"12" червня 2017 р. Справа № 363/535/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 червня 2017 року слідчий суддя Вишгородського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді клопотання слідчого Вишгородського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Київській області про арешт майна в кримінальному провадженні №0000058 за ч. 2 ст. 190 КК України,
встановив:
у клопотанні прокурор та слідчий порушують питання про арешт банківських рахунків
ТОВ «Контіненталь» у ПАТ «Свербанк» № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 ; у АТ «Піреус Банк МКБ» № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 ; у АТ «Укрексімбанк» № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 ; у АБ «Укргазбанк» № НОМЕР_8 та у ПАТ «Креді Агріколь Банк» № НОМЕР_9 , № НОМЕР_10 та № НОМЕР_11 .
Слідчий в суді просив про задоволення клопотання з викладених у ньому підстав.
Інші учасники процесу, будучи повідомленими про розгляд справи, до суду не прибули, що згідно ч. 1 ст. 172 КПК України не є перешкодою для розгляду клопотання.
Заслухавши слідчого, дослідивши матеріали клопотань, слідчий суддя дійшов наступного.
З матеріалів клопотання встановлено, що досудове розслідування проводиться за фактом заволодіння ОСОБА_4 представником ОСОБА_5 співзасновника ТОВ «Контіненталь» та ОСОБА_6 шахрайським шляхом майном іншого співзасновника вказаного товариства ОСОБА_7 , які 03 жовтня 2016 року в порушення умов статуту товариства провели неповноважні загальні збори товариства на яких виключили ОСОБА_7 з його учасників. В подальшому 01 березня 2017 року новий директор товариства ОСОБА_6 та ОСОБА_4 незаконно відчужили на користь ТОВ «Кузьменецький цегельний завод», власником якого є ОСОБА_6 нерухоме майно ТОВ «Контіненталь», а саме: земельну ділянку кадастровий номер :09:086:0102, що розташована в Київській області, Вишгородський р-н, Димерська селищна рада, магазин «УНІВЕРСАМ», розташований в АДРЕСА_1 , та виробничу базу за адресою АДРЕСА_1 .

Крім того в період часу з 12 жовтня 2016 року по 04 листопада 2016 року з рахунків ТОВ «Контіненталь» здійснювався перерахунок коштів на рахунки юридичних та фізичних осіб підприємців в загальному розмірі 3 840 000 грн.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
-правову підставу для арешту майна;
-можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
-наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
-можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
-розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
-розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
-наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно ч. 3 і 4 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1.збереження речових доказів;
2.спеціальної конфіскації;
3.конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4.відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Банківський рахунок згідно ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» - це рахунок, на якому обліковуються власні кошти, вимоги, зобов`язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів. Відкриття, обслуговування та закриття банківських рахунків є однією з банківських послуг, яка надається на підставі банківського рахунку.
Подане клопотання обґрунтовано необхідністю збереження речових доказів.
З обґрунтованих в клопотанні доводів та конкретних обставин розслідування не можна дійти висновку, що згадані банківські рахунки відповідають критеріям визначеним у ст. 98 КПК України і є речовими доказами.
Слідчим не доведено, що банківські рахунки підприємства, про арешт яких ставиться питання, мають значення доказу в даному кримінальному провадженні, на які може бути накладений арешт згідно ч. 10 ст. 170 КПК України.
Не доведено перед слідчим суддею і існування ризиків, визначених у абзаці другому ч. 1 ст. 170 КПК України або достатність підстав вважати, що такі ризики можуть мати місце.
Не містять матеріали клопотання й будь-яких відомостей на обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання в господарську діяльність товариства, завдяки чому може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту.
Таким чином заявлене клопотання є необґрунтованим та задоволеним бути не може.
На підставі викладеного і керуючись статтями 132, 170-175, 371-372 КПК України;
ухвалив:
в задоволенні клопотання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Київської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, відсутніми при проголошенні в той же строк з моменту отримання її копії.

Слідчий суддя