Справа №694/788/17
У Х В А Л А

Іменем України

12.07.2017 року м. Звенигородка
Слідчий суддя Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
представника заявника ОСОБА_4
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Звенигородка клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна,
встановив:
ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням в порядку ст. 174 КПК України про скасування арешту майна, посилаючись на те, що в провадженні СВ Звенигородського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області перебуває кримінальне провадження відносно його брата ОСОБА_6 , який взяв у нього автомобіль «Део-Нексія» д.н.з. НОМЕР_1 та скоїв кримінальне правопорушення, спричинив потерпілому тілесні ушкодження середньої тяжкості. 8 травня 2017 роки слідчим було вилучено у нього вказаний автомобіль з посиланням на необхідність проведення експертизи.
На звернення заявника до СВ Звенигородського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області про повернення автомобіля, останній відповіді не отримав. Вважає, що на даний час у арешті автомобіля відпала необхідність.
В судовому засіданні представник заявника уточнив вимоги клопотання з огляду на встановлені згідно матеріалів кримінального провадження обставини та просить повернути тимчасово вилучене майно, а саме автомобіль «Део-Нексія» д.н.з. НОМЕР_1 .
Слідчий в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив, вказавши, що вказаний автомобіль визнано речовим доказом і по справі необхідно провести ряд експертиз із залученням вказаного автомобіля.
Згідно із нормами ч. 1 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.
Слідчий суддя заслухавши доводи представника заявника, слідчого, прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та матеріали клопотання, вважає, що клопотання про скасування арешту підлягає до задоволення.
Дослідивши матеріали додані до скарги, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 цього Кодексу володільцем тимчасово вилученого майна.
Частина 1 ст.167 КПК України дає визначення підставам тимчасового вилучення майна, які зазначаються як фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Згідно ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Випадки припинення тимчасового вилучення майна передбачені в ст.169 КПК України, де вказано, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою ст.171, частиною шостою ст.173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.
Відповідно ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Таким чином, відповідно до кримінального процесуального законодавства України слідчий був зобов`язаний внести клопотання слідчому судді про арешт вилученого майна. До цього часу вказаних дій слідчим зроблено не було.
Підставою для збереження вилученого майна органом досудового слідства може бути лише ухвала слідчого судді, винесена за результатами розгляду клопотань про тимчасовий доступ до речей і документів або про арешт майна. Таким чином, перебування тимчасово вилученого майна не у його законного володільця можливе лише у визначених законом випадках.
Отже, утримання слідчим тимчасово вилученого майна є безпідставним.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Статтею 16 КПК України встановлено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
З огляду на наведене, а також враховуючи, що слідчим не дотримано терміну для вирішення питання щодо вилученого майна, не виконано вимоги, визначені імперативними норми ст.ст.169,171 КПК України, вказане в скарзі тимчасово вилучене майно, а саме: автомобіль «Део-Нексія» д.н.з. НОМЕР_1 . - підлягає негайному поверненню.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 19, 41 Конституції України, ст. ст. 16, 100,160-166, 168, 169, 170-174, 303-309 КПК України,-
УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_5 про повернення тимчасово вилученого майна задовольнити.
Зобов`язати уповноважених осіб Звенигородського відділу поліції ГУНП в Черкаській області повернути тимчасово вилучене майно, а саме: автомобіль «Део-Нексія» д.н.з. НОМЕР_1 - власнику ОСОБА_5 .
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1