Справа № 368/1417/16-к
Провадження № 1-в/368/286/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" грудня 2016 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
з участю прокурора - ОСОБА_3
представника ВК ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5
представника трудового колективу ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м Кагарлику подання начальника Кагарлицької виправної колонії (№115) Київської області погоджене з спостережною комісією при Кагарлицькій райдержадміністрації про заміну невідбутої частини строку основного покарання більш м`яким покаранням засудженому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Коростень Житомирської області, освіта середня, громадянину України, є інвалідом ІІІ групи, неодруженому, жителю до засудження АДРЕСА_1 ,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 вироком Апеляційного суду м. Києва засуджений 16 квітня 2014 року за ч. 2 ст. 286 КК України до чотирьох років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на три роки, а врешті вирок Деснянського районного суду м. Києва від 28.11.2013 року залишено без змін.
Початок строку покарання 27.05.2015 року.
Кінець строку покарання 27.05.2019 року.
1/3 строку покарання 27.09.2016 року.
Із спільного подання Кагарлицької виправної колонії (№115) Київської області та спостережної комісії при Кагарлицькій райдержадміністрації Київської області вбачається, що ОСОБА_5 , відбуваючи покарання, до праці відноситься добре, заходи виховної спрямованості відвідував регулярно, реагує на них правильно, має хорошу поведінку, приймає активну участь у громадському житті відділення та установи, разом з тим за добросовісне відношення до праці та громадських доручень, зразкову поведінку має від адміністрації установи два заохочення та не мав дисциплінарних стягнень.
Обмірковуючи вказане подання, заслухавши висновок прокурора, який заперечив проти поданого подання та заперечував проти заяви засудженого щодо заміни покарання на виправні роботи, думку представника Кагарлицької виправної колонії (№115) Київської області, який підтримав подане подання, а щодо заяви засудженого, то щодо вирішення покладається на погляд суду, засудженого ОСОБА_5 , який подав клопотання про заміни йому невідбутої частини покарання на більш м`яке, а саме: на виправні роботи та звільнення від додаткового покарання, але заперечував щодо застосування до нього обмеження волі, представника трудового колективу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 вироком Апеляційного суду м. Києва засуджений 16 квітня 2014 року за ч. 2 ст. 286 КК України до чотирьох років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на три роки.
Засуджений ОСОБА_5 з 27.05.2015 року утримувався у Київському СІЗО, де заохочень та дисциплінарних стягнень не мав.
24 червня 2015 року засуджений ОСОБА_5 прибув до Кагарлицької виправної колонії № 115 Київської області.
Станом на 27.09.2016 р. ОСОБА_5 відбув вже 1/3 строку призначеного вироком суду за тяжкий злочин.
За змістом ст. 82 КК України умовами заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є:
відбуття засудженим певної частини призначеного покарання, визначеної у частині четвертій цієї статті;
наявність факту того, що засуджений став на шлях виправлення.
Висновки про те, чи став засуджений на шлях виправлення, можливо зробити врахувавши увесь комплекс даних, які характеризують засудженого, його поведінку, відношення до праці, відношення до вчиненого злочину та його наслідків, наявність заохочень, їх кількість та регулярність отримання, наявність чи відсутність стягнень, тощо.
У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002р. умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини строку основного покарання більш м`яким покаранням - того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.
Відповідно до ст. 82 КК України суд за наявністю визначених законом підстав вправі замінити засудженому невідбуту частину покарання більш м`яким покаранням. При цьому нове покарання визначається з урахуванням його розташування в системі покарань, зазначених в ст. 51 КК України.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Ст. 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.
Відповідно до вимог закону, суд заміняє особі невідбуту частину покарання іншим, більш м`яким його видом, додержуючись таких правил:
?покарання, яким замінюється невідбута частина раніше призначеного особі покарання, має бути більш м`яким, тобто знаходитися на «сходинках покарань» у ст.51 КК України вище за покарання, яке замінюється;
?це покарання обов`язково повинно бути строковим;
?строк більш м`якого покарання повинен бути визначений у межах, встановлених у Загальній частині КК України для даного виду покарання;
?тривалість більш м`якого покарання не повинна перевищувати строку невідбутої частини покарання, раніше призначеного вироком суду.
Відповідно до ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Пунктом 2 частини 4 статті 82 КК України передбачено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше 1/3 строку покарання, призначеного судом за злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин.
Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким» передбачено, що оскільки судовий розгляд питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Як вбачається із характеристики, затвердженої начальником Кагарлицької виправної колонії засуджений ОСОБА_5 за період перебування в колонії зарекомендував себе з позитивної сторони, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня в установі, за що один раз був заохочений. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктує. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом. Спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує в чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд. Працевлаштований обліковцем на МТП. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує законні вимоги персоналу установи виконання покарань. Виконує роботу з самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт по благоустрою установи відноситься з розумною ініціативою. Засуджений ОСОБА_7 не допускає порушень, вимог пожежної безпеки і безпеки праці.
Проте, сам факт правослухняної поведінки під час відбування покарання не є безумовною передумовою заміни покарання у вигляді позбавлення волі на покарання у вигляді виправних робіт.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким» заміна невідбутої частини покарання більш мяким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, що судом було зроблено.
Щодо даних про особу, то засуджений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, внаслідок якого загинула одна особа. Потерпілій матір?ю засудженого частково відшкодовано в сумі 25 000 грн., але відшкодування почалися лише в період перебування справи в суді. Проте, залишається значна сума невідшкодованої суми.
Суд не погоджується з довідкою наданою Кагарлицькою виправною колонією про те, що згідно вироку суду на користь ОСОБА_8 стягнуто 95 000,00 грн., оскільки згідно вироку суду із засудженого на користь потерпілої ОСОБА_8 стягнуто 16 651,69 грн. матеріальної шкоди та 95 000,00 грн. моральної шкоди, а всього 111 651 грн. 69 коп.
Окрім того, за період відбування покарання засудженим ОСОБА_5 було відшкодовано лише 81,48 грн., що підтверджується довідкою від 20.10.2016 року на а.с. 22, хоча виконавчий лист надійшов до виправної колонії ще 30.03.2016 року.
Щодо довідки про заохочення та дисциплінарні стягнення на засудженого, з якої вбачається одне заохочення, а саме: 18.08.2016 року, а друге ним отримано під час розгляду даного подання, а саме: 25.11.2016 року. Хоча, засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання у виправній колонії з 24.06.2015 року.
При вивченні особової справи засудженого ОСОБА_5 вбачається, що він тричі виїжджав за межі колонії на лікування та почав працювали у колонії з листопада 2015 р. по грудень 2015 року, та з квітня 2016 року по теперішній день, хоча і в цей період виїжджав на межі установи на лікування.
Виходячи з наведеного, заміна основного покарання засудженому ОСОБА_5 у вигляді позбавлення волі на виправні роботи призведе до порушення принципу невідворотності покарання, оскільки невідбута частина покарання у виді позбавлення волі становить 2 роки 170 днів.
Якщо ж вважати, що засуджений ОСОБА_5 став на шлях виправлення, тому до нього можливо було б застосувати ст.. 82 КК України та замінити основне покарання у виді позбавлення волі на обмеження волі.
Щодо заміни основного виду покарання у виді позбавлення волі на обмеження волі, то засуджений заперечував проти такої заміни, а наполягав лише на виправні роботи, тому суд вважає за необхідне у задоволенні клопотання засудженого про заміну основного покарання більш мяким, а саме: на виправні роботи - необхідно відмовити.
Що стосується клопотання засудженого про звільнення його від додаткової міри покарання, то вказане клопотання засудженого в порядку, який передбачений ст.. 82 КК України не розглядається, так як в даному випадку розглядається лише питання щодо заміни призначеного основного покарання.
Щодо доводів засудженого про наявність у нього тяжких хвороб та необхідності лікування, то судом не може бути враховано, оскільки питання звільнення від покарання у зв?язку з хворобою вирішується в порядку ст. 84 КК України.
А тому, враховуючи дані обставини, особу засудженого, незначний період часу, коли засуджений приймає участь у благоустрою виправної колонії та у залучені до добровільної праці, отримання заохочень за малий проміжок часу, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним, думку потерпілої, а тому суд прийшов до висновку про те, що у задоволенні подання начальника Кагарлицької виправної колонії (№115) Київської області погоджене з спостережною комісією при Кагарлицькій райдержадміністрації про заміну основного покарання більш мяким у відношенні засудженого ОСОБА_5 необхідно відмовити, оскільки робити висновок про те, що засуджений став на шлях виправлення передчасно.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.. 537, 539 КПК України (в редакції 2012 року), ст.. 82 КК України та Кримінально виконавчим кодексом України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким», суд, -
У Х В А Л И В:
У задоволенні подання начальника Кагарлицької виправної колонії (№115) Київської області погоджене з спостережною комісією при Кагарлицькій райдержадміністрації про заміну основного покарання більш мяким у відношенні засудженого ОСОБА_5 , відмовити.
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини основного покарання більш м`яким, а саме, на виправні роботи, - відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області через Кагарлицький районний суд Київської області протягом 7 діб з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_1