01.2016 року ОСОБА_6 повернувшись до свого помешкання - будинку за вищевказаною адресою, виявив викрадення належного йому майна з приміщення гостьової кімнати вказаного житла. Тут же, ОСОБА_6 , зі свого мобільного телефону подзвонив по лінії «102» до поліції та повідомив правоохоронцям про вчинення тяжкого корисливого злочину.
Відразу ж після цього ОСОБА_6 , залишаючись на прямому мобільному зв`язку з поліцейськими, вийшов за територію власного домоволодіння на вулицю де, на подвір`ї будинку АДРЕСА_3 , побачив раніше йому незнайомого ОСОБА_11 , який утримував у руках, викрадений з його житла ноутбук «Samsung RV-508».
На вимогу ОСОБА_6 зупинитися та підійти до нього, ОСОБА_11 кинув на землю викрадений ноутбук та почав втікати.
Не гаючи часу, ОСОБА_6 діючи з метою затримання ОСОБА_11 , як особи, яку він обґрунтовано запідозрив у викраденні належного йому майна, почав переслідувати ОСОБА_11 та близько об 11.40 годин 21.01.2016 року наздогнавши останнього на подвір`ї будинку АДРЕСА_3 , умисно завдав ОСОБА_11 одного удару правим зап`ястком, на якому були вдягнені належні йому наручні часи - в область лівої тім`яної ділянки голови.
Відразу ж після цього ОСОБА_6 повалив ОСОБА_11 передньою поверхнею тіла на землю та умисно налігши йому на спину та шию, вагою свого тіла, притиснув останнього своїм тулубом до землі, після чого став утримувати ОСОБА_11 в такий спосіб з метою подальшої передачі (доставляння) злочинця органам поліції та попередження можливості втечі.
В цей же час, ОСОБА_11 , відчуваючи нестачу доступу повітря до органів свого дихання, внаслідок здавлювання органів шиї та тулубу зажатих між твердою ґрунтову поверхню землі та тілом ОСОБА_6 , почав прохати останнього надати йому можливість підвестись на ноги чи зменшити тиск на нього, попереджаючи, що він відчуває гострі приступи удушення.
Однак ОСОБА_6 , не піддаючись на прохання ОСОБА_11 , не оцінивши обстановки затримання злочинця, маючи можливість захистити свої інтереси без заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_11 , перевищуючи заходи, необхідні для затримання ОСОБА_11 , продовжував умисно утримувати потерпілого ОСОБА_11 під вагою свого тіла притиснутим грудною клітиною та шиєю до землі, на території подвір`я будинку АДРЕСА_3 до приїзду наряду поліції.
Після прибуття близько об 11.55 годин 21.01.2016 року на територію вказаного домоволодіння поліцейських, ОСОБА_6 перестав утримувати потерпілого ОСОБА_11 притиснутим до землі та підвівся на ноги, виявивши що останній перебуває, без ознак життя.
Після цього, цим же нарядом поліції потерпілому ОСОБА_11 було викликано бригаду швидкої медичної допомоги, працівники якої об 12.15 годин 21 січня 2016 року на подвір`ї будинку АДРЕСА_3 констатували біологічну смерть ОСОБА_11 , що настала у результаті асфіксії у наслідок стиснення органів шиї та тулубу.
Таким чином, в результаті умисних дій ОСОБА_6 , вчинених при перевищенні заходів, необхідних для затримання злочинця, потерпілому ОСОБА_11 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: садна тім`яної області зліва, внутрішньо-шкірних крововиливів лівої лопаткової області спини, крововиливів в м`язи передньо-зовнішніх поверхонь верхніх третини грудної клітини та лівої передньо-бічної поверхні шиї.
Згідно висновку судово-медичної експертизи №188 від 11.02.2016 року виявлені у потерпілого ОСОБА_11 тілесні ушкодження в області шиї та тулубу, які призвели до розвитку загрозливого для життя явища «механічної асфіксії», за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю потерпілого ОСОБА_11 , що настала на території подвір`я будинку АДРЕСА_3 , в результаті стиснення органів шиї та тулубу між масивними тупими предметами, що призвело до розвитку механічної асфіксії.
Вищезазначені дії обвинуваченого ОСОБА_6 були кваліфіковані у межах досудового розслідування за ст. 118 КК України, за ознаками: умисного вбивства, у разі перевищення заходів, необхідних для затримання злочинця з чим погодився суд першої інстанції в оскаржуваному вироку.

За вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 118 КК України, та призначено йому покарання за ст. 118 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробовувальним строком тривалістю в 1 рік.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; та на підставі п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України додаткові обов`язок и не покладати.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу особисте зобов`язання залишити без змін.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково і стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду у розмір 7987,00грн., моральну шкоду у розмірі 100 000 тисяч гривень, в іншій частині цивільного позову відмовлено.

Питання з речовими доказами вирішене.

В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини кримінального правопорушення, правильність кваліфікації його дій за ст. 118 КК України та призначену судом першої інстанції міру покарання, зазначає, що суд першої інстанції, при вирішенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_8 в частині стягнення з нього, ОСОБА_6 моральної шкоди на користь потерпілої в сумі 100 000 грн., на думку апелянта, не в повній мірі врахував усі обставини, які мають суттєве значення, а саме: обмежений характер спілкування потерпілої зі своїм сином загиблим ОСОБА_11 , оскільки останній, як пояснила сама потерпіла, більшість часу свого життя відбував у місяцях позбавлення волі, а перебуваючи на свободі дуже рідко спілкувався з нею, що мало бути враховано судом першої інстанції при визначені глибини душевних страждань останньої і враховуючи вимоги розумності та справедливості, на думку апелянта, достатнім та справедливим розміром у даному випадку є розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 50 000 грн.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого і просили вирок суду першої інстанції змінити; потерпіла та прокурор заперечували проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, вважаючи вирок суду першої інстанції законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційну скаргу учасниками судового провадження подані не були.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, зіставивши їх з наявними матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність провини ОСОБА_6 у вчиненні злочину при обставинах, викладених у вироку суду першої інстанції, правильність кваліфікації його дій за ст. 118 КК України в апеляційній скарзі не оскаржуються і відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України апеляційним судом не переглядаються.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

На думку колегії суддів, доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 щодо зміни вироку суду першої інстанції в частині зменшення суми моральної шкоди, присудженої ОСОБА_6 для виплати обвинуваченій ОСОБА_8 підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 та ч.5 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого за шкоду, завдану діянням підозрюваного, обвинуваченого.

З частини 2 статті 1167 ЦК України вбачається, що фізична особа, яка зазнала душевних страждань у зв`язку зі смертю членів її сім`ї чи близьких родичів, має право на відшкодування моральної шкоди. Моральна шкода визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Потерпіла ОСОБА_8 скористалася своїм правом та пред`явила позов до ОСОБА_6 де просила стягнути з останнього 11487грн. матеріальної шкоди та 100 000 грн. моральної шкоди.

Суд першої інстанції, вирішуючи цивільний позов потерпілої частково задовольнив його, зменшивши розмір матеріальної шкоди до 7987 грн., а вимоги, щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 100 000 грн. задовольнив у повному обсязі.

Те, що з моральна шкода потерпілій ОСОБА_8 була спричинена з вини обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено вироком суду першої інстанції і в апеляційній скарзі не оскаржується.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вказана у вироку сума відшкодування моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_6 є завищеною та підлягає зменшенню з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення її прав. Така шкода, виходячи з п. 1, п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України може проявлятися у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Із роз`яснень, які містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», вбачається, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував зазначені вимоги закону та постановив стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_8 моральну шкоду в розмірі 100 000 грн., що за своїм розміром є завишеною компенсацією завданих страждань.

Так, як правильно зазначив суд першої інстанції, у зв`язку зі смертю сина потерпіла ОСОБА_8 зазнала душевних страждань, які виразилися в невідворотністі втрати сина, позбавленням можливості спілкуватись з ним та істотними змінами в сімейному житті. Крім того, судом не було взято до уваги ступень вини обвинуваченого ОСОБА_6 , та не враховано особу ОСОБА_11 , та його протиправну поведінку під час якої і було скоєно ОСОБА_6 умисне вбивство потерпілого ОСОБА_12 під час затримання останнього на місці злочину. Також, судом першої інстанції при визначені розміру стягнення моральної шкоди, присудженої до стягнення колегія суддів вважає, що слід врахувати перебування на утриманні обвинуваченого ОСОБА_6 матеріінваліда, яка перебуває у безпорадному стані і потребує постійного піклування.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого, відповідно до яких він вважає за можливе зменшити розмір моральної шкоди, а саме відсутність постійного спілкування потерпілої з сином, не можуть прийматись до уваги, оскільки, навіть у разі відсутності постійного спілкування потерпіла ОСОБА_8 не перестала бути матір`ю загиблого. Крім того, колегія суддів звертає увагу, що на даний час обвинуваченим ОСОБА_6 не було відшкодовано ні матеріальної ні моральної шкоди ні в якому розмірі, у зв`язку з чим його апеляційні вимоги підлягають частковому задоволенню.

З огляду на зазначене, та враховуючи вимоги розумності і справедливості колегія суддів приходить до висновку, що розмір моральної шкоди, яка присуджена до стягнення судом першої інстанції повинна бути зменшена до 80 000,00 тисяч гривень у зв`язку із чим апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції в цій частині зміні.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 квітня 2017 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000029 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ст. 118 КК України - змінити в частині цивільного позову.

Зменшити розмір моральної шкоди, стягнутий з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_8 до 80 000 (восьмидесяти ) тисяч гривень.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення.

На судові рішення першої та апеляційної інстанцій може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

_____________ __________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4