11-кп/775/315/2017(м)
264/1619/17

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Донецької області у м.Маріуполі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29 травня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05 травня 2016 року ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 травня 2016 року засудженому ОСОБА_7 зарахований строк попереднього ув`язнення з 03 червня 2015 року по 05 травня 2016 року за правилами ч.5 ст.72 КК України.

05 квітня 2017 року засуджений ОСОБА_7 звернувся до Іллічівського районного суду м. Маріуполя з клопотанням, в якому просив застосувати до нього ст. 82 КК України та звільнити умовно-достроково.

Ухвалою Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 29 травня 2017 року в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовлено.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Зазначає, що засуджений відбув 2/3 частини строку покарання, як це передбачено ст.81 КК України. Вказує, що судом не взято до уваги ряд медичних довідок про стан здоров`я засудженого та доводи останнього з цього приводу, який має тяжку хворобу ніг, яка не дозволяє йому своєчасно виконувати режим тримання та розпорядок дня. Сама через це засуджений отримав два стягнення.

Заслухавши доповідача, захисника на підтримання апеляційної скарги, думку прокурора про часткове задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.2 КПК України, одним із завдань кримінального провадження є застосування належної правової процедури до кожного учасника кримінального провадження.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з матеріалів провадження та ухвали суду, засуджений ОСОБА_7 після набрання законної сили вироком вибув до Біленьківської виправної колонії УДПтС України в Запорізькій області для відбування покарання, де перебуває з 7 липня 2016 року. 23 березня 2017 року засуджений був доставлений до Маріупольського СІЗО №7 м.Маріуполя для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Саме під час находження в Маріупольському СІЗО засуджений ОСОБА_7 03 квітня 2017 року звернувся до Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області з клопотанням про умовно-дострокове звільнення.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст.539 КПК України має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Пунктом 1 ч.2 ст.539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку (в тому числі про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання), подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання. Зазначена процесуальна норма є імперативною.

Тобто, питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 має бути вирішено лише місцевим судом в межах територіальної юрисдикції, де знаходиться Біленьківська виправна колонія УДПтС України в Запорізькій області.

В порушення зазначених вимог закону щодо правил підсудності Іллічівський районний суд м.Маріуполя Донецької області розглянув клопотання засудженого ОСОБА_7 , що є істотним порушенням кримінального процесуального закону та, відповідно до п.6 ч.2 ст.412 КПК України, безумовною підставою для скасування судового рішення, а тому, згідно вимог ч.1 ст.415 КПК України, ухвала суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції зі стадії відкриття провадження, що є виключною компетенцією місцевого суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404,407,415,418,419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 29 травня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження за клопотанням засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у тому ж суді першої інстанції, але в іншому складі суду зі стадії відкриття провадження.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Колегія суддів Апеляційного суду

Донецької області