Справа № 749/216/17
Провадження № 1-кп/732/41/17
У Х В А Л А
про застосування примусових заходів медичного характеру

24 липня 2017 року м. Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , з участю секретарів - ОСОБА_2 ОСОБА_3 , прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 особи, стосовно якої вирішується питання про застосування заходів медичного характеру ОСОБА_6 , його законного представника ОСОБА_7 , захисника - адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000302, про застосування примусових заходів медичного характеру відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сновськ Сновського району Чернігівської області, українця, громадянина України, інваліда 2 групи, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , не працююцого,

якому пред`влено підозру у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 15 і ч. 2 ст. 194 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Слідчий Сновського ВП Менського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_9 , розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000302 від 16.10.2014 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 і ч. 2 ст. 194, звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором у провадженні, начальником Щорського відділу Менської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 .

Відповідно до клопотання ОСОБА_6 зневажливо відносячись до функціонування церкви та її настанов, вирішив знищити шляхом підпалу церкву Свято-Покровської Парафії, яка розташована по АДРЕСА_1 . З цією метою ОСОБА_6 , 16.10.2014 року, близько 04 години, прибув до вищевказаної будівлі, яка є культовою спорудою та в якій маються предмети, що мають духовну та культурну цінність, де використовуючи заздалегідь підготовлені горючі суміші та тканину, сірниками підпалив будівлю церкви. Факт пожежі був помічений перехожими громадянами та вогонь приборкано, тому знищення споруди не було закінчено з причин, які не залежали від волі ОСОБА_6 . В результаті умисного підпалу вогнем було пошкоджено будівлю церкви.

Суспільно небезпечному діянню ОСОБА_6 органом досудового розслідування надано кримінально-правову оцінку за частиною 2 статті 15, частиною 2 статті 194 КК України.

27.02.2015 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 і ч. 2 ст. 194КК України.

Згідно висновку амбулаторної судово психіатричної експертизи № 41 від 25.01.2017 року у ОСОБА_6 на час вчинення суспільно небезпечного діяння, у скоєнні якого він підозрюється, мала місце параноїдна шизофренія, яка позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. Станом на момент проведення експертизи у ОСОБА_6 виявлений хронічний психічний розлад параноїдна шизофренія, яка позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, йому показане застосування примусових заходів медичного характеру - госпіталізацію до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Прокурор у судовому засіданні просив задовольнити клопотання слідчого про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом, оскільки за висновком проведеної у справі амбулаторної судово-психіатричної експертизи він у зв`язку з параноїдною шизофренією не міг усвідомлювати свої дії і керувати ними, тому до ОСОБА_6 рекомендовано застосувати примусові заходи медичного характеру - госпіталізацію до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Представник потерпілого у судовому засіданні покладався на розсуд суду у питанні застосування до ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру.

ОСОБА_6 у судовому засіданні 24.07.2017 року пояснив, що 16.10.2014 року в період часу з 03 до 04 години ранку він, в знак протесту проти дій священиків церкви Свято-Покровської Парафії, прибув до будівлі вказаної церкви, переліз через паркан та за допомогою сірників, ганчірки, мастила лампадного запалив вогонь біля стіни будівлі церкви. Після цього він залишив місце події, розклеїв листівки та пішов до лісу. В лісі він розкаявся у вчиненому та пішов до міліції, де працівникам міліції зізнавався у підпалі церкви. Він надав пояснення та видав залишки мастила лампадного. Під час перебування в психіатричній лікарні у 2014 році він розповідав своєму лікарю, що підпалив церкву. Наполягав, що саме він вчинив підпал церкви, у вчиненому розкаявся. Пояснив, що на початку судового розгляду він надавав суду неправдиві пояснення щодо вчинення підпалу церкви іншою особою, оскільки не бажав настання для себе негативних наслідків.

Захисник та законний представник ОСОБА_6 в судовому засіданні просили застосувати до ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру у виді амбулаторного лікування.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, допитавши свідків та дослідивши матеріали кримінального провадження і наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або в стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.

За правилами ст. 513 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання:
1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення;
2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою;
3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності;
4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання;
5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.
Оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, суд приходить до наступних висновків.

З показань свідків сторони обвинувачення ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , допитаних в судовому засіданні, встановлено, що вони не були очевидцями вчинення суспільно-небезпечного діяння, а були присутні на території церкви в момент пожежі та її гасіння. ОСОБА_6 серед інших не бачили.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні показав, що 16.10.2014 року в денний час в Щорський районний відділ міліції з`явився ОСОБА_6 та повідомив, що він підпалив церкву, розповів детально про обставини вчинення підпалу.

Факт підпалу церкви 16.10.2014 року підтверджується також письмовими доказами справи, дослідженими в судовому засіданні в тому числі актом про пожежу від 16.10.2014 року, протоколом огляду місця події від 16.10.2014 року ( а.с.139-143)

З описової частини висновку №41 судово-психіатричної експертизи від 25.01.2017р. щодо ОСОБА_6 (а.с.166) встановлено, що під час госпіталізації ОСОБА_6 з 18.10.2014 по 11.12.2014 року до КЛПЗ «Чернігівська психоневрологічна лікарня» останній повідомляв лікарям, що здійснив підпал церкви.

Отже, в ході судового розгляду встановлено, що суспільно небезпечне діяння, передбачене частиною 2 статті 15, частиною 2 статті 194 КК України мало місце, і воно було вчинене ОСОБА_6 .

Відповідно до частини третьої статті 503 КПК України кримінально-правова оцінка суспільно небезпечного діяння, вчиненого у стані неосудності, повинна ґрунтуватися лише на відомостях, які характеризують суспільну небезпеку вчинених дій. При цьому не враховуються попередня судимість, факт вчинення раніше кримінального правопорушення, за який особу звільнено від відповідальності або покарання, факт застосування до неї примусових заходів медичного характеру.

Дослідженням висновку №41 судово-психіатричної експертизи від 25.01.2017р. (а.с.168) встановлено, що у ОСОБА_6 на час вчинення суспільно небезпечного діяння, у скоєнні якого він підозрюється, мала місце параноїдна шизофренія, яка позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. Станом на момент проведення експертизи у ОСОБА_6 виявлений хронічний психічний розлад параноїдна шизофренія, яка позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, йому показане застосування примусових заходів медичного характеру - госпіталізацію до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Частиною другою статті 19 КК України передбачено, що не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно частини другої статті 513 КПК України визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру як госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Частиною третьою статі 94 КК України передбачено, що госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у психіатричному закладі і лікування у примусовому порядку.

Оскільки в ході судового розгляду встановлено факт вчинення ОСОБА_6 суспільно небезпечного діяння, передбаченого частиною 2 статті 15, частиною 2 статті 194 КК України в стані неосудності, і ОСОБА_6 потребує госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання.

При цьому суд відкидає як необґрунтовані і такі що суперечать висновкам судово-психіатричного експерта твердження захисника ОСОБА_6 про те, що його підзахисному має бути призначений такий вид примусових заходів медичного характеру як надання амбулаторної психіатричної допомоги.

Враховуючи те, що строк дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 у данному кримінальному провадженні закінчився 23.07.2017 року, суд для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_6 вважає за доцільне задовольнити клопотання прокурора та до набрання законної сили даної ухвали слід обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у виді поміщення до психіатричного закладу, в умовах, що виключають небезпечну поведінку.
На підставі статті 100 КПК України після набрання ухвалою законної сили речові докази - пожежне сміття та порожню пластикову пляшку слід знищити. (а.с.158-159)

На підставі викладеного, керуючись статями 93, 94 Кримінального кодексу України, статтями 100, 371, 372, 392, 393, 395, 508, 512, 513, 516 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання про застосування до ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру - задовольнити.

Застосувати у кримінальному провадженні №0000302 до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу і звичайним наглядом.

До набрання чинності ухвалою суду обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у виді поміщення до психіатричного закладу, в умовах, що виключають небезпечну поведінку.
Речові докази: пожежне сміття та порожню пластикову пляшку, які знаходяться на зберіганні у камері речових доказів Сновського ВП Менського ВП ГУНП в Чернігівській області - знищити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги через Городнянський районний суд Чернігівської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1