АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/255/17 Справа № 707/2331/16-к Категорія: ч.1 ст.389 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 травня 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 12.01.2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Черкаси, ромської національності, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 18.09.2015 р. Вінницьким міським судом за ч. 1 ст. 286 КК України до 2 років обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки, -

засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 389 КК України, з застосуванням вимог ст. 69 КК України, до штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Вирішена доля речових доказів відповідно до ст.. 100 КПК України.

в с т а н о в и л а :
Вироком Черкаського районного суду Черкаської області ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що він будучи засудженим 18.09.2015 року Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 1 ст. 286 КК України до 2 років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування основного покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 3 роки та, перебуваючи на обліку в Черкаському РВ КВІ УДПтСУ в Черкаській області, умисно ухилився від відбуття покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, а саме : позбавлення права керувати транспортним засобом впродовж 3 років , та 19.04.2016 близько 08 години 05 хвилин, керував автомобілем марки «ВАЗ 2106» д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи посвідчення водія відповідної категорії, по 58 км автодороги сполучення Золотоноша-Черкаси-Сміла-Умань, де був зупинений молодшим інспектором Смілянського відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_10 та притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП.

На вказаний вирок прокурор подав апеляційну скаргу в якій просив вирок суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості , ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 1 ст. 389 КК України 2 роки обмеження волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину основного покарання та повністю - невідбуту частину додаткового покарання за вироком Вінницького міського суду від 18.09.2015 року та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 3 років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік 7 місяців.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляціїну скаргу, просив її задовільнити; думки обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просили вирок суду скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в зв`язку з порушенням судом першої інстанції вимог ч. 3 ст. 349 КПК України ; вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга пркурора не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним і обгрунтованим та грунтуватись на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, з дотриманням вимог кримінального та кримінально-процесуального закону.

Відповідно до ст.ст. 409, 410, 412 КПК України підставою для скасування вироку є неповнота судового розгляду, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається з вироку суду першої інстанції, кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 розглянуто судом в порядку ч.3 ст.349 КПК України без дослідження доказів стосовно обставин справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд вправі, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Допит обвинуваченого здійснюється обов`язково, крім випадку, якщо він відмовився від давання показань.

Зі звукозапису судового засідання суду першої інстанції вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 , хоча і говорив, що вину у скоєному злочині визнає повністю, однак згідно його показів він визнав лише факт керування транспортним засобом, але умислу на порушення додаткового покарання, у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком, визначеного вироком Вінницького міського суду від 18.09.2015 року, не визнавав, оскільки, як пояснив, за кермо автомобіля сів, бо терміново необхідно було відвезти ліки його батькові, який на той час перебував у лікарні.

Вказані покази обвинувачений ОСОБА_7 підтвердив і в суді апеляційної інстанції. Крім того, пояснив, що якби не термінова необхідність відвезти ліки батькові в лікарню, то за кермо автомобіля він не сідав би. Але належної оцінки вказаним обставинам судом першої інстанції надано не було.

Районний суд, розглянувши справу в порядку ч.3 ст. 349 КПК України , не з`ясував належним чином позицію обвинуваченого, який, як вбачається з його показів в суді як першої , так і апеляційної інстанції, фактично не визнавав свою вину в у вчиненні інкримінованого йому злочину - умисному ухиленні від покарання, не повязаного з позбавленням волі, крім того, письмової згоди на розгляд справи судом у скороченому порядку без з`ясування фактичних обставин справи та дослідження доказів щодо вказаних обставин справи не давав.

Тому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції допустив істотні порушененя вимог кримінального процесуального закону та безпідставно розглянув кримінальне провадження у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

З врахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки судом першої інстанції під час судового провадження були допущені істотні порушеням вимог кримінального процесуального законодавства та неповнота судового розгляду, тому вирок суду слід скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції, під час якого потрібно, дослідивши докази по справі в повному обсязі, відповідно до вимог кримінального і кримінального процесуального законів, прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст. 405, п. 6 ч. 1 ст. 407, ст.ст.412, 415, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 12 січня 2017 року відносно ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Головуючий :

Судді :