Справа № 357/5140/17
1-кп/357/796/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.07.2017 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду №3 в м. Біла Церква матеріали кримінального провадження внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000752 від 21.02.2016 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Розаліївка, Білоцерківського району, Київської області, освіта середня, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.І ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 скоїв порушення правил дорожнього руху, під час керування транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Злочин було вчинено при слідуючих обставинах:

20.02.2016 близько 16 год. 20 хв. водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «ГАЗ 33021» д.н. НОМЕР_2 та рухаючись напроти будинку № 63 по вул. Радянська в с. Людвинівка, Білоцерківського району, Київської області у напрямку до м. Обухів, Київської області, в порушення вимог п. 1.3 Правил дорожнього руху України, де вказано: «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими», п. 2.3 б) Правил дорожнього руху України, де вказано: «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», п. 13.1 Правил дорожнього руху України, де вказано, «Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу», невірно оцінив дорожні умови та дорожню обстановку, на обрав потрібний інтервал, проявив неуважність та правою частиною автомобіля допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , яка стояла на узбіччі з правого боку по ходу руху автомобіля «ГАЗ 33021» д.н. НОМЕР_2 .

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді вивиху правої плечової кістки та переломів остистих відростків тіл 3-4-5 грудних хребців, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, так як для повного зрощення перелому необхідно тривалий строк більше ніж 3 тижні.

Грубе порушення водієм ОСОБА_4 вимог п.п. 2.3(б), 13.1 Правил дорожнього руху України перебувають в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення потерпілій ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєнні інкримінуємого йому злочину визнав повністю та показав, що він дійсно 20.02.2016 року близько 16 години 20 хвилини керуючи автомобілем «ГАЗ 33021» реєстраційний номер НОМЕР_2 та рухаючись напроти будинку № 63 по вул. Радянська в с. Людвинівка, Білоцерківського району, Київської області у напрямку до м. Обухів, Київської області своєчасно не помітив пішохода ОСОБА_5 і допустив наїзд на неї, чим дійсно спричинив їй вказані в матеріалах кримінального провадження тілесні ушкодження. Під час досудового слідства він активно приймав міри для оплати потерплій матеріальних затрат на її лікування.

Визнаючи себе винним повністю в скоєнні злочину обвинувачений ОСОБА_4 просить суд суворо його не карати та не досліджувати докази стосовно тих обставин, які ні ким не оспорюються в силу ч. 3 ст. 349 КПК України. Наслідки вказаної відмови обвинуваченому роз`яснені. Учасники судового провадження не заперечують проти цього.

Враховуючи вище вказані обставини, думку учасників судового розгляду, суд вважає за недоцільне дослідження доказів стосовно тих обставин справи, які ні ким не оспорюються.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ст.286 ч.1 КК України, оскільки він скоїв порушення правил дорожнього руху, під час керування транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, особу підсудного, обставини, що пом`якшують та обтяжують злочин.

Обвинувачений ОСОБА_4 щиро розкаявся у скоєному злочинові, добровільно відшкодував потерпілій завдану шкоду, активно сприяв розкриттю злочину - ці обставини суд враховує як пом`якшуючі.

Суд також враховує, що обвинувачений раніше не судимий, вину визнав, позитивно характеризується,.

Обтяжуючих обставин по справі суд не встановив.

При наявності цих обставин, що пом`якшують відповідальність та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи обвинуваченого, який не являє собою великої суспільної небезпеки, його ролі при скоєнні злочину, та матеріального стану обвинуваченого суд вважає за можливе призначити йому покарання, необхідне й достатнє для його виправлення, у виді обмеження волі на один рік, та позбавити його права керування транспортними засобами на один рік. При цьому суд враховує, що обвинувачений не працює, тому вважає неможливим застосування до обвинуваченого такого виду покарання як штраф. Оскільки обвинувачений не працює, до нього також неможливо застосувати такий вид покарання як виправні роботи. Також суд вбачає за можливе застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 вимог ст.ст.75,76 КК України щодо звільнення його від відбування покарання з випробовуванням з покладенням певних обов`язків.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 до вступу вироку в силу суд вважає за можливе не обирати.

Керуючись статтями 369-376 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у вигляді одного року обмеження волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

На підставі ст. ст. 75,76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття основного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю один рік.

Зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи чи навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Контроль за виконанням покарання відносно ОСОБА_4 покласти на Білоцерківський міськрайонний відділ з питань пробації, Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в силу не обирати.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 30 днів, з дня проголошення вироку.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч.2 ст. 473 КПК України.

Згідно ч.6 ст. 376 копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя: ОСОБА_1 ,