Справа № 372/875/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/433/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 37 25.04.2017

УХВАЛА
Іменем України
25 квітня 2017 року м. Київ.
Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
потерпілих: ОСОБА_7 , ОСОБА_8
представника потерпілих: ОСОБА_9
обвинувачених: ОСОБА_10 , ОСОБА_11
законного представника: ОСОБА_12
захисників: ОСОБА_13 , ОСОБА_14
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника потерпілих ОСОБА_9 на вирок Обухівського районного суду Київської області від 02 лютого 2017 року; -

в с т а н о в и л а:
Вироком Обухівського районного суду Київської області від 02 лютого 2017 року

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Обухів Київської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
засуджено за ст. 296 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнено засудженого ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку 2 роки, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього, згідно ст. 76 КК України обов`язки.

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Обухів Київської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, працюючого менеджером ТОВ «Агро Темп», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
засуджено за ст. 296 КК України до покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнено засудженого ОСОБА_11 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку 1 рік, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього, згідно ст. 76 КК України обов`язки.

Контроль за поведінкою засуджених ОСОБА_10 і ОСОБА_11 покладено на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем їх проживання.

Цивільний позов ОСОБА_7 задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на користь ОСОБА_7 23013 грн. 65 коп. матеріальних збитків і 20000 грн. моральних збитків, а всього 43013 грн. 65 коп.

Цивільний позов ОСОБА_8 задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_10 і ОСОБА_11 на користь ОСОБА_8 5000 грн. моральних збитків.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно із вироком, кримінальне правопорушення обвинуваченими було вчинено за наступних обставин.

08.11.2014 року, близько 01 год., ОСОБА_10 разом та в групі з ОСОБА_11 , перебуваючи в приміщенні кафе-бару «Шансон» в м. Обухів, Київської обл. по вул.. Малишка, 9-а, та яке є громадським місцем, у присутності відвідувачів закладу та обслуговуючого персоналу, з мотивів явної неповаги до суспільства, переслідуючи хуліганський мотив, в ході бійки, яку розпочав ОСОБА_10 , шляхом нанесення одного удару лівою рукою в область обличчя ОСОБА_8 від якого останній відступив назад, ОСОБА_10 , продовжуючи наносити ОСОБА_8 удари в область голови, від яких останній впав на підлогу, а ОСОБА_10 сів на нього зверху та продовжував наносити йому удари обома руками по голові. Згідно висновку судово-медичної експертизи №2 від 16.01.2015 року у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Також, в ході нанесення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , ОСОБА_7 намагався захистити ОСОБА_8 , та підійшовши до останнього в момент коли той лежав на підлозі та отримував удари від ОСОБА_10 і почав піднімати ОСОБА_8 . В цей час ОСОБА_11 наніс ОСОБА_7 2-3 удари в обличчя. Після чого до дій ОСОБА_11 приєднався ОСОБА_10 та також почав наносити ОСОБА_7 удари в голову, а саме в область щелепи. Згідно висновку судово-медичної експертизи №123 від 05.12.2014 року у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження відносяться до тілесних ушкоджень середньої ступені тяжкості.

В апеляційній скарзі представник потерпілих ОСОБА_9 просить вирок суду першої інстанції щодо обвинувачених ОСОБА_10 і ОСОБА_11 скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особам засуджених і ухвалити новий вирок.
Так, апелянт посилається на те, що призначаючи обвинуваченим покарання, суд не врахував вимог п.3 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.03 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» і не дослідив даних про особи підсудних, вік, стан їх здоров`я, поведінку обвинувачених до вчинення злочину як у побуті, так за місцем роботи чи навчання, їх минуле, склад сім`ї і матеріальний стан. Також, представник посилається на те, що як до так і після проголошення вироку, обвинувачені не відшкодували потерпілим жодних витрат, спричинених кримінальним правопорушенням, що свідчить про те, що ОСОБА_10 і ОСОБА_11 будь-яких висновків для себе не зробили.
Крім цього, представник в апеляційній скарзі посилається на те, що під час розгляду кримінального провадження сторона потерпілих заявляла клопотання про відшкодування витрат на правову допомогу, однак судом дане клопотання вирішено не було, чим були порушенні законні права та інтереси потерпілих.
В запереченнях на апеляційну скаргу представника потерпілих, захисники обвинувачених просять вирок суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на те, що з твердженнями представника потерпілих вони не погоджується, оскільки вирок суду є законним, обґрунтованим, а призначене судом покарання достатнім та необхідним для виправлення засуджених і попередження скоєння нових злочинів.
Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

потерпілих та їх представника, які апеляційну скаргу представника потерпілих підтримали та просили її задовольнити;

прокурора, яка апеляційну скаргу підтримала частково, в частині відшкодування потерпілим процесуальних витрат;

обвинувачених, їх захисників та законного представника обвинуваченого ОСОБА_11 ОСОБА_12 , які проти апеляційної скарги заперечували і просили відмовити в її задоволенні;

перевіривши матеріали кримінального провадження, вислухавши учасників судового розгляду в дебатах та обвинувачених з останнім словом, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, однак суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ч.1 ст. 412 КПК України передбачено, що істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно п. 2 ч.4 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою в резолютивній частині вироку зазначається прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рішення про визнання його винуватим у пред`явленому обвинуваченні та відповідні статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Однак, суд першої інстанції, постановляючи обвинувальний вирок щодо ОСОБА_10 і ОСОБА_11 вказаних вимог закону не дотримався.

Як вбачається з резолютивної частини вироку Обухівського районного суду Київської області від 02.02.2017 року, суд визнав ОСОБА_10 і ОСОБА_11 винними у вчиненні злочину, передбаченого ст. 296 КК України та призначив їм покарання у виді позбавлення волі з застосуванням вимог ст. ст. 75, 76 КК України, однак при цьому не вказав частину статті закону України про кримінальну відповідальність за якою ОСОБА_10 і ОСОБА_11 визнанні винними, що є суттєвим порушенням вимог ст. 374 КПК України.

Зазначені порушення є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення, а тому колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок суду першої інстанції в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Крім цього, призначаючи обвинуваченим покарання із застосуванням вимог ст. ст. 75, 76 КК України суд першої інстанції в резолютивній частині контроль за їх поведінкою поклав на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем їх проживання, в той час як відповідно до вимог ч.3 ст. 76 КК України нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженими органами з питань пробації.

Призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції суд апеляційної інстанції, відповідно до положень ч.2 ст. 415 КПК України, не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

В зв`язку з цим, при новому розгляді суду першої інстанції слід усунути зазначені в даній ухвалі недоліки, врахувати доводи апеляційної скарги представника потерпілих та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 415, 419 КПК України колегія суддів;-

у х в а л и л а :
Вирок Обухівського районного суду Київської області від 02 лютого 2017 року щодо обвинувачених ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

СУДДІ: /підпис/ ОСОБА_2
/підпис/ ОСОБА_3
/підпис/ ОСОБА_4