печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 грудня 2016 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , за участю особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві провадження за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність прокуратури м. Києва, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з вказаною скаргою, в якій посилається на те, що 05.10.2016 він звернувся до Генеральної прокуратури України із заявою про злочин, яка була перенаправлена до прокуратури м. Києва, однак всупереч ст. 214 КПК України відомості по заяві до ЄРДР внесені не були.
Посилаючись на очевидність повідомлених ним фактів просить зобовязати відповідальних осіб прокуратури м. Києва внести відомості по заяві про злочин до ЄРДР.
В судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав, з підстав викладених у ній, просив задовольнити.
Прокурор прокуратури м. Києва в судове засідання не з`явився, про час та місце рогляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, письмових заперечень на скаргу не направив. Згідно ч.3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги
Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України( ч.1 ст. 26 КПК України).
Заслухавши думку ОСОБА_3 , вивчивши скаргу, дослідивши матеріали провадження, приходжу до наступного висновку.
Судовим розглядом встановлено, що 05.10.2016 ОСОБА_3 звернувся до Генеральної прокуратури України із заявою про вчинені на його думку кримінальні правопорушення.

Листом Генеральної прокуратури України дана заява ОСОБА_3 направлена для розгляду до прокуратури м. Києва для організації розгляду.

Листом начальника відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_4 від 02.11.2016 заявнику надано відповідь про відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР.

Такі дії прокуратури грунтуються на вимогах чинного законодавства з огляду на наступне.

Згідно з ч. 4 ст. 214 Кримінального процесуального кодексу України (КПК) на слідчого, прокурора, іншу службову особу, уповноважену на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення покладається обов`язок їх прийняти та зареєструвати, а також внести відповідні відомості до ЄРДР.
Водночас кримінальним процесуальним законодавством України не встановлюється порядок і зміст викладу відомостей про кримінальні правопорушення в заявах або повідомленнях, тому законом не обмежується зміст і не встановлюється форма даних щодо повідомлень фізичних осіб.
Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК серед відомостей, які вносяться до ЄРДР, зазначається короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником.
Тобто внесенню в ЄРДР підлягають відомості не з будь-яких заяв, а із заяв та повідомлень про вчинення кримінального правопорушення, зміст яких має відповідати вимогам кримінального процесуального законодавства.
При цьому положення частин 4, 5 ст. 214 КПК перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 Кримінального кодексу України (КК), згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, і саме ТОМУ наявність фактичних даних, які вказують на ознаки складу злочину, є невід`ємною складовою заяви чи повідомлення про вчинення кримінального правопорушення.
Системний аналіз пунктів 3,5,10,13,19 ч1 ст. 3, ст.91 КПК України свідчить, що доказування всіх елементів складу кримінального правопорушення перед визнанням діяння злочином покладається на сторону обвинувачення лише з початку кримінального провадження, стадією якого є досудове розслідування.
Крім того, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, належить публічність.
Так, ст. 25 КПК передбачено, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
З огляду на викладене, визначена ч. 4 ст. 214 КПК пряма заборона на відмову у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не стосується заяв (повідомлень) про вчинення кримінального правопорушення, в яких відсутні фактичні дані, що вказують на ознаки складу злочину, передбаченого КК, як підстави внесення відомостей до ЄРДР.
Імперативно встановленим ст. 25, ч. 4 ст. 214 КПК обов`язкам кореспондує обов`язок повідомити заявника про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, визначене складом злочину в ст. 383 КК.
Так, п. 1.4. розділу П Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженим наказом Генерального прокурора України від 17 серпня 2012 року № 69 заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення вважаються поданими з моменту попередження особи про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення.
Основним завданням суду, слідчого судді при виконанні функцій судового контролю є встановлення факту, чи дійсно права і свободи людини було порушено або вони порушуються; чи було створено або створюються перешкоди для їх реалізації; чи має місце інше ущемлення прав і свобод; які перешкоди він зобов`язаний поновити або усунути для їх реалізації.
Слідчим суддею при розгляді даної скарги не встановлено порушення прокуратурою м. Києва вимог ст. 214 КПК України, а тому скарга задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 305, 306, 307,309 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_3 ,- відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1