МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
"31" січня 2014 р. Справа № 370/258/14-к

встановив:
В обгрунтування заявленого клопотання, слідчий посилається на те, що рішенням Яблунівської територіальної виборчої комісії 03.11.10 та згідно з п.2 ст.12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» ОСОБА_6 визнано обраною сільським головою Яблунівської сільської ради Макарівського району Київської області.
В силу займаної посади ОСОБА_6 була наділена організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, тобто згідно п.1 до примітки ст.364 КК України є службовою особою.
Рішенням Яблунівської сільської ради Макарівського району Київської області сільському голові ОСОБА_6 присвоєно 9 ранг посадової особи місцевого самоврядування, як такій, що працює на посаді за кваліфікацією посад в органах місцевого самоврядування 4 категорії.
Крім того, ОСОБА_6 , як керівник органу місцевого самоврядування згідно з п.2 примітки до ст.368 КК України, є службовою особо, яка займає відповідальне становище.
На початку січня 2014 року до сільського голови Яблунівської сільської ради Макарівського району ОСОБА_6 , яка на той час знаходилась в приміщенні Яблунівської сільської ради Макарівського району Київської області, за адресою: Київська область, Макарівський район, с.Яблунівка, вул.Радянська, 3, діючи на підставі доручення в інтересах ОСОБА_7 звернувся гр. ОСОБА_8 , щодо зміни цільового призначення земельної ділянки площею 0,83 га., яка знаходиться в адміністративних межах Яблунівської сільської ради Макарівського району, Київської області.
14.01.14, перебуваючи в службовому кабінеті ОСОБА_6 , довела ОСОБА_8 механізм зміни цільового призначення земельної ділянки розміром 0,83 га, що знаходиться в адміністративних межах Яблунівської сільської ради Макарівського району Київської області.
Продовжуючи реалізацію злочинного умислу на вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 , 24.01.2014 року в службовому кабінеті, під час зустрічі безпосередньо перед початком сесії Яблунівської сільської ради, ще раз повідомила ОСОБА_8 механізм та строки видачі рішення, за що останній повинен передати їй неправомірну вигоду у виді 1000 доларів США.
28.01.2014 року ОСОБА_6 , перебуваючи в своєму службовому кабінеті Яблунівської сільської ради Макарівського району, Київської області, з метою переконати ОСОБА_8 у необхідності передачі їй неправомірної вигоди, надала йому рішення Яблунівської сільської ради Макарівського району Київської області про затвердження проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки ОСОБА_7 і передала рішення для подальшого оформлення права власності на земельну ділянку, яке попередньо особисто підписала та завірила печаткою Яблунівської сільської ради Макарівського району Київської області.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел на отримання неправомірної вигоди, ОСОБА_6 , перебуваючи у своєму службовому кабінеті в приміщенні Яблунівської сільської ради разом з ОСОБА_8 , отримала від останнього, як неправомірну вигоду, грошові кошти в сумі 1000доларів США, що станом на 28.01.2014 року відповідно до курсу НБУ становить 7993,00 гривень, за виконання покладених на ОСОБА_6 організаційно-розпорядчих функцій, а саме за винесення на розгляд сесії питання про зміну цільового призначення земельної ділянки, видачу рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється гр. ОСОБА_7 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с.Леонівка Яблунівської сільської ради Макарівського району Київської області.
29.01.2014 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.368 КК України.
Допитана як підозрювана ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.368 КК України, визнала себе винною і повідомила, що вона дійсно вимагала та отримала від ОСОБА_8 неправомірну вигоду у розмірі 1000 доларів США.
В судовому засіданні слідчий СВ Макарівського РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_4 та прокурор клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримали та просили його задовольнити посилаючись на те, що наявний ризик того, що підозрювана зможе переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, зокрема, які були присутні під час документування факту отримання нею хабара з метою уникнення від відповідальності за скоєне, шляхом примушування їх до зміни своїх показів; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
В судовому засіданні підозрювана ОСОБА_6 та її захисник проти застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечили, підозрювана зазначила, що вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнає повністю, раніше не судима, є вдовою, має вік 55 років, а тому застосування запобіжного заходу до неї у вигляді тримання під вартою є надто суворим.
Захисник підозрюваної зазначив, що для обрання підзахисній такого суворого заходу, як тримання під вартою на даний час слідством не надано достатньо вагомих підстав, які виключають інші, більш м`які заходи, наприклад у вигляді домашнього арешту.
Заслухавши слідчого, прокурора, підозрювану та її захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, про те, що клопотання слідчого СВ Макарівського РВ ГУ МВС України в Київській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 10 років.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Так під час судового розгляду клопотання встановлено, що в даному випадку дійсно наявні ризики, передбачені статтею 177 КПК України як то можливість підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, зокрема, які були присутні під час документування факту отримання нею хабара з метою уникнення від відповідальності за скоєне, шляхом примушування їх до зміни своїх показів; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Проте, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
При цьому під час судового розгляду даного клопотання прокурор не довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Так, прокурор зазначав, що у разі не застосування до підозрюваного такого запобіжного заходу як тримання під вартою виключить можливість запобігти таким ризикам як можливість підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконний вплив на свідків у даному кримінальному провадженні, зокрема, які були присутні під час документування факту отримання нею хабара з метою уникнення від відповідальності за скоєне, шляхом примушування їх до зміни своїх показів; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
При цьому, на переконання слідчого судді, такі твердження прокурора є надуманими, оскільки застосування в даному випадку до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як домашній арешт цілодобово повною мірою виключить вищезазначені ризики, оскільки підозрюваний буде цілодобово перебувати за місцем її реєстрації та постійного проживання і буде позбавлена об`єктивної можливості впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким чином та вчиняти нові злочини.
Крім того, при обранні запобіжного заходу необхідно врахувати вагомість зібраних органами досудового слідства доказів, а також повне визнання вини підозрюваною у вчиненому кримінальному правопорушенні.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 184, 186, 194, 196 КПК України, -
Обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Заборонити підозрюваній ОСОБА_6 залишати житло за адресою АДРЕСА_1 цілодобово.
Покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки: прибувати до старшого слідчого СВ Макарівського РВ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_9 чи іншої визначеної в порядку чинного законодавства України службової особи за їх викликом; не відлучатися з місця реєстрації та постійного місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування з ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , а також депутатами Яблунівської сільської ради Макарівського району Київської області та працівниками апарату Яблунівської сільської ради Макарівського району Київської області; здати на зберігання до Макарівського РВ ГУМВС України у Київській області паспорт для виїзду за кордон.
Ухвала втрачає свою чинність 31.03.2014 року.

Підозрювану ОСОБА_6 в порядку п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України негайно звільнити з-під варти і доставити до місця її проживання - АДРЕСА_1 .

Виконання ухвали покласти на Макарівський РВ ГУМВС України у Київській області.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом 5 днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Київської області.

Суддя ОСОБА_1