Справа №345/1351/17
Провадження № 1-м/345/4/2017
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.05.2017 року м. Калуш
Калуський міськрайонний суд Івано Франківської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Станькова Калуського району Івано Франківської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, засудженого 30.09.2015 року вироком Ізмайловського районного суду м. Москви за ч. 3 ст. 30, п.п. а, г ч. 2 ст. 161 та п. в ч. 4 ст. 162 КК Російської Федерації на вісім років шість місяців позбавлення волі, без штрафу, без обмеження волі, з відбуттям покарання у виправній колонії суворого режиму, Апеляційною ухвалою судової колегії по кримінальних справах Московського міського суду від 28.04.2016 року вирок Ізмайловського районного суду м. Москви від 30.09.2015 року змінено та зазначено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кожен визнані винуватими у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 30, п.п. а, г ч. 2 ст. 161 та п. в ч. 4 ст. 162 КК Російської Федерації. В решті вирок залишено без змін,
з участю: прокурора ОСОБА_5
що до Калуського міськрайонного суду Івано Франківської області надійшло клопотання із Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно ОСОБА_3 , в якому просить визначити статті, частини статей КК України, якими передбачена відповідальність за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_3 визнано винуватим вироком Ізмайловського районного суду м. Москви від 30.09.2015 року з врахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Московського міського суду від 28.04.2016 року та визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_3 .
Вироком Ізмайловського районного суду м. Москви ОСОБА_3 засуджено за ч. 3 ст. 30, п.п. а, г ч. 2 ст. 161 та п. в ч. 4 ст. 162 КК Російської Федерації на вісім років шість місяців позбавлення волі, без штрафу, без обмеження волі, з відбуттям покарання у виправній колонії суворого режиму.

Апеляційною ухвалою судової колегії по кримінальних справах Московського міського суду від 28.04.2016 року вирок Ізмайловського районного суду м. Москви від 30.09.2015 року змінено та зазначено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кожен визнані винуватими у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 30, п.п. а, г ч. 2 ст. 161 та п. в ч. 4 ст. 162 КК Російської Федерації. В решті вирок залишено без змін.

Вирок суду набув законної сили 28.04.2016 року.

Як вбачається із довідки від 08.12.2016 року, станом на 08.12.2016 року засуджений ОСОБА_3 , 1990 року народження, відбув 1 рік 9 місяців 23 дні, невідбута частина складає 6 років 8 місяців 7 днів від покарання, призначеного судом. Зараховано в строк відбування покарання термін перебування під вартою до винесення вироку з 16.02.2015 року по 30.09.2015 року. Початок строку 30.09.2015 року. Кінець строку 15.08.2023 року.

На підставі Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року та статті 606 КПК України Міністерством юстиції України прийнято рішення про прийняття в Україну громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для подальшого відбування покарання, призначеного вироком Ізмайловського районного суду м. Москви від 30.09.2015 року з врахуванням змін, внесених ухвалою Московського міського суду від 28.04.2016 року.

У клопотанні представник Міністерства юстиції України просить дане клопотання розглядати у його відсутності.

У судовому засіданні прокурор не заперечує проти клопотання щодо приведення у відповідність вирок суду Російської Федерації.

Суд, вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи. Вважає, що клопотання підлягає до задоволення виходячи із наступних підстав.

Розглядаючи клопотання про приведення вироку суду Російської Федерації, суд виходить із положень Конституції України, глави 46 КПК України, якими регламентовано визнання та виконання вироків судів іноземних держав та передача засуджених осіб, Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, та норм Кримінального кодексу України.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 602 КПК України, вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Пунктом «b» частини 1 статті 9 Європейської конвенції про передачу засуджених осіб визначено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.

Пунктами «а», «d» статті 11 Конвенції про передачу засуджених осіб встановлено, що при заміні вироку мають враховуватися зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку, а також не може посилюватися кримінальне покарання засудженої особи.

Крім того, умови передачі засуджених осіб і їх прийняття для відбування покарання визначені у ст. 606 КПК України, а порядок розгляду судом питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України регламентований положеннями ст. 610 КПК України, відповідно до яких під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави. При призначені строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків, визначених у ч. 4 ст. 610 КПК України.

При цьому суд, як це визначено у ч. 3 ст. 603 КПК України, не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави, та не вирішує питання щодо винуватості особи.

Статтею 606 КПК України визначаються умови передачі засуджених осіб для відбування покарання в Україні: якщо ця особа є громадянином держави виконання вироку; якщо вирок набрав законної сили; якщо на час отримання запиту про передачу засуджений має відбувати покарання упродовж як найменш шести місяців або якщо йому ухвалено вирок до ув`язнення на невизначений строк; якщо на передачу згоден засуджений або з урахуванням його віку або фізичного чи психічного стану на це згоден законний представник засудженого; якщо кримінальне правопорушення, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, є злочином згідно із законодавством держави виконання вироку або було б злочином у разі вчинення на її території, за вчинення якого може бути призначено покарання у виді позбавлення волі; якщо відшкодовано майнову шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, а в разі наявності також процесуальні витрати; якщо держава ухвалення вироку і держава виконання вироку згодні на передачу засудженого.

ОСОБА_3 є громадянином України, останнє відоме місце проживання в Україні: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 засуджено вироком Ізмайловського районного суду м. Москви ОСОБА_3 засуджено за ч. 3 ст. 30, п.п. а, г ч. 2 ст. 161 та п. в ч. 4 ст. 162 КК Російської Федерації на вісім років шість місяців позбавлення волі, без штрафу, без обмеження волі, з відбуттям покарання у виправній колонії суворого режиму.

Апеляційною ухвалою судової колегії по кримінальних справах Московського міського суду від 28.04.2016 року вирок Ізмайловського районного суду м. Москви від 30.09.2015 року змінено та зазначено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кожен визнані винуватими у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 30, п.п. а, г ч. 2 ст. 161 та п. в ч. 4 ст. 162 КК Російської Федерації. В решті вирок залишено без змін.

Вирок суду набув законної сили 28.04.2016 року.

ОСОБА_3 висловив бажання бути переданим в Україну, що підтверджується його письмовою заявою.

ОСОБА_3 засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 30, п.п. а, г ч. 2 ст. 161 та п. в ч. 4 ст. 162 КК Російської Федерації (замах на грабіж, тобто відкрите викрадення чужого майна за попередньою змовою групою осіб із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я чи із погрозою застосування такого насильства та розбій із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень потерпілому), що також є караним діянням відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до довідки від 08.12.2016 року, засуджений ОСОБА_3 , 1990 року народження, станом на 08.12.2016 року відбув 1 рік 9 місяців 23 дні, невідбута частина складає 6 років 8 місяців 7 днів від покарання, призначеного судом. Зараховано в строк відбування покарання термін перебування під вартою до винесення вироку з 16.02.2015 року по 30.09.2015 року. Початок строку 30.09.2015 року. Кінець строку 15.08.2023 року.

Згідно із ч. 3 ст. 609 КПК України Міністерство юстиції України в разі прийняття рішення щодо прийняття громадянина України, засудженого судом іноземної держави, для подальшого відбування покарання на території України звертається до суду з клопотанням про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 КПК України клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України відповідно до ч.3 ст. 609 цього Кодексу розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України.

Відповідно до діючого Кримінального кодексу України замах на грабіж, тобто відкрите викрадення чужого майна за попередньою змовою групою осіб із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я чи із погрозою застосування такого насильства та розбій із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, кваліфікується за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 та ч. 4 ст. 187 Кримінального кодексу України, як закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства, за попередньою змовою групою осіб та розбій, спрямований на заволодіння майном у великих чи особливо великих розмірах або поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.

Санкція ст. 186 ч. 2 КК України передбачає покарання позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років.

Санкція ст. 187 ч. 4 КК України передбачає покарання позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна.

Покарання ОСОБА_3 було призначено із застосуванням ч. 2 ст. 69 КК Російської Федерації «Призначення покарання за сукупністю злочинів», що відповідно до законодавства України, призначається покарання згідно ст. 70 КК України.

За своїм характером покарання не повинне посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинне вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину.

З урахуванням наведеного, з огляду на те, що призначене ОСОБА_3 за вироком Ізмайловського районного суду м. Москви від 30.09.2015 року та апеляційною ухвалою судової колегії по кримінальних справах Московського міського суду від 28.04.2016 року покарання відповідає покаранню, встановленому санкцією ч. 4 ст. 187 КК України, суд вважає можливим привести у відповідність із законодавством України вирок Ізмайловського районного суду м. Москви від 30.09.2015 року з врахуванням апеляційної ухвали судової колегії по кримінальних справах Московського міського суду від 28.04.2016 року щодо ОСОБА_3 та вважати ОСОБА_3 засудженим за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 та ч. 4 ст. 187 Кримінального кодексу України із застосуванням ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на вісім років шість місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 необхідно рахувати з моменту його затримання, тобто з 16.02.2015 року.

На підставі наведеного й керуючись ст. ст. 70 КК України, ст. ст. 372, 602 604, 610 КПК України, суд,

у х в а л и в:
Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Ізмайловського районного суду м. Москви від 30.09.2015 року та апеляційною ухвалою судової колегії по кримінальних справах Московського міського суду від 28.04.2016 року у відповідність із законодавством України відносно ОСОБА_3 задоволити.

Привести у відповідність із законодавством України вирок Ізмайловського районного суду м. Москви від 30.09.2015 року та апеляційною ухвалою судової колегії по кримінальних справах Московського міського суду від 28.04.2016 року відносно громадянина України ОСОБА_3 засудженого за ч. 3 ст. 30, п.п. а, г ч. 2 ст. 161 та п. в ч. 4 ст. 162 Кримінального Кодексу Російської Федерації до 8 років 6 місяців позбавлення волі.

Вважати ОСОБА_3 засудженим за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 та ч. 4 ст. 187 Кримінального кодексу України на 8 (вісім) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання у вигляді позбавлення волі ОСОБА_3 відповідно до вироку суду, при приведенні його у відповідність із законодавством України, рахувати з 16 лютого 2015 року.

Копію ухвали направити до Міністерства юстиції України.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Івано Франківської області через Калуський міськрайонний суд Івано Франківської області шляхом подання апеляції протягом 7 діб з часу проголошення, а засудженим у цей же ж строк з часу отримання копії ухвали.

Головуючий: