Справа №127/6734/17
Провадження №1-кп/127/829/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 червня 2017 року м. Вінниця

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження № 0000086 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Веймар, Німеччина, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 громадянина України, освіта вища, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 згідно наказу начальника Вінницького міського відділу УМВС України у Вінницькій області № 19 о/с від 06.02.2014 призначений на посаду молодшого інспектора автослужби обслуговуючого персоналу і охорони Вінницького міського відділу УМВС України у Вінницькій області.
Перебуваючи на вказаній посаді, ОСОБА_4 , будучи працівником правоохоронного органу, відповідно до наказу начальника Вінницького MB УМВС України у Вінницькій області № 196 від 28.05.2013 призначений відповідальним за порядок зберігання речових доказів, цінностей та іншого майна, вилученого у зв`язку з розслідуванням кримінальних проваджень і які зберігаються окремо від проваджень у 2-му відділі міліції Вінницького MB УМВС України у Вінницькій області, будучи наділеним службовими повноваженнями щодо приймання, обліку та зберігання речових доказів, що здаються до кімнати зберігання речових доказів 2-го відділу міліції Вінницького MB УМВС України у Вінницькій області, умисно, діючи в супереч інтересам служби, використовуючи надані йому повноваження, незаконно і безоплатно обернув чуже майно на свою користь.
Так, у вересні 2014 року ОСОБА_4 будучи в приміщенні кімнати зберігання речових доказів 2-го відділу міліції Вінницького MB УМВС України у Вінницькій області (нині Вінницький ВП ГУНП у Вінницькій області) розпакував пакет з речовими доказами по кримінальному провадженню № 0000021 та дістав з нього мобільний телефон марки «Nokia 6700с-1», що належав ОСОБА_5 та був вилучений у нього під час затримання 16.01.2014. Вказаний мобільний телефон ОСОБА_4 передав у тимчасове користування співробітнику Вінницького MB УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_6 не повідомивши про його походження. Через два місяці, а саме в листопаді 2014 року ОСОБА_6 повернув мобільний телефон марки «Nokia 6700с-1» ОСОБА_4 , після чого він обернув його на власну користь.
Згідно письмової заяви про злочин ОСОБА_5 від 23.02.2017 вартість мобільного телефона марки «Nokia 6700с-1», ІМЕІ НОМЕР_1 , станом на листопад 2013 року становила 500 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України, станом на 15.11.2013 становить 3996 грн.
27 березня 2017 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором відділу прокуратури Вінницької області юристом 1 класу ОСОБА_3 в порядку передбаченому ст.ст. 468, 469, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно даної угоди, прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 191 КК України, обвинувачений в повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного злочину. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинений злочин, а саме у виді позбавлення волі строком до п`яти років, тому згідно з ч.4 ст. 469 КПК України в даному провадженні може бути укладена угода.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого (згідно зі ст. 66 КК України), є щире каяття, повне визнання вини та допомога слідству в установленні істини у кримінальному провадженні; обставини, що обтяжують покарання відсутні.
Законодавцем, 12.10.2014, до ст. 69 КК України внесено зміни, якими встановлено обмеження щодо застосування даної норми до особи за вчинення корупційного злочину. Водночас, встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні корупційного злочину, вчиненого ним до набрання чинності указаних обмежень, а тому, оскільки вищенаведені зміни до ст. 69 КК України посилюють кримінальну відповідальність та погіршують становище ОСОБА_4 , в силу ч. 2 ст. 5 КК України застосуванню у даному випадку не підлягають.
З урахуванням обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого (раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на даний час вже звільнений з органів внутрішніх справ), що вказує на можливість його виправлення без застосування до нього покарання у виді позбавлення чи обмеження волі. Разом з цим, ОСОБА_4 , має стабільний дохід, що свідчить про можливість застосування до нього співмірного з заподіяною шкодою та суспільною небезпекою заподіяного злочину покарання у виді штрафу, сплата якого сприятиме його виправленню та унеможливить вчинення ним нових злочинів у майбутньому.
Беручи до уваги вищенаведене, за наявності пом`якшуючих обставин та відсутності обтяжуючих, наявності згоди на співпрацю з правоохоронними органами, сторони дійшли згоди, що за вчинення зазначеного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України із застосуванням ст. 69 КК України обвинуваченому слід призначити покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на один рік.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що він цілком розуміє характер обвинувачення яке йому пред`явлено і визнає себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України в повному обсязі, щиро розкаюється, визнав фактичні обставини кримінального провадження встановлені досудовим розслідуванням. Крім того, зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди та пояснив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши в обвинувачуваного про повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили ОСОБА_4 погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого ОСОБА_4 обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст. 474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Згідно обвинувального акту, обвинуваченому ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України, яке враховуючи положення ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Аналізуючи та оцінюючи обставини кримінального провадження та всі докази в їх сукупності, пояснення обвинуваченого, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 , слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 191 КК України заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд вважає повне визнання вини, щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого під час судового провадження не встановлено.

Суд в порядку ст. 474 КПК України шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб.

Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що взяті обвинуваченим на себе за угодою про визнання винуватості обов`язки, очевидно можливі для виконання.

Враховуючи викладене, вивчивши надані матеріали, перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК та КК України, суд дійшов до переконання про наявність всіх правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 27.03.2017 в кримінальному провадженні № 00000086 між прокурором відділу прокуратури Вінницької області юристом 1 класу ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

За вчинений злочин обвинувачений ОСОБА_4 підлягає покаранню, яке відповідає санкції частини 2 статті 191 КК України, узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості, а саме, у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на один рік.

У кримінальному проваджені відсутні витрати на залучення експертів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 371, 374, 394, 395, 468, 469, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду від 27 березня 2017 року про визнання винуватості, укладену між прокурором відділу прокуратури Вінницької області юристом 1 класу ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному проваджені № 00000086, по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України.
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на одинрік.

Запобіжний захід засудженому не обирався.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга, з підстав передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Вінницької області протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Суддя: