Єдиний унікальний номер 722/138/17
Номер провадження 1-в/722/33/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 лютого 2017 року Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3

представника СВК №67 ОСОБА_4

та засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сокиряни Чернівецької області в режимі відеоконференції із Сокирянською виправною колонією №67 справу за клопотанням засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі, -

в с т а н о в и в:
03.02.2017 року до Сокирянського районного суду Чернівецької області надійшло вказане вище клопотання, в якому ОСОБА_5 просив про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі.

У судовому засіданні засуджений підтримав подане ним клопотання та просив його задовольнити з наведених у ньому підстав.

Представник СВК №67 ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання засудженого, вважаючи, що останній не досяг ступеню виправлення, передбаченого ст.81 КК України.

Прокурор Кельменецької місцевої прокуратури Чернівецької області ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення клопотання засудженого не заперечувала.

Дослідивши витребувані судом від адміністрації СВК №67 письмові документи, матеріали особової справи засудженого ОСОБА_5 та інші документи, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений: вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.01.2013 року за ст. 185 ч.3 КК України на 3 роки позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком на 1 рік; вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.10.2014 року за ст. ст. 194 ч. 2, 71 КК України на 6 років позбавлення волі. Строк відбування покарання відраховується з 23.09.2013 року. Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 26.01.2016 року щодо засудженого застосовано Закон України від 26.11.2015 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання».

Кінець строку відбування засудженим покарання - 02.06.2018 року.

В даний час засуджений відбуває покарання в Сокирянській виправній колонії.

В місцях позбавлення волі засуджений перебуває з 23.09.2013 року.

До СВК №67 засуджений прибув 26.02.2015 року.

Згідно ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Ст. 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Відповідно до ч.1 ст.118 КВК України засуджені до позбавлення волі мають право працювати в місцях позбавлення волі і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії. Засуджені залучаються до суспільно корисної праці з урахуванням наявних виробничих потужностей, зважаючи при цьому на стать, вік, працездатність, стан здоров`я і спеціальність. Засуджені залучаються до оплачуваної праці, як правило, на підприємствах, у майстернях колоній, а також на державних або інших форм власності підприємствах, за умови забезпечення їх належної охорони та ізоляції. Адміністрація зобов`язана створювати умови, що дають змогу засудженим займатися суспільно корисною оплачуваною працею.

Отже, виходячи із вказаної норми закону, обов`язок щодо створення відповідних умов для праці та працевлаштування засудженого покладено виключно на адміністрацію установи виконання покарань.

За таких обставин, суд вважає безпідставним твердження представника СВК в довідці про виконання норм виробітку про те, що засуджений не звертався до адміністрації колонії з вимогою про його працевлаштування на інших дільницях за відсутності обсягів робіт на дільниці піску в листопаді грудня 2016 року.

Судом встановлено, що в матеріалах особової справи засудженого та поданих до суду адміністрацією СВК №67 документах відсутні будь-які докази ухилення чи відмови засудженого ОСОБА_5 від запропонованих адміністрацією колонії робіт.

Навпаки, як встановлено із довідок №59 від 06.02.2017 року та №80 від 20.02.2017 року, виданих адміністрацією СВК, протягом часу утримання в колонії ОСОБА_5 переважно щомісячно працював, при цьому норму виробітку намагався виконувати.

З наданої адміністрацією колонії довідки №49 від 06.02.2017 року, виданої начальником СВК-67 встановлено, що засуджений ОСОБА_5 після прибуття в колонію 27.02.2015 року був комісійно оглянутий лікарями медичної частини установи. Діагноз: Працездатний. В теперішній час стан здоров`я задовільний.

Відповідно до наявних в особовій справі засудженого виписок з протоколів засідання комісії відділення з оцінки ступеню виправлення засуджених, засуджений ОСОБА_5 :

-станом на 11.07.2016 року дотримується вимог режиму (протокол №6 від 11.07.2016 року);

-станом на 12.01.2017 року стає на шлях виправлення (протокол №1 від 12.01.2017 року).

З довідки про заохочення та стягнення засудженого судом встановлено, що за час перебування в установі ОСОБА_5 до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог режиму відбування покарання не притягувався.

Разом з тим, ОСОБА_5 був заохочений 12.07.2016 року начальником відділення по підсумкам роботи за ІІ квартал 2016 року у виді подяки.

Дані обставини свідчать про дотримання засудженим вимог утримання засуджених у виправних колоніях та його добросовісну працю.

Як встановлено із змісту характеристики від 07.02.2017 року, в Сокирянську виправну колонію № 67 ОСОБА_5 прибув 26.02.2015 року. По прибуттю до СВК №67 і по грудень 2015 року до будь яких оплачуваних робіт не залучався, однак в цей період навчався та здобував професію. З січня 2016 року по жовтень 2016 року був працевлаштований у вантажно-розвантажувальній дільниці. Поставлені йому зміні виробничі завдання намагався виконувати. З листопада 2016 року і по теперішній час до оплачуваної суспільно корисної праці не залучається у зв`язку із відсутністю обсягів робіт. Роботи по благоустрою місця позбавлення волі виконує. Заходи виховного характеру, які проводяться у відділенні відвідує. За час перебування в установі здобув спеціальність «Машиніст крану (кранівник)» в навчальному центрі, що функціонує при установі. Згідно з вироком суду вину у скоєному злочині визнає.

Витягом з протоколу №16/2016 року від 16.06.2016 року засідання комісії СВК підтверджується, що даною комісією відмовлено у клопотанні перед судом про умовно дострокове звільнення ОСОБА_5 , як особі, яка не довела свого виправлення.

Як в наданих адміністрацією колонії на запит суду документах, так і в матеріалах особової справи засудженого відсутні будь-які докази, які б підтверджували негативне відношення засудженого протягом всього часу перебування в місцях позбавлення волі до вимог режиму відбування покарань, соціально-виховної роботи, програм диференційованого виховного впливу тощо. Навпаки, як вбачається із характеристики засудженого, останній виконував всі вищенаведені вимоги процесу ресоціалізації та виправлення та досяг в них певних успіхів.

Частиною другою ст. 81 КК України визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п. 2 ч.3 ст. 81 КК України умовно дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

На день звернення до суду та на день розгляду даної справи ОСОБА_5 фактично відбув більше 2/3 строку призначеного покарання.

Враховуючи наведені вище вимоги законів та встановлені обставини в їх сукупності, із врахуванням особи засудженого ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що останній за час відбування покарання у виді позбавлення волі довів своє виправлення.

Встановлені судом обставини свідчать про те, що ОСОБА_5 своєю сумлінною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення і може бути умовно-достроково звільнений від подальшого відбування покарання, тому клопотання засудженого підлягає до задоволення.

На підставі ст. 81 КК України та керуючись ст.ст.537 ч.1 п. 2, 539 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :
Клопотання засудженого ОСОБА_5 задовольнити.

ОСОБА_5 звільнити від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.10.2014 року за ст. ст. 194 ч. 2, 71 КК України умовно-достроково на 01 (один) рік 03 (три) місяці 09 (дев`ять) днів.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернівецької області протягом 7-ми днів з дня її оголошення, а засудженим ОСОБА_5 в той же строк з дня вручення йому копії даної ухвали, шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд.

Суддя Сокирянського районного
суду Чернівецької області ОСОБА_1