АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 611/507/16-к Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/790/321/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.286 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 квітня 2017 року, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6
захисника - ОСОБА_7 ,
потерпілих - ОСОБА_8 ОСОБА_9
обвинуваченого - ОСОБА_10
законного представника - ОСОБА_11
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_10 , адвоката ОСОБА_7 на вирок Барвінківського районного суду Харківської області від 06 жовтня 2016 року відносно ОСОБА_10 , -
Вироком Барвінківського районного суду Харківської області від 06 жовтня 2016 року

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Поділля Барвінківського району Харківської області, громадянин України, не судимий, неодружений, студент Державного вищого навчального закладу «Артемівський коледж транспортної інфраструктури», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий без реєстрації по АДРЕСА_2 ,

визнанний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України з призначенням покарання у виді 3 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбуття покарання його перебування в установах попереднього ув`язнення за період з 02.05.2016 року по 05.05.2016 року з розрахунку один день попередлнього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вироком встановлено, що 01 травня 2016 року, приблизно о 20 годині 30 хвилин, неповнолітній ОСОБА_10 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, не маючи права керувати транспортними засобами, керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ - 2172», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 80 км/год. по автодорозі зі сторони с. Архангілівка Барвінківського району Харківської області в напрямку с. Подолівка Барвінківського району Харківської області.
Під час руху по вказаній автодорозі ОСОБА_10 грубо порушив вимоги п.п. 1.5, 12.1 Правил дорожнього руху України, згідно з якими:
п. 1.5: «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, інформувати підрозділ міліції, власника дороги, або уповноважений ним орган»;
п. 12.1: «При виборі в установлених межах безпечної швидкості руху, водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух»,
не зорієнтувався в дорожній обстановці, вибрав небезпечну швидкість, не впорався з керуванням, в результаті чого допустив наїзд на потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , 2014 року народження, які знаходились на лівому узбіччі по ходу його руху.
Внаслідок дорожньо-транспортної події ОСОБА_13 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 28-Брт/16 від 13.02.2016 причиною смерті ОСОБА_13 є травматичні розриви міжхребцевих дисків на рівні 1-2 та 6-7 шийних хребців з розривом спинного мозку.
Потерпілій ОСОБА_12 згідно висновку судово-медичної експертизи № ЗЗ-Бр/16 від 13.05.2016 були спричинені тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості у виді перелому правої ключиці та тріщини головки малоберцової кістки без зсуву.
Потерпілому ОСОБА_9 згідно висновку судово-медичної експертизи № 35-Бр/16 від 13.05.2016 спричинені тяжкі тілесні ушкодження у виді множинних переломів кісток тазу зліва, тупої травм живота, посттравматичної дісерозації тонкої кишки, тигмовидної кишки, перфорація бризжеючого краю тонкої кишки, обширно предпузирна гематома, забиття сечового міхура.
Порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_10 знаходяться в причинному зв`язку з подією, виразилося в тому, що він, керуючи транспортним засобом не зорієнтувався в дорожній обстановці, не вибрав небезпечну швидкість і не впоравшись з керуванням, допустив наїзд на вищезазначених осіб.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель малолітнього потерпілого ОСОБА_13 та заподіяло потерпілому ОСОБА_12 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, а потерпілому ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень.
Не погодовшись з рішенням районного суду захисник обвинуваченого ОСОБА_10 , адвокат ОСОБА_7 подав на нього апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить вирок Барвінківського районного суду Харківської області від 06.10.2016 року скасувати та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції .

В обгрунтування вимог вказує на те, що районним судом при призначенні покарання його підзахисному не було враховано ряд обставин, які можуть бути підставою для застосування до ОСОБА_10 положень ст.ст. 75, 104 КК України, а саме: неповнолітній вік обвинуваченого, позитивні характеристики за місцем проживання, відсутність судимостей, сприяння розкритю злочину під час досудового та судового слідства, визнання вини, щире каяття у вчиненому, вибачення перед потерпілими, відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілим. Крім того вказує, що ОСОБА_10 вперше притягується до кримінальної відповідальності, потерпілі ОСОБА_12 та ОСОБА_9 прнтензій до ОСОБА_10 не мають та не просили про призначення ОСОБА_10 покарання пов`язаного з позбавленням волі.

Окрім того захисник посилається на те, що при розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції були порушені вимоги ст.ст. 325, 364 КПК України, а саме суд не засував можливість розгляду провадження за відсутності потерпілої ОСОБА_12 , яка не приймала участь в судових дебатах, що на думку захисника є підставою призначення нового судового розгляду відповідно до вимог ст.ст. 412, 415 КПК України.

Вислухавши доповідь судді; пояснення захисника, обвинуваченого та його законног представника які підтримали апеляціну скаргу; пояснення потерпілих , які також підтримали апеляіну скаргу захисника і вважали можливим не застосовувати до обвинуваченого реальне позбавлення волі, оскільки шкода їм відшкодована, а батьки обвинуваченого матеріально забезпечують їх лікування; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, зважаючи на наступне.

Дії обвинуваченого кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України, не перевіряє.

При призначенні покарання ОСОБА_10 суд діяв з дотриманням вимог ст. 65 КК України, а саме.

Суд врахував тяжкість скоєного злочину;

особу обвинуваченого (позитивні характеристики за місцем мешкання та навчання , вчинення злочину вперше,відсутність на обліку у нарколога та психіатра);

наявність обставин, що пом`якшують покарання у виді вчинення злочину в неповнолітньому віці, щирого каяття, сприяння розкриттю злочину, повного відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілим;

обставину що обтяжує покрання у виді вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, і визначив мінімальне покрання у виді позбавлення волі, передбачене санкцією ч.2 ст. 186 КК України, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання скоєння ним нових злочинів (а.с.73).

Таким чином при призначенні покрання суд врахував всі обставини на які захисник посилається в апеляціній скразі у якості підстав звільнення обвинуваченого від відбування покрання з випробуванням.

Враховуючи наслідки скоєного злочину у виді смерті малолітньої дитини ; спричинення потерпілим тяжких та середньої тяжкості тілесних ушкоджень; кількості постраждалих ; вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та відсутність у обвинуваченого права на керування автомобілем що свідчить про зухвалість обвинуваченого, інші посилання захисту на позицію потерпілих, які просять звільнити обвинуваченого від відбування покрайня з випробуванням, та наявність у обвинуваченого шкірних захворювань, які не перешкоджають відбуванню покарання у виді позбавлення волі, не є достатньою підставою для застосування вимог ст. 75, 104 КК України.

Посилання захиту на порушення права потерпілої ОСОБА_8 на участь в судовому засіданні та судових дебатах не відповідають дійсності. Відповідно до матеріалів кримінального провадження, журналу судового засіданні та звукозапису потерпіла ОСОБА_8 безпосередньо брала участь в суді першої інстанції; була допитана; просила подальший розгляд справи проводити без її участі, в зв`язку з віддаленістю місця мешкання; усно та письмово повідомила про те , що не має претензій до обвинуваченого та при призначенні покрання просить не позбавляти його волі (а.с.20, 33,34,37 48-49).

При таких обставинах колегія суддів не вбачає порушення вимог ст.ст. 325, 364 КПК України та підстав для скасування вироку, передбачених ст.ст. 412, 415 КПК України, тобто розгляду кримінального провадження без учаті потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання.

Таким чином колегія суддів, в межах та з урахуванням суті викладених доводів апеляційної скарги, підстав для скасування або зміни вироку суду першої інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405,407 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Барвінківського районного суду Харківської області від 6 жовтня 2016 року у відношенні ОСОБА_10 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий
Судді -