Єдиний унікальний номер 243/8925/15-к
Номер провадження 11-кп/775/362/2016

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2016 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області у складі:
головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 20 січня 2016 року, якою,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаївка, Донецької області, громадянина України, з середньо спеціальною освітою, не одруженого, працюючого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
1) 15 липня 2010 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч.
1ст. 185 КК України у виді 200 годин громадських робіт;
2) 07 жовтня 2011 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ст. 71, ч.2 ст. 389 КК України у виді арешту строком на один місця пять днів. Звільнений у звязку з відбуттям строку покарання 05 квітня 2012 року;
3) 14 січня 2014 року Словянським міськрайонним судом Донецької області за ст.ст. 75,76, ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, з випробуванням на строк 2 роки,
звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 309 КК України, на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, у зв`язку із добровільним зверненням останнього до лікувального закладу і початком лікуванням від наркоманії ,-
Згідно ухвали суду першої інстанції, 20 серпня 2015 року приблизно о 12 годині 30 хвилин ОСОБА_5 знаходячись в районі вузлової лікарні на станції Слов`янськ, по вулиці Малогородській 142 міста Слов`янська Донецької області, побачив на землі медичний шприц з наркотичним засобом. В цей час у ОСОБА_5 виник намір на незаконне придбання особливо небезпечного наркотичного засобу для особистого вживання. Реалізуючи свій намір ОСОБА_5 вищевказаний шприц підняв з землі, тим самим здійснив незаконне придбання особливо небезпечного наркотичного засобу опій ацетильований масою 4,527 грамів ( в перерахунку на суху речовину маса становить 0,174 грами), без мети збуту. 20 серпня 2015 року о 12 годині 30 хвилин ОСОБА_5 вказаний шприц з особливо небезпечним наркотичним засобом - опієм ацетильованим масою 4,527 грамів в перерахунку на суху речовину маса становить 0,174 грами) поклав у правий карман одягнутих на ньому брюк, тим самим незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб, після чого почав незаконно зберігати при собі для особистого вживання без мети збуту. 20 серпня 2015 року працівниками Слов`янського МВ ГУМВС України в Донецькій області, біля вузлової лікарні на станції Слов`янськ, по вул. Малогородській 142 міста Слов`янська Донецької області був зупинений ОСОБА_5 у якого під час огляду о 12 годині 50 хвилин в правому кармані одягнутих на нього брюк, виявлений та вилучений шприц з особливо небезпечним наркотичним засобом - опієм ацетильованим масою 4,527 грамів( в перерахунку на суху речовину маса становить 0,174 грами), який ОСОБА_5 незаконно придбав і зберігав для особистого вживання, без мети збуту.
На вказану ухвалу прокурором подано апеляційну скаргу в якій він прохає ухвалу суду скасувати, та дослідити у судовому засіданні ряд документів та аудіо записи по справі.
- вважає ухвалу суду незаконною у зв`язку з неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність ;
- вказує, що судом не в повній мірі досліджено, чи дійсно підозрюваний ОСОБА_5 звертався до лікувального закладу не вимушено та дійсно ставив на меті вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.
Заслухавши суддю доповідача, колегія суддів дійшла до висновку, про залишення апеляційної скарги прокурора без задоволення з наступних підстав:
Апеляційним розглядом справи встановлено, що як вбачається зі змісту оскарженої ухвали, суддя дійшов правильного висновку про те що, частиною 2 ст. 284 КПК України встановлено, що кримінальне провадження закривається судом, зокрема, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Отже, системний аналіз зазначених норм закону дозволяє суду дійти до висновку про невідкладність розгляду клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника про звільнення його від кримінальної відповідальності, незважаючи на те, на якій стадії судового розгляду перебуває кримінальне провадження.
Як видно з п.2 Постанови Пленуму ВСУ № 12 від 23 грудня 2005 року « Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час попереднього, судового, апеляційного або касаційного розгляду справи повинен переконатися (незалежно від того, надійшла вона до суду першої інстанції з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком, а до апеляційного та касаційного судів - з обвинувальним вироком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК ( 2341-14 ). Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК ( 1001-05, 1002-05, 1003-05 ) порядку відповідне судове рішення.
У зв`язку з вимогами вказаних законодавчих актів та роз`ясненнями Пленуму ВСУ, судом досліджені матеріали досудового розслідування та матеріали, представлені під час судового розгляду, щодо перевірки наявності тієї обставини, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК.
Крім безпосереднього визнання своєї вини, винність обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому діяння, ґрунтується також на доказах, досліджених у судовому засіданні.
Згідно із протоколом огляду із фототаблицями від 20 серпня 2015 року, ОСОБА_5 добровільно надав для огляду свої особисті речі. Під час огляду було виявлено 5-ти мл. шприц з рідиною коричневого кольору заповнений на 4,8 мл. Вказаний шприц було вилучено.
Згідно із протоколом проведення слідчого експерименту із фототаблицями від 28 серпня 2015 року, ОСОБА_5 показав, що 20 серпня 2015року знаходився у м. Слов`янську, поблизу вузлової лікарні на станції Слов`янськ по вулиці Малогородській, де біля однієї зі споруд знайшов на землі шприц із наркотиками і вирішив їх вжити, однак, був затриманий співробітниками Слов`янського МВ УМВС України в Донецькій області
Згідно із висновками експертизи № 929 від 26 серпня 2015 року, надана на експертизу рідина масою 4,527 г. містить особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований. Маса опію ацетильованого в перерахунку на суху речовину становить 0,174 г.
Згідно із постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 28 серпня 2015 року, рідину масою 4,115 грам в шприці з полімерного матеріалу, визнано речовим доказом та передано до камери схову Слов`янського МВ ГУ МВС України в Донецькій області.
Сукупність наведених і оцінених судом доказів переконує в тому, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, і його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України.
За змістом п.12 Постанови Пленуму ВСУ № 12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», суди повинні враховувати, що в ряді норм Особливої частини КК ( 2341-14 ) (зокрема, ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 114, ч. 3 ст. 175, ч. 4 ст. 212, ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 258, ч. 6 ст. 260, ч. 3 ст. 263, ч. 4 ст. 289, ч. 4 ст. 307, ч. 4 ст. 309, ч. 4 ст. 311, ч. 3 ст. 369, ч. 4 ст. 401) передбачено спеціальні підстави звільнення від кримінальної відповідальності. У всіх зазначених випадках за наявності обставин, передбачених конкретною нормою закону, суд зобов`язаний звільнити відповідних осіб від кримінальної відповідальності.
Згідно із ч. 4 ст. 309 КК України, особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно із роз`ясненнями, що містяться в п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 26 квітня 2002 року Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з підстави, передбаченої ч.4 ст. 309 КК України, суду необхідно з`ясовувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно вона звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено і чи дійсно ставить за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.
За змістом норм, передбачених частиною 4 статті 309 КК ( 2341-14 ), особа може бути звільнена від кримінальної відповідальності незалежно від того, коли вона вчинила дії, які дають для цього підстави, але до закінчення судового слідства.
Аналіз чинного законодавства та роз`яснень Постанов Пленуму ВСУ дозволяє суду дійти до висновку, що ч. 4 ст. 309 передбачає спеціальну підставу звільнення від кримінальної відповідальності винної особи. Умовами такого звільнення є наявність вчинення особою правопорушення передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, наявність у особи діагнозу розлади психіки та поведінки повязані із вживанням наркотичних та/або психоактивних речовин(ред. МКБ-10, що відповідає редакції МКБ-9 наркоманія), добровільний характер звернення особи до лікувального закладу та початок лікування від наркоманії. При цьому закон не конкретизує поняття «медичний заклад», практично це можуть бути державні лікарні, диспансери, поліклініки, тощо, так і медичні центри, кабінети або інші установи недержавного сектору, але останні повинні бути зареєстровані у встановленому законом порядку. Суд також зазначає, що законодавцем не встановлено часових рамок із таким зверненням.
Судом досліджені медичні документи обвинуваченого, за якими дійсно останній перебуває на обліку у наркокабінеті за місцем проживання та наркологічному диспансері м. Слов`янська на обліку, як особа яка страждає на розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів з 04 листопада 1997 року(а.с.41).
Також, згідно із висновками акту судово-психіатричної експертизи № 878 від 28 грудня 2015 року, ОСОБА_5 є психічно здоровим, виявляє акцентуацію особистості за нестійким типом, ускладнену психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання опіоїдів (ремісія 2 місяці). У період вчинення інкримінованого діяння за психічним станом міг у повному обсязі усвідомлювати свої дії та керувати ними.
У період вчинення інкримінованого діяння ОСОБА_5 не перебував у тимчасово-хворобливому стані (пат. афект, пат. оп`яніння, реакція «короткого замикання», сутінковий розлад свідомості, тощо), за психічним станом він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Як видно із відповідей та даних медичної амбулаторної картки хворого наркодиспансера, обвинувачений ОСОБА_5 дійсно звернувся добровільно до наркодиспансера м. Слов`янська з метою проходження курсу лікування від наркоманії, був госпіталізований 07 жовтня 2015 року та пройшов такий курс лікування у період часу з 07 жовтня 2015 року по 29 жовтня 2015 року. При виписці ОСОБА_5 був встановлений діагноз: «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності»(а.с.33, 51). Суд зазначає, що такий діагноз підтверджений і висновками експертизи.
Сукупний аналіз досліджених у судовому засіданні медичних документів та висновку експертизи дає суду можливість дійти до висновку, що обвинувачений дійсно потребував лікування від наркоманії. При цьому, суд приймає до уваги пояснення обвинуваченого з приводу того, що раніше він ніколи не звертався до лікувального закладу з метою лікування, тому що вважав, що у нього відсутня залежність від наркотиків, оскільки у нього не було синдрому відміни, але згодом він зрозумів, що така залежність є, у зв`язку з цим, вирішив звернутися до лікувального закладу, крім того на це його надихнуло також і те, що він працює має на утриманні двоє дітей, один з яких з особливостями, оскільки такі його показання не містять внутрішніх протиріч, та підтверджуються медичними документами, дослідженими у судовому засіданні, а також даними міського наркологічного диспансеру, за якими видно, що обвинувачений ОСОБА_5 дійсно добровільно звернувся до лікувального закладу, та має розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності, висновком судової психіатричної експертизи.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405,407 КПК України колегія суддів,-
Апеляцію прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 20 січня 2016 року стосовно ОСОБА_5 обвинуваченого за ч. 1 ст. 309 КК України залишити без зміни.
Судді: