Справа № 300/378/16-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

14.06.2017 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 ,
ухвалою Воловецького районного суду Закарпатської області від 4 травня 2017 року обвинувальний акт, складений і затверджений щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, одруженого, працюючого майстром лісу філії «Воловецьке ЛАГ», не судимого,
за ч. 1 ст. 369 КК України, повернуто прокурору військової прокуратури Ужгородського гарнізону Західного регіону ОСОБА_8 ..
В ухвалі суду вказується на те, що, у порушення вимог п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України, в обвинувальному акті містяться розбіжності в імені обвинуваченого, а саме: ОСОБА_6 ОСОБА_9 , а також в імені особи, якій згідно з обвинуваченням ОСОБА_6 обіцяв неправомірну вигоду, а саме: ОСОБА_10 ОСОБА_11 .. Також в обвинувальному акті не конкретизовано місце проживання обвинуваченого, а саме: в абзаці 1 обвинувального акту зазначено с. Гукливий, 218, а перед формулюванням обвинувачення в абзаці 17 АДРЕСА_1 . Крім того, в ухвалі вказується на те, що викладені встановлені досудовим розслідуванням фактичні обставини кримінального правопорушення, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення не узгоджуються між собою, оскільки дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 1 ст. 369 КК України обіцянка службовій особі надати їй неправомірну вигоду за вчинення дій в інтересах третьої особи, з використанням службового становища, однак, у формулюванні обвинувачення відсутній зміст такої кваліфікуючої ознаки із зазначенням часу, місця та способу, що унеможливлює ухвалення судом рішення та порушує право обвинуваченого на захист. Крім того, у реєстрі матеріалів досудового розслідування, зокрема, у заходах забезпечення кримінального провадження зазначено про ухвалу на проведення обшуку від 15.04.2016, а протокол про проведення обшуку датований 14.04.2016, тобто на один день раніше, ніж постановлена ухвала. Також в ухвалі вказується на те, що в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_6 «вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 369 КК України», однак, таке твердження є неприпустимим з огляду на те, що винуватість обвинуваченого не встановлена обвинувальним вироком суду. Тому, суд прийшов до висновку про те, що вищезазначені недоліки не дають можливості призначити кримінальне провадження до судового розгляду, у зв`язку із чим, повернув обвинувальний акт прокурору.
В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, і підлягає скасуванню через істотні порушення кримінального процесуального закону та невідповідність викладених в ухвалі висновків фактичним обставинам кримінального провадження. Посилається на те, що при складанні щодо ОСОБА_6 обвинувального акту, слідчим та процесуальним керівником чітко висвітлено фактичні обставини кримінального правопорушення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. При цьому, вказує й на те, що в обвинувальному акті вказано достовірне місце проживання обвинуваченого ОСОБА_6 , що підтверджено як ним самим, так і витягом із державного Реєстру речових прав на нерухоме майно; вказано всі анкетні дані обвинуваченого, які також підтверджені в ході підготовчого судового засідання під час перевірки анкетних даних особи; у формулюванні обвинувачення конкретно вказано про обіцянку ОСОБА_6 надати неправомірну вигоду службовій особі ОСОБА_10 , за вчинення останнім дій, пов`язаних з використанням свого службового становища, що свідчить про те, що формулювання обвинувачення викладене належним чином. Крім того, посилається на те, що обшук проведений на один день раніше, ніж постановлена ухвала, тому що такий проведений відповідно до положень ч. 3 ст. 233 КПК України, тобто до постановлення ухвали слідчого судді. У зв`язку з наведеним, прокурор вважає, що викладене в обвинувальному акті формулювання обвинувачення взаємоузгоджується з вимогами ст. 291 КПК України, і в такому чітко зазначено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення. Просить ухвалу скасувати та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
У запереченні на апеляційну скаргу обвинувачений ОСОБА_6 вказує на те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки не містить чітких анкетних відомостей, а зазначені в ньому дані є суперечливими між собою. Посилається на те, що твердження прокурора про те, що формулювання обвинувачення викладене належним чином є безпідставним, оскільки в такому зазначено лише загальну фразу «обіцянка», а деталі та фактичні обставини відсутні, у зв`язку із чим, незрозумілим є те, у чому його обвинувачують. Крім того, посилається на те, що підстав для проведення обшуку без ухвали слідчого судді не було; що згідно реєстру матеріалів досудового розслідування час проведення обшуку 14.04.2016 з 11 год. 13 хв. по 11 год. 27 хв., однак, в обвинувальному акті зазначено, що 14.04.2016 близько13 год. ОСОБА_12 передав йому грошові кошти, що у свою чергу свідчить про те, що обшук проводився на півтори години раніше; що йому не було вручено копій протоколів обшуку та затримання; що особи, які були залучені в якості понятих, були привезені працівниками прокуратури, у зв`язку із чим, є зацікавленими особами. Також вказує й на те, що в порушення вимог п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, слідчий та прокурор при складанні обвинувального акту порушили презумпцію невинуватості, оскільки в обвинувальному акті в стверджувальній формі зазначено, що він вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 369 КК України, однак обвинувального вироку щодо нього судом не ухвалено. Тому, вважає, що вищенаведені недоліки обвинувального акту є підставою для повернення такого прокурору й, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідивши складений щодо нього обвинувальний акт і прийшов до вірного висновку про необхідність повернення такого прокурору на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без зміни.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення учасників судового розгляду: прокурора, який підтримав апеляційну скаргу й просив її задовольнити ; обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які судове рішення вважали законним та обґрунтованим і заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що ухвала суду підлягає до скасування з таких підстав.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд у підготовчому судовому засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно повернув обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 прокурору, а висновки суду про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, є необґрунтованими з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого; анкетні відомості кожного потерпілого; прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта; дату та місце його складання та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.
Твердження місцевого суду про те, що в обвинувальному акті містяться розбіжності в імені обвинуваченого, а саме: ОСОБА_6 ОСОБА_9 , а також в імені особи, якій згідно з обвинуваченням ОСОБА_6 обіцяв неправомірну вигоду, а саме: ОСОБА_10 ОСОБА_11 , а також про те, що в обвинувальному акті не конкретизовано місце проживання обвинуваченого, а саме: в абзаці 1 обвинувального акту зазначено с. Гукливий, 218, а перед формулюванням обвинувачення в абзаці 17 с. Гукливий, вул. Центральна, 218, на думку колегії суддів, не є підставами для повернення обвинувального акта прокурору, з огляду на таке.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, у тому числі й наданих під час розгляду апеляційної скарги копій документів, місцем проживання ОСОБА_6 є АДРЕСА_1 , що також і зазначено в обвинувальному акті, у зв`язку із чим, зазначення перед формулюванням обвинувачення в абзаці 17 с. Гукливий, вул. Центральна, 218, колегія суддів визнає опискою, яка не впливає на можливість призначення кримінального провадження до судового розгляду.
При цьому, колегія суддів також визнає опискою, яка жодним чином не впливає на можливість призначення кримінального провадження до судового розгляду, те, що в обвинувальному акті містяться розбіжності в імені обвинуваченого, а саме: ОСОБА_6 ОСОБА_9 , а також в імені особи, якій згідно з обвинуваченням ОСОБА_6 обіцяв неправомірну вигоду, а саме: ОСОБА_10 ОСОБА_11 .. При цьому, колегія суддів враховує й те, що в обвинувальному акті вказано всі анкетні дані ОСОБА_6 , які також підтверджені матеріалами кримінального провадження, а також достовірно встановлено особу ОСОБА_10 , якій, згідно з обвинуваченням, ОСОБА_6 обіцяв неправомірну вигоду.
Крім того, висновок суду про те, що викладені встановлені досудовим розслідуванням фактичні обставини кримінального правопорушення, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення не узгоджуються між собою, оскільки дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 1 ст. 369 КК України обіцянка службовій особі надати їй неправомірну вигоду за вчинення дій в інтересах третьої особи, з використанням службового становища, однак, у формулюванні обвинувачення відсутній зміст такої кваліфікуючої ознаки із зазначенням часу, місця та способу, що унеможливлює ухвалення судом рішення та порушує право обвинуваченого на захист, колегія суддів, проаналізувавши зміст обвинувального акту, визнає надуманими й такими, що спростовуються його змістом, оскільки, як убачається з обвинувального акту, прокурором чітко висвітлено фактичні обставини кримінального правопорушення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті ( частини статті ) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Таким, що не впливає на можливість призначення кримінального провадження до судового розгляду, колегія суддів визнає й висновок суду про те, що в реєстрі матеріалів досудового розслідування, зокрема, у заходах забезпечення кримінального провадження зазначено про ухвалу на проведення обшуку від 15.04.2016, а протокол про проведення обшуку датований 14.04.2016, тобто на один день раніше, ніж постановлена ухвала. При цьому, колегія суддів враховує те, що прокурор як в апеляційній скарзі, так і під час її розгляду, належним чином обґрунтував законність дій посадових осіб військової прокуратури при проведенні обшуку та звернення до слідчого судді із клопотанням про проведення такого, що також підтверджується й доданими в судовому засіданні копіями документів, зокрема, клопотання про проведення обшуку та ухвалою слідчого судді про надання дозволу на проведення такого.
У зв`язку з наведеним, необґрунтованим і таким, що не перешкоджав проведенню підготовчого засідання і призначення кримінального провадження до судового розгляду, колегія суддів вважає висновок суду про те, що твердження в обвинувальному акті про те, що ОСОБА_6 «вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 369 КК України», є неприпустимим з огляду на те, що винуватість обвинуваченого не встановлена обвинувальним вироком суду. При цьому, також враховується й те, що, як убачається з обвинувального акту, у такому зазначено про те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення.
У зв`язку з наведеним, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими й такими, що відповідають фактичним обставинам справи.
На будь-які інші порушення закону, які би давали підстави для повернення обвинувального акта в ухвалі суду не вказується й такі в матеріалах кримінального провадження відсутні.
Тому, колегія суддів вважає, що повернення обвинувального акту із зазначених в ухвалі підстав, призведе до затягування розгляду кримінального провадження, і як наслідок, до порушення передбачених ст. 28 КПК України розумних строків судового розгляду.
Водночас, колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції на дотримання розумних строків розгляду кримінального провадження, що є одним з основоположних принципів кримінального провадження та гарантією швидкого, повного та неупередженого розслідування та судового розгляду кримінального провадження, який закріплений у ст. 2 КПК України, що відображає вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо права кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Про обов`язковість дотримання розумного строку розгляду кримінальних справ неодноразово наголошував та встановлював порушення і Європейський суд з прав людини (справи «Смірнова проти Росії» від 24 липня 2003 року, «Вітрук проти України» від 16 вересня 2010 року, «Юртаєв проти України» від 31 січня 2006 року та інші).
Отже, з наведеного вбачається, що судом першої інстанції порушені вимоги кримінального процесуального закону при прийнятті рішення про повернення обвинувального акта прокурору, у зв`язку із чим, оскаржувана ухвала як незаконна та необґрунтована підлягає скасуванню із призначенням розгляду обвинувального акту в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
Керуючись ст. ст. 291, 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу, яку прокурор військової прокуратури Ужгородського гарнізону Західного регіону ОСОБА_5 , задовольнити.
Ухвалу Воловецького районного суду Закарпатської області від 4 травня 2017 року обвинувальний акт, складений і затверджений щодо ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 369 КК України, повернуто прокурору військовому прокурору Ужгородського гарнізону Західного регіону ОСОБА_8 , скасувати, призначивши кримінальне провадження до розгляду в підготовчому судовому засіданні суду першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: