Справа 556/567/17
Номер провадження 1-кп/556/53/2017
У Х В А Л А
Іменем України
15.05.2017 року Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченої ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,
перекладача ОСОБА_9 ,
В С Т А Н О В И В :
В провадженні Володимирецького районного суду Рівненської області перебувають матеріали кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187, ч.2 ст.263 КК України.
В підготовчому судовому засіданні прокурор вважав за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.
Обвинувачені, їх захисники та потерпілий не заперечили проти сказаного прокурором.
Згідно із ч. 4 ст. 110 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину тієї статті кримінального Закону, а й точне формулювання, в тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення. Формулювання обвинувачення повинно містити посилання на обставини, які у відповідності до положень ст. 91 КПК України входять до предмету доказування, це подія злочину, форма вини, мотив вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої правопорушенням.
В обвинувальному акті, який поступив до суду, згідно правової кваліфікації дій ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , останні обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, а саме у заволодінні чужим майном поєднаним з насильством за попередньою змовою групою осіб.
Формулювання диспозиції ч.2 ст.187 КК України передбачає розбій, вчинений за попередньою змовою групою осіб, або особою, яка раніше вчинила розбій або бандитизм. При цьому, згідно диспозиції ч.1 ст.187 КК України, розбій - напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства. Враховуючи викладене, правова кваліфікація дій ОСОБА_6 та ОСОБА_4 не відповідає викладу диспозиції статті закону про кримінальну відповідальність.
Дії ОСОБА_6 та ОСОБА_4 кваліфікуються як заволодіння чужим майном, при цьому, згідно обвинувального акту шкода завданим кримінальним правопорушенням не встановлена, тобто яким майном заволоділи обвинувачені не відомо.
Розбій є усіченим складом злочину, тобто вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, або з погрозою застосування такого насильства, незалежно від того, заволоділа винна особа майном потерпілого, чи ні. При цьому в разі застосування насильства чи висловлювання погрози його застосування - залежно від характеру насильства чи погрози - діяння кваліфікується, як грабіж чи розбій. Формулювання обвинувачення та правова кваліфікація дій обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_4 не містять вказівки на характер насильства, яке застосовувалось відносно потерпілого ОСОБА_8 . Правова кваліфікація вчиненого обвинуваченими злочину та формулювання обвинувачення відповідно містять лише вказівку про те, що відносно потерпілого застосовувалось насильство, при цьому не розкрито характер вчиненого насильства, яке у випадку вчинення розбою є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства.
Зазначене вище вказує про те, що при складенні обвинувального акту невірно зазначено правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. Крім цього, формулювання обвинувачнення відносно ОСОБА_4 за ч.2 ст.187 КК України неповне, поверхневе, не розкрита роль її співчучасті у вчиненні злочину. Встановлені фактичні обставини дублюються у формулюванні обвинувачення.
Характер насильства при вчиненні розбою є обов`язковою складовою об`єктивної сторони кримінального правопорушення, тому в суду виникає думка про безпідставність обвинувачення ОСОБА_6 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, оскільки, їх дії також можна кваліфікувати за ч.2 ст.186 КК України, як насильницький грабіж.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того Європейський суд з прав людини нагадує, що положення зазначеного вище підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Зазначені обставини вказують на невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, що унеможливлює призначити судовий розгляд по даному кримінальному провадженню, тому обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та ОСОБА_4 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч.2 ст.263 КК України, підлягає поверненню прокурору для усунення протягом розумного строку виявлених недоліків.
Керуючись ст. ст. 314, 291, 372 КПК України, суд
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Рівненської області протягом семи днів з дня її оголошення через Володимирецький районний суд Рівненської області.

Суддя: ОСОБА_1