Справа № 592/2977/17
Провадження № 1-в/592/137/17

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2017 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми клопотання засудженого
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вироком Сумського районного суду Сумської області за ст. 121 ч. 2 КК України до дев`яти років позбавлення волі
про умовно-дострокове звільнення,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
представника Сумської виправної колонії 116 ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_3 ,-
В С Т А Н О В И В:
16.03.2017 року засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове його звільнення від подальшого відбування покарання.
Засуджений ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав у повному обсязі, просив задовольнити та пояснив, що за час відбуття покарання залучався до праці, приймав участь у масових заходах, навчався в Сумському навчальному центрі за напрямком «Верстатник широкого профілю», має постійне місце мешкання і буде працювати як тільки звільниться.
Прокурор заперечує щодо задоволення клопотання засудженого про його умовно-дострокове звільнення. Вважає, що засуджений ОСОБА_3 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення, поведінка засудженого не була послідовна та позитивна протягом тривалого часу, має безліч стягнень, характеризується посередньо, тому вважає, що засуджений не довів своє виправлення. Крім того не минув один рік з дня винесення ухвали суду про відмову у задоволенні клопотання Білокура про його умовно-дострокове звільнення.
У судовому засіданні представник Сумської виправної колонії УДПтСУ в Сумській област (надалі-СВК) ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечував, підтримав думку прокурора.
Заслухавши пояснення засудженого, представника СВК та прокурора, дослідивши надані матеріали особової справи та надані до суду докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 засуджений вироком Сумського районного суду Сумської області за ст. 121 ч. 2 КК України до дев`яти років позбавлення волі.
Згідно ст. 12 КК України злочини, передбачений ч. 2 ст. 121 КК України, за вчинення якого був засуджений ОСОБА_3 є умисним тяжким.
Умовно-дострокове звільнення може бути застосовано до осіб, засуджених за вчинення умисного тяжкого злочину, якщо вони відбули не менше двох третин строку покарання, та сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення (ч. 2, п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України).
Відповідно до протоколу затримання початок строку відбування покарання -27.03.2010 р. Згідно ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми від 26.02.2010 року в строк відбування покарання зараховано ОСОБА_3 засудженому вироком від 02.06.2011 р. Сумського районного суду Сумської області за ч. 2 ст. 121 КК України до позбавлення волі на строк 9 років, строк попереднього ув`язнення з 27.03.2010 р. по 10.08.2011 р. включно у співвідношенні одному дню попереднього ув`язнення дорівнює два дні позбавлення волі - у строк основного покарання.
Надаючи оцінку вимогам клопотання в частині доведення засудженим свого виправлення суд входить з наступного.
Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.02.2002 р. № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш мяким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: а) при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення .
Вимогами п.17 вказаної постанови Пленуму ВСУ № 2 від 26.04.2002 р. встановлено, що судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
З матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_3 вбачається, що останній вимоги режиму тримання і та розкладу денного порушує, за що мав 24 стягнення від адміністрації установи, які погашені за строком давнини та має одне стягнення, яке не погашене та не знято у встановленому законом порядку.
На даний час не працевлаштований, приймав участь у роботах по благоустрою території відділення СПС, згідно ст. 118 КВК України, але на даний час участі у житті відділення не приймає. Має 3 заохочення від начальника установи, але потребував періодичного до спонукання до праці.
У відношенні до представників адміністрації установи ввічливий, тактовний, виконує їх законні вимоги під контролем. До заходів, що сприяють становленню засуджених на життєву позицію, яка відповідає правовим нормам і вимогам суспільно корисної діяльності відноситься посередньо.
Спроб до втечі та схильності до суїциїдальної поведінки з боку засудженого не було, на профілактичних обліках не перебуває. Перебував на профілактичному обліку як злісний порушник вимог режиму відбування покарання
За характером спокійний, врівноважений, цілеспрямований, вимогливий до себе. Підтримує стосунки із засудженими різної соціальної спрямованості.
Характер та поведінка засудженого вказують на присутність в його особистості чинників, які після звільнення можуть сприяти скоєнню правопорушення.
Приймав участь у програмі диференційованого виховного впливу на засуджених «Духовне відродження», але заходи, передбачені програмою, відвідував не регулярно.
Вимог загальної санітарії та особистої гігієни дотримується, зовнішньо охайний.
Потребує подальшої виховної роботи в установі.
Після повного та всебічного вивчення даних про засудженого ОСОБА_3 , які містяться в матеріалах особової справи засудженого, суд приходить до переконання, що незважаючи на фактичне відбуття засудженим двох третин призначеного покарання у виді позбавлення волі за умисний тяжкий злочини, у поведінці та ставленні до праці засудженого не з"явилися позитивні зрушення, які свідчать про його наміри стати на шлях виправлення.
Встановлені судом факти позбавляють суд можливості дійти безумовного висновку, як передбачено ст. 81 Кримінального кодексу України, що засуджений ОСОБА_3 своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, зокрема що цілі покарання були досягнуті та виправлення засудженого настало раніше строку, визначеного вироком суду.
Крім того ухвалами Ковпаківського районного суду м. Суми від 29.03.2016 року та 04.01.2017 року у клопотанні ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення було відмовлено.
Відповідно до ч.7 ст. 539 КПК України у разі набрання законної сили ухвалою суду про відмову в задоволенні клопотання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням розгляд повторного клопотання з цього самого питання щодо осіб, засуджених за тяжкі та особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менше п`яти років, може мати місце не раніше як через рік з дня винесення ухвали суду про відмову, а щодо засуджених за інші злочини та неповнолітніх засуджених - не раніше як через шість місяців
З огляду на викладене, суд вважає, що клопотання про умовно-дострокове звільнення від покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_3 не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 81 Кримінального кодексу України, п. 2 ч.1 ст. 537, ст. 539 Кримінального процесуального кодексу України,
У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про умовно-достроково звільнення від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Сумського районного суду Сумської області за ст. 121 ч. 2 КК України у виді дев`яти років позбавлення волі - відмовити.
На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення може бути подана апеляція до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми.
Повний текст ухвали складений 28 березня 2017 року.

Суддя ОСОБА_1