№ 279/539/17,1-в/279/75/17
У Х В А Л А іменем України
01 березня 2017 року
Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з секретарем ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника установи ОСОБА_4 , дистанційно засудженого ОСОБА_5 , розглянувши клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,
В С Т А Н О В И В:

Вироком Вишгородського районного суду Київської області від 16.08.2016 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Рихальське Ємільчинського району Житомирської області, засуджено за ст.121,ч.1,69 КК України до 3 років позбавлення волі.
Засуджений подав клопотання про своє умовно-дострокове звільнення, мотивуючи його тим, що відбув певну частину строку покарання, стягнень за час відбування покарання не має, яке підтримав.
Представник Коростенської ВК-71 заперечив проти задоволення клопотання, мотивуючи тим, що засуджений нетривалий час відбуває покарання в установі, не довів свого виправлення, на засіданні комісії установи 28.12.2016 року в направлені матеріалів до суду щодо дострокового звільнення ОСОБА_5 було відмовлено, оскільки за короткий період перебування засудженого в установі неможливо встановити, чи довів він своє виправлення, бажання працевлаштуватись не виявив.
Прокурор заперечив проти задоволення клопотання, зазначивши, що своє виправлення засуджений не довів.
Відповідно до наданої адміністрацією установи характеристики ОСОБА_5 характеризується задовільно, покарання в установі відбуває з 10.12.2016 року, стягнень та заохочень не має, не працевлаштований.
В Коростенській ВК-71 ОСОБА_5 відбуває покарання з 10.12.2016 року. Засіданням комісії Коростенської ВК (№71) 28.12.2016 року було прийнято рішення про відсутність підстав для його умовно-дострокового звільнення, оскільки він не довів своє виправлення. Під час відбування покарання до ОСОБА_5 стягнення та заохочення не застосовувались, в установі не працює. В СІЗО м.Києва утримувався з 23.10.2015 року по 10.12.2016 року, за вказаний час адміністрацією не заохочувався, стягненням не піддавався.
Відповідно до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці протягом всього часу відбування покарання довів своє виправлення за вчинений злочин, враховуючи вимоги ст.81,ч.3 КК України, відбув певну частини строку покарання, призначеного судом.
Визначення факту того, що особа своєю поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення, віднесено до компетенції адміністрації установи, в якій засуджений відбуває покарання, оскільки саме нею здійснюється щоденний нагляд за засудженим та його поведінкою.
Враховуючи те, що ОСОБА_5 , хоча і відбув певну частину призначеного судом покарання, однак не характеризується як особа, яка за весь час відбування покарання сумлінною поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення, тому не може бути звільнений від відбування покарання умовно-достроково.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.537, 539 КПК України ,
П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Вишгородського районного суду Київської області від 16.08.2016 року, відмовити.
Копію ухвали направити до Коростенської ВК-71, засудженому, прокурору.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Житомирської області протягом 7 діб з моменту її оголошення через Коростенський міськрайонний суд.

Суддя ОСОБА_1 .
Копія згідно з оригіналом