Справа №589/5251/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/284/17 Суддя-доповідач - Макаровець

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" липня 2017 р. колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 20 січня 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Чапліївка Шосткинського району Сумської області, громадянин України, з неповною середньою освітою, не працювлаштований, неодружений, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий Шосткинським міськрайонний судом Сумської області :

- 18.05.2004 року за ч.3 ст.185, ч.1 ст.263, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 24.03.2010 року за ч.2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

- 14.03.2012 року за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 08.05.2012 року за ч. 2 ст. 185, ч.3 ст.185, ч. 1 ст. 70, ч.4 ст. 70 до 3 років 1 місяця позбавлення волі, звільнився 14.04.2015 року по відбуттю строку покарання,

обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,-

з участю прокурора - ОСОБА_8

обвинуваченого - ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА:
До апеляційного суду Сумської області надійшла апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , в якій прокурор просить вирок відносно ОСОБА_7 скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого за ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді шести місяців арешту.

Крім того, прокурор просив дослідити характеризуючи особу обвинуваченого дані, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, довідку про судимість.

Згідно вироку, 13 грудня 2016 року, в денний час, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у кухні будинку АДРЕСА_2 , в якому проживають його знайомі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , лежачи па ліжку, засунув руку під подушку та дістав звідти гроші в сумі 400 грн. (дві купюри номіналом по 200 грн. кожна), що належать потерпілій ОСОБА_10 . Після чого ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне, з корисливих мотивів, викрадення чужого майна, діючи повторно, скориставшись тим, що його ніхто не бачить, викрав вказані грошові кошти та заховав їх до кишені свого одягу, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду в сумі 400 грн.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винними за ч.2 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді одного року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю в один рік.

На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи (у разі працевлаштування).

Питання речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України

Вимоги апеляційної скарги прокурор мотивує тим, що:

- при призначенні покарання ОСОБА_7 , судом необгрунтовано застосовано пом`якшуючу обставину, передбачену ст. 66 КК України, як добровільне відшкодування шкоди, при тому, що з показів самого обвинуваченого вбачається, що викрадене ним майно було добровільно видане ним слідчому під час допиту в якості підозрюваного і обвинуваченим жодним чином не відшкодовано;

- суд безпідставно застосував вимоги ст. 75 КК України і необгрунтовано звільнив обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим терміном, не обґрунтувавши належним чином мотиви прийняття такого рішення у вироку,

- суд не врахував, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий за скоєння умисних, у т.ч. і тяжких корисливих злочинів проти власності, до реальної міри покарання у виді позбавлення волі, за місцем мешкання характеризується посередньо, не працює, не перебуває на обліку в центрі зайнятості, вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочинів.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Заслухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, прокурора, який частково підтримав вимоги поданої апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, провівши судові дебати і вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд першої інстанції розглянув вказане кримінальне провадження в порядку ч.3 ст.349 КК України, з урахуванням зазначеного вирок суду в частині фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини та кваліфікації дій обвинуваченого в апеляційній скарзі не оскаржується.

При призначенні покарання обвинуваченому суд врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України, відноситься до злочину середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він не перебуває на обліку у лікаря психіатра та нарколога (а.п.35-37), має постійне місце проживання, за місцем проживання скарг на нього не надходило, офіційно не працює, займається тимчасовими заробітками (а.п.25), не одружений. Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, судом визнано його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування шкоди потерпілій. Крім того, судом першої інстанції обґрунтовано враховано наявність обтяжуючих покарання обставин - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.

Саме з урахуванням даних про особу обвинуваченого, наявності обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, з яким погоджується колегія суддів, про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 , в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, покарання у виді 1 року позбавлення волі.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на безпідставне врахування судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання такої пом`якшуючої покарання обставини як добровільне відшкодування шкоди потерпілій, колегія судді не може прийняти до уваги, з врахуванням того, що в обвинувальному акті, затвердженому прокурором, вказана обставина зазначена як пом`якшуюча, крім того, з звукозапису судового засідання від 20 січня 2017 року (а.п.42) вбачається, що на запитання судді щодо доказів на підтвердження зазначеного, прокурором, суду для огляду, було надано розписку потерпілої про повернення їй викрадених коштів.

Такими, що не заслуговують на увагу колегія суддів вважає й доводи апеляційної скарги про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді 6 місяців арешту, оскільки прокурор належним чином не вмотивував, які обставини він вважає такими, що дали б підстави для призначення обвинуваченому наближеного до мінімального покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 185 КК України, ніж призначено судом першої інстанції.

Разом з тим, доводи прокурора щодо безпідставного звільнення судом на підставі ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, на думку колегії суддів, є обґрунтованими та такими, що заслуговують на увагу.

Так, відповідно до вимог ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Згідно роз`яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року (зі змінами) «Про практику призначення судами кримінального покарання», рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

Цих вимог закону судом першої інстанції належним чином дотримано не було і, звільняючи ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, суд не навів переконливих доводів на підтвердження прийнятого рішення про можливість його виправлення без відбування покарання, а лише зазначив, як підстави для звільнення його від відбування покарання з випробуванням те, що обвинувачений здатний виправитися не перебуваючи в ізоляції від суспільства.

При цьому, судом не враховано, що ОСОБА_7 :

- раніше неодноразово судимий за скоєння умисних, у т.ч. і тяжких корисливих злочинів проти власності, до реальної міри покарання у виді позбавлення волі, що підтверджується вимогою про судимості (а.п. 31-32),

- інкримінований злочин вчинив маючи не зняті та не погашені судимості, через нетривалий час після того, як звільнився по відбуттю покарання, що свідчить про його вперте небажання стати на шлях виправлення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при звільненні обвинуваченого ОСОБА_7 від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (п.2 ч.1 ст. 413 КПК України), що відповідно до положень п.4 ч. 1 ст. 409 та п.4 ч.1 ст.420 КПК України, є підставою для скасування вироку районного суду в частині звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням та з врахуванням вищезазначеного, постановлення нового вироку в цій частині, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню.

Підстави для вирішення питання щодо запобіжного заходу, на думку колегії, відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 413, 414, 418, 419, 420 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 20 січня 2017 року відносно ОСОБА_7 , у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, скасувати, в частині звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, відповідно до ст. 75 КК України.

Ухвалити новий вирок, за яким вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі.

Строк відбування призначеного покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

В іншій частині вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 20 січня 2017 року відносно ОСОБА_7 залишити без зміни.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом згідно: суддя ОСОБА_2