ЄУН № 337/2896/17
Провадження №1-кс/337/680/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2017 року слідчий суддя Хортицького районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , власника ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого Хортицького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна за кримінальним провадженням № 0001888 від 06 серпня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж)

в с т а н о в и в :

Слідчий Хортицького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Запорізької місцевої прокуратури №3 про накладання арешту автомобіля марки «Nissan» моделі «Qashqai» д.н. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія/номер НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 , із забороною користуватись та розпоряджатись.

В клопотанні слідчий зазначив, що 06.08.2017 року, приблизно об 11 годині, невстановлена особа, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_1 , відкрито викрала у ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 10000 гривень, та 400 доларів США. Відомості за даним фактом внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001888 від 06.08.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Допитана як потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що 06.08.2017 року невідомі особи з викраденим конвертом з грошима забігли у двір будинку, де сіли в автомобіль д.н. НОМЕР_3 в кузові білого кольору, та зникли у невідомому напрямку на вказаному автомобілі, що також підтвердили свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . Опитаний ОСОБА_8 пояснив, що він на автомобілі марки «Nissan» моделі «Qashqai» д.н. НОМЕР_1 , що належить його дівчині ОСОБА_4 . вирішив за оплату возити на протязі дня невідомих чоловіків, та у Хортицькому районі, вийшов з автомобілю та направився сходити в туалет, де у дворі побачив одного з чоловіків та жінку яка кричала. В цей час він звернув увагу, що його автомобіль під`їхав у двір будинку де сталась сутичка між чоловіками та очевидцями. Перелякавшись, що автомобіль можуть викрасти ОСОБА_8 сів у автомобіль на переднє пасажирське сидіння, заїхали у двори, адресу яких ОСОБА_8 назвати не може де зникли у невідомому напрямку, а він направився додому, де по дорозі слідування на Набережній магістралі він був зупинений співробітниками поліції.

В клопотанні слідчий теж зазначив, що 06.08.2017 року в період часу із 13 години 20 хвилин до 14 години 50 хвилин було проведено огляд місця події, а саме ділянки місцевості розташованої за адресою: м. Запоріжжя, вул. Кронштатська, біля Набережної магістралі, в ході проведення якого було виявлено та вилучено речі, які мають значення по кримінальному провадженню, а саме: автомобіль марки «Nissan» моделі «Qashqai» д.н. НОМЕР_1 в кузові білого кольору; ключ від автомобілю марки «Nissan» моделі «Qashqai» д.н. НОМЕР_1 ; технічний паспорт серія номер НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 ; страховий поліс серія номер АК/5689103 на ім`я ОСОБА_4 на автомобіль марки «Nissan» моделі «Qashqai» д.н. НОМЕР_1 ;

Слідчий вважає, що враховуючи те, що автомобіль, який є предметом злочину з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно - на автомобіль марки «Nissan» моделі «Qashqai» д.н. НОМЕР_1 .

В судовому засіданні слідчий, підтримав клопотання, з мотивів викладених у клопотанні, наполягав на його задоволенні та просив провести судовий розгляд без застосування засобів фіксації судового процесу та у порядку ч. 2 ст. 163 КПК України. Також додатково пояснив, що за кримінальним провадженням ще нікому підозра не пред`явлена, та автомобіль знаходиться не території Хортицького ВП.

У судовому засіданні власниця автомобіля ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечувала та пояснила, що у неї у власності є автомобіль «Nissan» моделі «Qashqai» НОМЕР_1 . Вона з ОСОБА_9 , своїм хлопцем, 3-4 серпня приїхали до м. Запоріжжя з м. Дніпро щоб їхати далі на море. ОСОБА_9 у м. Запоріжжя немає знайомих, та він ні з ким не зв`язувався по телефону. 6 серпня вона спала, а ОСОБА_9 повідомив її що хоче поїхати та заробити гроші як таксист, вона погодилась на те, що він візьме автомобіль. Вже пізніше їй зателефонували із поліції і повідомили про те, що сталось. Вона як власник автомобіля не заперечувала проти його огляду. Також пояснила, що автомобіль їй потрібен як засіб пересування, та вона не планує його відчужувати.

Дослідивши матеріали, заслухавши пояснення учасників процесу, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно до вимог п. 2, 3 ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу)

Як вбачається з представлених матеріалів, в них відсутня обґрунтована підозра у вчиненні саме ОСОБА_8 , який керував автомобілем, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України.

Власниця транспортного засобу автомобіля марки «Nissan» моделі «Qashqai» державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , не є учасником кримінального провадження № 0001888 від 06 серпня 2017 року.

Згідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В обґрунтування клопотання слідчим вказано, що автомобіль є предметом злочину, за кримінальним провадженням № 0001888 від 06 серпня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, за фактом відкритого викрадення у ОСОБА_5 грошових коштів.

У судовому засіданні слідчий не визначився щодо статусу майна, відносно якого ставиться питання про арешт, оскільки постанови про визнання речовим доказом до клопотання не долучено.

Слідчий звертаючись до суду з клопотанням, в якому просить накласти арешт на майно, не наводить підстави, які зазначені у ч. 1 ст. 170 КПК України, необхідні для накладення такого арешту, а саме чи є таке майно доказом, чи підлягає воно спеціальній конфіскації, просто конфіскації, або для відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення(цивільний позов) та наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні.
В своєму клопотанні слідчий лише цитує загальні положення ст. 170 КПК України без посилання на конкретні підстави, які необхідні для накладення арешту, однак це не є достатньою умовою для накладення арешту на майно. Окрім того, всупереч нормам законодавства, відсутня мета забезпечення, відповідно до котрої, арешт майна допускається, не наведені і не підтверджено існування обставини, які підтверджують, незастосування заборони або обмеження користування, розпорядження майном, призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Європейський суд з прав людини, через призму своїх рішень, неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти(справа "Іатрідіс проти Греції", справа "Антріш проти Франції", та "Кушоглу проти Болгарії", справа "Спорронг та Льонрот проти Швеції", справа "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства").
Згідно зі ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, яка його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Отже, слідчим не доведено необхідності накладання арешту на зазначене майно, що відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України є підставою для відмови в задоволенні клопотання про арешт майна.

Керуючись ст. 98, 131, 163, 170-173, 175 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого Хортицького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0001888 від 06 серпня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, про арешт майна: автомобіля марки «Nissan» моделі «Qashqai» державний номер НОМЕР_1 який належить ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Запорізької області.

Слідчий суддя: ОСОБА_1