Провадження № 1-КП/243/720/2016
Справа № 243/8754/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 грудня 2016 року

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Слов`янського міськрайонного суду Донецької області( вул. Добровольського, 2, м. Слов`янськ Донецької області) кримінальне провадження(згідно із ЄДРДР 0002497) за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Майдан, Слов`янського району, Донецької області, громадянина України, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ; офіційно не працевлаштованого, працює за тимчасовими угодами, освіта повна середня, неодруженого, інвалідом не є, раніше судимого:

25 липня 2000 року Слов`янським районним судом Донецької області за ст. 46-1, ч. 1 ст. 229-1 КК України в ред.. 1960 року до позбавлення волі строком на 3 роки із відстроченням виконання вироку на два роки та виплатою штрафу у розмірі 700 грн. 00 коп.;

27 червня 2001 року Слов`янським районним судом Донецької області за ст. 43, ч. 2 ст. 229-6 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки з лікуванням від наркоманії. 13 лютого 2004 року звільнений за постановою Жданівського міського суду Донецької області від 06 лютого 2004 року умовно-достроково, невідбутий строк покарання 1 рік, 3 місяці, 20 днів;

23 травня 2007 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки. Покарання відбув повністю;

01 лютого 2012 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців. Покарання відбув повністю згідно із ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 15 червня 2016 року;

09 вересня 2016 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч.1 ст. 309 КК України до штрафу у розмірі 50-ти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. 00 коп., штраф не сплачений,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, -
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,,

захисник ОСОБА_5 ,

потерпілий ОСОБА_6 ,

законний представник

неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_3 , будучи собою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ч.2 ст. 186 КК України, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, 28 серпня 2016 року приблизно о 01 годині 00 хвилин, проходячи через двори будинку АДРЕСА_3 , побачив попереду себе раніше незнайомого йому хлопця, який розмовляв по мобільному телефону. В цей час незнайомий хлопець упав на землю, а ОСОБА_3 підійшов до нього, щоб йому допомогти підвестись. Підійшовши до незнайомого хлопця, ОСОБА_3 побачив біля нього на землі мобільний телефон марки «HUAWEI», модель «Y511-U30». Після чого, у ОСОБА_3 у вищевказаний час та на вищевказаному місці раптово виник злочинний намір на відкрите викрадення чужого майна, а саме майна неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 . Усвідомлюючи відкритий характер своїх протиправних дій, ОСОБА_3 своєю рукою схопив мобільний телефон марки «HUAWEI», модель «Y511-U30», що лежав на землі поруч з неповнолітнім потерпілим ОСОБА_6 , який усвідомлював відкритий характер викрадення його майна, та, діючи відкрито, незважаючи на присутність неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 , ігноруючи зауваження останнього, заволодів вказаним мобільним телефоном. Далі ОСОБА_3 , діючи умисно, коліном своєї лівої ноги наступив на грудну клітку неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 , з метою запобігання опору з боку останнього, та з середнього пальця правої руки ОСОБА_6 зняв срібну каблучку і запитав, чи є у неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 грошові кошти. Неповнолітній потерпілий ОСОБА_6 відповів, що грошових коштів він не має. Таким чином, ОСОБА_3 діючи відкрито, незважаючи на присутність потерпілого, ігноруючи зауваження неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 , який усвідомлював відкритий характер викрадення у нього майна, заволодів чужим майном, а саме:

2)мобільним телефоном марки «HUAWEI», модель «Y511-U30», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , у корпусі чорного кольору, вартість якого складає 583 грн. 33 коп.;

3)картою пам`яті, об`ємом 16 ГБ, вартість якої складає 100 грн. 00 коп.;

4)сім-картою оператора мобільного зв`язку «МТС», яка цінності для потерпілого не представляє;

5)срібною каблучкою, 925 проби, вагою 18 грамів, з вставками каміння софіт, вартість якої складає 1260 грн 00 коп.;

6)ключами від квартири, будинку, кімнати гуртожитку та домофону, які цінності для потерпілого не представляють.

Після чого, ОСОБА_3 схопивши викрадене, ігноруючи присутність власника, місце скоєного кримінального правопорушення залишив, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв неповнолітньому потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 1943 грн. 33 коп..

Судом досліджені такі докази.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою провину у вчиненому правопорушенні визнав повністю, та пояснив, що дійсно 28 серпня 2016 року він йшов з роботи додому, побачив, що попереду йде хлопець у стані алкогольного сп`яніння, який прям перед ним впав на землю. Він вирішив підійти та допомогти йому піднятися, коли він над ним нахилився, то хлопець на його пропозицію допомогти, почав на його адресу висловлюватися нецензурною лайкою. Тоді він розсердився на таку поведінку потерпілого, і автоматично наступив йому на грудну клітку, щоб він не рухався, та зірвав з пальця руки каблучку, витягнув ключі з кишені, забрав телефон, який лежав поряд із потерпілим та пішов. Куди він дів каблучку не пам`ятає, ключі викинув десь неподалік від місця події, а телефон пізніше продав своїй знайомій. Він у вчиненому розкаюється, пояснити на сьогодні не може, як так вийшло. У потерпілого просить пробачення, буде намагатися повернути заподіяну шкоду. Просить суворо не карати, оскільки життя склалося так, що він постійно перебував у місцях позбавлення волі, мав намір більше туди не потрапляти, тому що вже втомився від такого життя.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні показав, що дійсно, 28 серпня 2016 року, він проводив час зі своїми друзями. Він мав намір залишитися у друга, однак оскільки йому заборонили грати ніч у комп`ютерні ігри, то вони разом із товаришем посиділи, та він пішов додому. Визнає, що перед тим як піти додому, він дійсно вживав слабоалкогольні напої, а саме дві пляшки напою «Блек» та три пляшки напої «Редбулл». Визнає, що він був у стані легкого алкогольного сп`яніння. Після чого, він вирішив скоротити шлях, та пішов через двори, де знаходиться бульвар Пушкіна. Там було темно, він зачепився за щось, не втримався на ногах та впав на спину, від чого на голові у нього утворилася гуля та садно, а телефон, по якому він щойно розмовляв випав у нього з руки. У цей час над ним нахилився чоловік, який наступив йому ногою на грудну клітку, погрозив, що він мовчав, спитав, чи є в нього гроші, та на його відповідь, що грошей у нього немає, понишпорив у його кишенях, зняв каблучку, забрав ключі з кишені, і забрав телефон. На його зауваження ніяк не відреагував. Після чого цей чоловік залишив цю територію, а він піднявся, потім пішов додому, де повідомив бабусю та дідуся про те, що сталося, і вони поїхали у відділення поліції, де написали заяву та дали пояснення. Може ствердити, що його показання різняться від показань, які ним давалися на досудовому слідстві, оскільки на той момент він був розгублений, перебував у стані алкогольного сп`яніння, хоч легкого, але не міг до кінця розуміти, як все сталося, а тому міг добросовісно помилятися щодо тих подій, які з ним відбулися. Щодо обвинуваченого, то вважає, що не слід його карати суворо, але межах санкції статті, однак просить за можливості обрати покарання, не пов`язане із позбавленням волі. Зазначив, що йому був повернутий телефон, а каблучка повернута не була, як не була повернута її вартість, однак у кримінальному процесі не бажає заявляти позов.

Представник потерпілого ОСОБА_7 пояснила, що у неї із сином добрі стосунки, син її слухається. Однак, у той день, за її згодою він повинен був залишитися у свого товариша, а тому вона не могла подумати, що він вирішити піти додому. До того, її син пішов до бабусі. Пізніше їй зателефонували та повідомили, що її син у відділенні поліції, що на нього здійснений напад. Щодо характеристики своєї дитини, то може повідомити, що він спокійний, миролюбивий хлопець, а тому у неї є сумніви щодо того, що він став комусь висловлюватися нецензурною лайкою. Крім того пояснила, що її син не схильний до вживання напоїв, але декілька разів було таке, що він приходив та повідомляв, що випив пива, або інші слабоалкогольні напої, однак у такому стані він не агресивний, а навпаки веселий та добрий, намагається скоріше лягти спати. Щодо обвинуваченого, то вважає, що не слід його карати суворо, просить за можливості обрати покарання, не пов`язане із позбавленням волі. Зазначила, що її синові був повернутий телефон, а каблучка повернута не була, як не була повернута її вартість, однак у кримінальному процесі не бажає заявляти позов.

Судом досліджені такі письмові докази:

Відповідно витягу, до ЄДРДР 28 серпня 2016 року внесено відомості про вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України;

Відповідно протоколу огляду місця події від 16 вересня 2016 року із фототаблицями, оглянута ділянка місцевості перед двором по АДРЕСА_4 , де знаходиться ОСОБА_8 , яка тримає телефон «HUAWEI», модель «Y511-U30», у корпусі чорного кольору, під акумуляторною батареєю міститься написи ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 . Вказаний телефон зі слів ОСОБА_8 їй продав ОСОБА_9 наприкінці серпня 2016 року. З добровільної згоди ОСОБА_8 телефон вилучений та поміщений у петпакет, опчетаний пояснювальними бирками;

Відповідно протоколу слідчого експерименту від 07 вересня 2016 року із фото таблицями, проведеним із ОСОБА_6 , потерпілий показав, як він йшов, і йому був нанесений удар по потилиці, вказавши місце, де у нього потім було садно, після чого він впав на спину, потім показав, як невідомий чоловік наступив йому на грудну клітку, тим самим придавив його, щоб він не міг чинити опір, а потім правою рукою обшукав кармані та показав, що з середнього пальця правої руки у нього нападник зірвав каблучку із срібла з камінням, а потім повідомив, що телефон, який у нього впав з руки, нападник забрав собі;

Відповідно протоколу огляду місця події від 04 жовтня 2016 року із фототаблицями, оглянута ділянка місцевості, розташована поблизу гаражів та п`ятиповерхового будинку АДРЕСА_3 , яка має різні рослинні насадження, також біля неї знаходиться двоповерхова будівля з профнастилу жовто-блакитного кольору. На цій ділянці місцевості нічого не було виявлено та вилучено;

Відповідно протоколу слідчого експерименту від 13 жовтня 2016 року, із фото таблицями, проведеного із підозрюваним ОСОБА_3 , останній показав, що 28 серпня 2016 року він йшов з роботи додому, побачив, що попереду йде хлопець у стані алкогольного сп`яніння, який прямо перед ним впав на землю, голова хлопця повернута на лівий бік, права рука розкинута в сторону. Він вирішив підійти та допомогти йому піднятися, коли він над ним нахилився, то хлопець, на його пропозицію допомогти, почав висловлюватися на його адресу нецензурною лайкою. Вказав на ділянку місцевості, розташовану поруч з гаражами та кущами біля будинку № 7 по бульвару Пушкіна у м. Слов`янську, там показав, де хлопець впав на землю, показав, як коліном наступив йому на грудну клітку, щоб він не рухався, та зірвав з пальця руки каблучку, витягнув ключі з кишені, забрав телефон, який лежав поряд із потерпілим та пішов в сторону ЗОШ № 12 м. Слов`янська Донецької області, де перейшов через бульвар Пушкіна, потім показав, що на освітлюваній ділянці оглянув каблучку, а на вул.. Шевченка викинув каблучку у кущі;

Із висновку судової товарознавчої експертизи видно, що вартість мобільного телефону «HUAWEI», модель «Y511-U30» без ПДВ станом на 28 серпня 2016 року становить 583 грн. 33 коп.

Відповідно довідки про вартість майна, станом на 28 серпня 2016 року вартість б/у карти пам`яті, об`ємом 16 ГБ, складає 100 грн. 00 коп.,

Відповідно довідки про вартість майна, станом на 28 серпня 2016 року вартість 1-го грама срібла становить 70 грн.;

Відповідно постанови про визнання та долучення до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 30 вересня 2016 року, вилучений мобільний телефон марки «HUAWEI», модель «Y511-U30», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , у корпусі чорного кольору визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні № 0002497. Телефон марки «HUAWEI» переданий на зберігання власникові потерпілому ОСОБА_6 під розписку;

Відповідно висновку судово-психіатричної експертизи № 1077 від 18 жовтня 2016 року, ОСОБА_3 є психічно здоровим. Виявляє психічні та поведінкові порушення внаслідок вживання канабіоїдів та опіатів з шкідливими наслідками для організма (психоздоров, епізодичне вживання наркотиків(каннабіоїдів та опіатів) в ред. МКБ 9). В період часу, що відповідає часу вчинення кримінального правопорушення, міг розуміти свої дії та керувати ними. В період часу, який відповідає часу вчинення інкримінованого діяння, ОСОБА_3 в стані тимчасового розладу душевної діяльності не знаходився, міг розуміти свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_3 на хронічне психічне захворювання не страждає, може розуміти свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Судом зі згоди учасників судового провадження визнано недоцільним дослідження показань свідків та речових доказів щодо тих обставин, які визнаються сторонами та ними не заперечуються.

Суд, заслухавши показання обвинуваченого, потерпілого, дослідивши надані письмові докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, приходить до такого висновку.

Суд приймає до уваги протоколи слідчих дій та вважає їх допустимими доказами, оскільки вони вчинені відповідно норм чинного КПК України. Разом з тим, суд не приймає до уваги протокол слідчого експерименту, проведений із потерпілим в тій його частині, де потерпілий вказує на нанесення йому удару по потилиці нападником, оскільки в цій частині показання потерпілого, перевірені шляхом проведення слідчого експерименту, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні та спростовані:

показаннями самого потерпілого, який повідомив суду, що коли він під час проведення слідчого експерименту наполягав на тому, що йому був нанесений удар по потилиці, і саме від нього він впав на спину, то він давав ці показання у стані стресу, після перенесення нападу на нього, а тому помилився та прийняв ушкодження від падіння на спину, на ушкодження, які йому нанесені нападником;

показаннями обвинуваченого, який ствердив, що він підійшов до потерпілого, лише після того, як побачив, що останній впав.

Суд приймає до уваги такі показання обвинуваченого, потерпілого, оскільки вони не містять внутрішніх протиріч, узгоджуються між собою та іншими зібраними по справі доказами.

У суду не виникає сумнівів у висновках експертиз, оскільки вони проведені компетентними особами, з достатнім стажем роботи, із дотриманням норм КПК та КК України, не містять суперечностей та узгоджуються з іншими доказами по справі, отже є належним та допустимим доказом по справі.

Даючи оцінку всім доказам, які були досліджені в процесі судового розгляду, суд приходить до переконання що обставини, викладені у обвинувальному акті щодо доведеності винуватості ОСОБА_3 знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, його дії кваліфіковані вірно, а тому вважає, що ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна(грабіж), вчинене повторно.

Судом були досліджені відомості щодо особи обвинуваченого ОСОБА_3 ..

Так, відповідно характеристики, наданої керівником комітету мікрорайону «Сєвєрний» м. Слов`янська Донецької області, ОСОБА_3 проживає по АДРЕСА_5 , зарекомендував себе з посередньої сторони, скарг з боку сусідів не поступало на його поведінку, стосунків із сусідами не підтримує;

Так, відповідно характеристики, наданої Черкаським селищним головою № 02-19/4337 від 11 жовтня 2016 року, ОСОБА_3 зареєстрований по АДРЕСА_1 , однак у будинку довготривалий час ніхто не проживає, домоволодіння зруйноване;

Згідно із довідкою КЛПУ «Обласна психіатрична лікарня м. Слов`янська» ОСОБА_9 на обліку у лікаря-психіатра не перебуває( т.№1, а.с.144);

Згідно із довідкою КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Слов`янська», обвинувачений ОСОБА_3 у лікаря-нарколога взятий на профілактичний облік з вересня 2016 року з діагнозом: «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання канабіоїдів. Вживання зі шкідливими наслідками»;

Згідно із довідкою КЛПЗ «Слов`янська ЦРЛ», за місцем реєстрації у лікаря-нарколога на обліку не перебуває.

Раніше судимий:

25 липня 2000 року Слов`янським районним судом Донецької області за ст. 46-1, ч. 1 ст. 229-1 КК України в ред.. 1960 року до позбавлення волі строком на 3 роки із відстроченням виконання вироку на два роки та виплатою штрафу у розмірі 700 грн. 00 коп.;

27 червня 2001 року Слов`янським районним судом Донецької області за ст. 43, ч. 2 ст. 229-6 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки з лікуванням від наркоманії. 13 лютого 2004 року звільнений за постановою Жданівського міського суду Донецької області від 06 лютого 2004 року умовно-достроково, невідбутий строк покарання 1 рік, 3 місяці, 20 днів;

23 травня 2007 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки. Покарання відбув повністю;

01 лютого 2012 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців. Покарання відбув повністю згідно із ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 15 червня 2016 року;

09 вересня 2016 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч.1 ст. 309 КК України до штрафу у розмірі 50-ти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. 00 коп., штраф не сплачений.

Шкоду відшкодовано потерпілому частково, тяжких наслідків не наступило.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , згідно із ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочину, оскільки судом достовірно встановлено, що обвинувачений на момент вчинення цього злочину мав судимість, яка не була знята та погашена у встановленому законом порядку за вчинення іншого злочину(вирок суду від 27 червня 2001 року).

Згідно із ст. 65 КК України, суд приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченим, ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність всіх характеризуючих його обставин, віднесення його законодавцем до категорії тяжких, характер і ступінь його суспільної небезпеки, характер дій обвинуваченого у здійсненні ним злочинних намірів, характер майнових втрат потерпілого, дані про особу обвинуваченого.

З огляду на викладене, суд приймає фактичні обставини по справі, ступінь тяжкості вчиненого злочину, наявність обтяжуючої обставини, пом`якшувальні обставини, характер та мотиви протиправних діянь, і, враховуючи вищенаведені характеристики обвинуваченого, попередню соціальну поведінку обвинуваченого, відсутність міцних соціальних зв`язків, ступінь небезпечності особистості обвинуваченого для суспільства, ту обставину, що обвинувачений у вчиненому розкаявся, своєю поведінкою сприяв розкриттю злочину, зрозумів протиправність своїх дій, позицію потерпілого, який не наполягав на суворому покаранні обвинуваченого, просив обрати йому покарання не пов`язане із позбавленням волі, поведінку потерпілого, яка на думку суду в певній мірі сприяла вчиненню обвинуваченим правопорушення, позицію сторони обвинувачення, яка також не наполягала на призначенні суворого покарання.

За вказаних обставин, суд визнає необхідним і достатнім призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі в межах санкції інкримінованої статті Особливої частини Кримінального Кодексу України.

Суд, враховуючи той факт, що ОСОБА_3 було вчинене інкриміноване йому діяння до ухвалення вироку від 09 вересня 2016 року, а покарання по вироку від 09 вересня 2016 року призначене за ч.1 ст. 309 КК України у виді штрафу в розмірі 850(вісімсот п`ятдесят) гривень, на теперішній час не відбуте, приходить до висновку, що за правилами ч.4 ст. 70 КК України, покарання ОСОБА_3 слід призначити за сукупністю злочинів, а покарання за вироком суду від 09 вересня 2016 року в силу ст. 72 КК України виконувати самостійно.

Вказане покарання обвинуваченому по своєму виду та розміру на думку суду буде справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не приймалися.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373-374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_3 винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Призначити ОСОБА_3 за ч.2 ст. 186 КК України покарання у виді 4(чотирьох) років позбавлення волі.

Відповідно ч.4 ст. 70 КК України, ОСОБА_3 за сукупністю злочинів остаточно призначити покарання - 4(чотири) роки позбавлення волі та в силу ч.3 ст. 72 КК України, покарання у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, призначене ОСОБА_3 за вироком Слов`янського міськрайонного суду від 09 вересня 2016 року за ч.1 ст. 309 КК України, виконувати самостійно.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його затримання.

Захід забезпечення кримінального провадження ОСОБА_3 не обирався.

Речові докази по справі:

мобільний телефон марки «HUAWEI», модель «Y511-U30», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , у корпусі чорного кольору, який речовими доказом у кримінальному провадженні № 0002497, відповідно постанови про визнання та долучення до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 30 вересня 2016 року, та переданий на зберігання власникові потерпілому ОСОБА_6 під розписку - після вступу вироку у законну силу, - залишити власникові.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення копії вироку. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок складено у єдиному екземплярі у нарадчій кімнаті.

Головуючий-суддя: ОСОБА_1