Справа № 462/235/17
У Х В А Л А
03 березня 2017 року Слідчий суддя Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Львові скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Залізничного ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 від 13.02.2017 року про відмову у визнанні потерпілим,

В С Т А Н О В И В:

Скаржник звернувся до слідчого судді зі скаргою, в якій просить постанову старшого слідчого Залізничного ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 від 13.02.2017 року про відмову у визнанні потерпілим скасувати. Свої вимоги мотивує тим, що зазначена постанова, яка винесена слідчим у кримінальному провадженні № 0004386 від 07.12.2016 року є незаконною, а дії слідчого грубо порушують вимоги КПК України.

Скаржник у судовому засіданні скаргу підтримав, дав пояснення аналогічні вищенаведеному, просить скаргу задовольнити.

Слідчий проти скарги заперечив, пояснивши, що ним 13.02.2017 року була винесена постанова, якою ОСОБА_3 було відмовлено у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні № 0004386 від 07.12.2016 року, оскільки відсутні докази завдання шкоди скаржнику.

Заслухавши скаржника, слідчого, оглянувши матеріали скарги, прихожу до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що старшим слідчим СВ Залізничного ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004386 від 07.12.2016 року, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України за фактом вчинення арбітражним керуючим ліквідатором ВАТ «Львівська макаронна фабрика» ОСОБА_5 незаконних дій щодо майна на яке накладена арешт.

02.03.2017 року матеріали кримінального провадження № 0004386 від 07.12.2016 року листом Залізничного ВП ГУНП у Львівській області № 2028/38/02-2017 були направленні в Львівську місцеву прокуратуру № 2 для визначення підсудності.

Разом з тим, ще до направлення вищевказаних матеріалів у прокуратуру, а саме: 13.02.2017 року постановою старшого слідчого Залізничного ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 було відмовлено у задоволенні його клопотання про допит ОСОБА_3 у якості потерпілого у кримінальному провадженні № 0004386 від 07.12.2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Згідно з ч. 2 ст. 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

З аналізу вищевказаних норм КПК України слідує, що чинне кримінально-процесуальне законодавство передбачає можливість відмови у визнанні особи потерпілим. Разом з тим, умовою для цього є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч. 1 ст. 55 КПК України.

Як убачається з оскаржуваної постанови, слідчий при винесенні такої обмежився лише тим, що ним не був встановлений факт завдання шкоди ОСОБА_3 .

Однак, при цьому слідчим не взято до уваги ту обставину, що заява про кримінальне правопорушення була подана безпосередньо ОСОБА_3 , яке, на думку скаржника, вчинено щодо нього, а також, не враховано те, що останній як акціонер ВАТ «Львівська макаронна фабрика» має право на отримання частини майна вказаного товариства у встановленому законом порядку. Таким чином, слідчий при розгляді клопотання обмежився лише дослідженням клопотання ОСОБА_3 , а також документів, які стосуються процедури банкротства ВАТ «Львівська макаронна фабрика», не проаналізувавши інші матеріали кримінального провадження, зокрема заяву про вчинення кримінального правопорушення, а також, не зазначив у постанові очевидні і достатні підстави, які дозволили вважати, що заява ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення була подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч. 1 ст. 55 КПК України..

З огляду на наведене, вважаю, що оскаржувана постанова винесена передчасно, оскільки обставини, наведені слідчим у оскаржуваній постанові не можна вважати очевидними та достатніми, та слідчим при цьому не вжито належних заходів для з`ясування факту завдання шкоди ОСОБА_3 кримінальним правопорушенням.

Крім того, відповідно до вимог ст. 110 КПК України постанова слідчого має бути вмотивованою.

Проте у резолютивній частині оскаржуваної постанови чітко не зазначено, що ОСОБА_3 було відмовлено у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні № 0004386 від 07.12.2016 року, а лише вказано, що у задоволенні клопотання скаржника про ознайомлення з матеріалами провадження відмовлено.

За таких обставин, постанова є невмотивованою та нечіткою, що також не дає підстави слідчому судді залишити її в силі.

Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до висновку, що оскаржувану постанову слідчого слід скасувати.

Керуючись ст.ст. 306,307,318-380 КПК України,-

У Х В А Л И В:

Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову старшого слідчого Залізничного ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 від 13.02.2017 року про відмову у визнанні потерпілим, якою ОСОБА_3 було відмовлено у його допиті в якості потерпілого у кримінальному провадженні № 0004386 від 07.12.2016 року.

Ухвала в силу ст. 309 КПК України оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя:

Оригінал ухвали.