Номер провадження: 11-кп/785/1080/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.11.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

судів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

в присутності потерпілої ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 про закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України, подане в ході розгляду його апеляційної скарги на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 29.04.2016 року по кримінальному провадженню №0000700 від 05.04.2013 року відносно

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Софіївка Березівського району Одеської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, працюючого водієм у фірмі «ВеСТТ», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого за ст. 286 ч.1 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 29.04.2016 року обвинуваченого ОСОБА_9 засуджено за ст.286 ч.1 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі п`ятиста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік;стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави в особі ОНДІСЕ процесуальні витрати у сумі 245 гривень, пов`язані із залученням експертів для проведення автотехнічної експертизи під час досудового розслідування; стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави в особі Комунальної установи «Міська клінічна лікарня №11» витрати, пов`язані з лікуванням потерпілої у сумі 6021,40 гривень

Вказаним вище вироком ОСОБА_9 засуджений за те, що він 04.04.2013 року приблизно о 12:20 годині, керуючи технічно справним автомобілем «бетонозмішувачем» марки «Камаз 581470», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Дніпропетровська дорога з боку вул. Марсельській у напрямку вул. Заболотного у м. Одесі, здійснив повну зупинку транспортного засобу перед регульованим пішохідним переходом, розташованим в районі будинку №90/1 по вул. Дніпропетровська дорога у м. Одесі. Після зміни сигналу світлофору відновив рух транспортного засобу, порушуючи п.п. 1.5, 2.3 «б», 10.1, 18.2 Правил дорожнього руху України, а саме будучи неуважним, не врахувавши дорожньо-транспортну обстановки перед початком руху, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , яка перетинала проїзну частину на регульованому пішохідному переході справа наліво відносно руху транспортного засобу.

Пункт 1.5 ПДР встановлює, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Пункт 2.3 «б» ПДР передбачає, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пункт 10.1 ПДР - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Пункт 18.2 ПДР передбачає, що на регульованих пішохідних переходах і перехрестях при сигналі світлофора чи регулювальника, що дозволяє рух транспортним засобам, водій повинен дати дорогу пішоходам, які закінчують перехід проїзної частини відповідного напрямку руху і для яких може бути створена перешкода чи небезпека

Внаслідок ДТП потерпілій ОСОБА_8 згідно висновку судово-медичної експертизи №1521 від 10.06.2013 року спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому основних фаланг 2 і 4 пальців та рваної рани 2 пальця правої стопи, рваної рани лівої гомілки, синців лівої гомілки, правої гомілки і області гомілковостопного суглобу, садна правої стопи, які відповідно до критеріїв «Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості

В апеляційній скарзі обвинувачений просив вирок суду скасувати, закрити кримінальне провадження відносно нього, не зазначаючи підстав для цього, посилаючись на те, що суд не об`єктивно та упереджено розглянув справу, що призвело до неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, тому вирок є несправедливим, необґрунтованим, невмотивованим та незаконним. Свої вимоги апелянт обґрунтовував тим, що суд не дав оцінки суперечливим показам потерпілої ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_11 . Крім того, як зазначає обвинувачений, суперечливі висновки судово-медичних експертиз викликають сумніви у їхній достовірності, як і висновки інших експертиз.

В ході судового розгляду даної апеляції обвинувачений заявив клопотання про скасування вироку та закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності, підтримане його захисником.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, а саме потерпілу та прокурора, які не заперечували проти задоволення клопотання, колегія суддів вважає, що воно заявлено у відповідності до діючого законодавства та підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Санкцією ст. 286 ч.1 КК України передбачено найсуворіше покарання за вчинення даного кримінального правопорушення у виді обмеження волі на строк до 3-х років, а тому відповідно до ст. 12 КК України цей злочин відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироку законної сили минуло три роки, у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді обмеження, або позбавлення волі.

Як видно із обвинувального акту та вироку суду, ОСОБА_9 притягується до відповідальності за вчинення злочину, який мав місце 04.04.2013 року, з цього часу минуло більше трьох років.

Винуватість ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України, підтверджується дослідженими судом першої інстанції доказами, а саме:

- Показами потерпілої ОСОБА_8 , пристарілої жінки, 1946 р.н., про те, що 04.04.2013 року вона переходила проїзну частину вул. Дніпропетровська дорога в сторону ресторану «Монте Крісто» по пішохідному переходу на зелене світло світлофору, але не могла швидко рухатись, так як йшла з палицею. Коли дійшла приблизно до середини дороги, то на неї здійснив наїзд автомобіль «Камаз». Внаслідок контактування з правою стороною автомобіля вона впала, отримавши тілесні ушкодження травму лівої гомілки, перелом пальців правої стопи, боліла спина. Водій з місця пригоди поїхав, але його наздогнали та повернули. В перший день обвинувачений прийшов до неї в лікарню, просив вибачення, казав, що не побачив її, дав тисячу гривень на лікування, однак в подальшому змінив своє ставлення та став заперечувати свою провину. Потерпіла вказала, що не пам`ятає подробиць ДТП, проте знає, що до ДТП травм на ногах у неї не було.

В судовому засіданні апеляційного суду потерпіла підтвердила ці покази, вказуючи на те, що вона впала, сильно вдарилась, якийсь час мабуть була без свідомості і не може пояснити хто перев`язав їй ногу, страждає атеросклерозом.

- Показами свідка ОСОБА_11 , який був очевидцем ДТП, про те, що коли він намагався перейти Дніпропетровську дорогу зі сторони ринку «Меркурій» в сторону бару «Монте Крісто», то стояв на тротуарі, чекаючи зеленого світла світлофору. Попереду нього йшла літня жінка з палицею переходила дорогу в районі пішохідного переходу. В цей момент, коли зупинився транспорт на сигнал світлофору, то автомобіль «Камаз» стояв по центру дороги в середній смузі руху, в правій смузі з їх сторони стояла маршрутка, яка пропускала пішохода. Він бачив, як потерпіла якось викинула руки вперед, автомобіль «Камаз» її зачепив, в результаті чого вона «перекинулась», «перекрутилась» і впала на дорозі. Водій «Камазу» спочатку загальмував, але потім поїхав з місця пригоди, хоч інші водії йому кричали, сигналили, а потім таки повернули його назад і свідок впізнав водія.

- Частково показами самого обвинуваченого, який показав, що дійсно 04.04.2013 року керував автомобілем «Камаз», який належить КФ «ВеСТТа», рухався по Дніпропетровській дорозі, де не доїжджаючи до ринку «Меркурій» зупинився на забороняючи рух світло світлофору. Праворуч від нього зупинилась маршрутка марки «Богдан», а зліва стояв автомобіль «Жигулі». Пішохідний перехід був жвавим. Хто із пішоходів не встиг перейти всю проїзну частину дороги - зупинився на розділювальній смузі. Дочекавшись зміни світла світлофору, він почав рух вперед і побачив як автомобіль «Жигулі», який знаходився зліва від нього, різко взяв вліво, вискочив на бордюр і зупинився, а маршрутка справа продовжувала рух. Далі, на наступному перехресті, коли стояв, очікуючи дозвільного сигналу світлофору, в праві дверцята йому постукав молодий чоловік, обійшов його автомобіль і сказав, що він здійснив наїзд на пішохода, бачив, як жінка впала із-за коліс його автомобіля. Коли він повернувся і підійшов до жінки і спитав, що трапилось, то вона тільки дивилась на нього. Він не бачив, щоб хтось їй надавав допомогу. Впевнений, що наїзду на неї не вчиняв, він її не бачив на пішохідному переході.

Відповідно до протоколу огляду місця події зі схемою місця ДТП та фототаблицями, ширина проїзної частини вул. Дніпропетровська дорога в напрямку вул. Заболотного складає 10,8 м та має три смуги руху в одному напрямку. На схемі зі слів ОСОБА_9 , який був присутній при огляді місця події, що він підтвердив в судовому засіданні апеляційного суду, позначено місце знаходження автомобіля «Камаз» перед ДТП в момент стоянки на відстані 2,3 м до переходу та 3,9 м до правої обочини, тобто автомобіль стояв в середній смузі руху (а.п. 4-14 т.2).

В ході проведення слідчого експерименту з водієм ОСОБА_9 , він також показав те саме місце розташування його автомобіля перед пішохідним переходом в момент його зупинки перед початком руху (а.п. 46-54 т.2, 52), та вказав, що потерпіла після ДТП знаходилась в протилежній частині пішохідного переходу по відношенню до його автомобіля, але на відстані 3.9 метра від правої обочини - на рівні правої частини його автомобіля.

При проведенні слідчого експерименту з потерпілою вона також показала, що після ДТП знаходилась на відстані 3.9 метра від правої обочини, але приблизно посередині пішохідного переходу ( а.п.57-66 т.2).

Такі ж дані були отримані при проведенні слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_11 ( а.п.67-76 т.2)

Як видно із дослідженого судом за клопотанням сторони захисту відеозапису з місця події, зробленим під час телерепортажу телеканалом «Град» та фотознімків з цього відеозапису (а.п.54,55 т.1) , після ДТП ОСОБА_8 дійсно сиділа на проїзній частині дороги з трьома смугами руху справа від середньої смуги (а.п.55 т.1, фото 2), а тому доводи обвинуваченого про те, що її міг збити автомобіль «Жигулі», який рухався зліва від нього, спростовуються наведеними даними, в тому числі об`єктивно зафіксованим місцем знаходження потерпілої після ДТП.

Також, як видно із цих фотознімків, рух на дорозі, де відбулось ДТП, є дуже жвавим, транспорт рухався по всіх трьох смугах, отже є підстави вважати, що очевидці ДТП надавали їй першу допомогу, оскільки ще до здійснення фотознімків хтось витягнув її ліву ногу з чобота, забинтував та акуратно поклав на чобіт, що потерпіла сама зробити не могла, оскільки, як вона сама пояснює, мало що пам`ятає, втратила на якийсь час свідомість і не розуміла, що відбувається. Стан потерпілої підтвердив і обвинувачений, який пояснив, що в момент, коли підійшов до неї і запитав, що сталося, то вона тільки дивилась на нього. Навіть на момент фотозйомки біля потерпілої стоять якісь громадяни і є очевидним, що це ще до приїзду швидкої допомоги.

Проведеною судово-медичною експертизою № 1521 від10.06.2013 року стосовно потерпілої ОСОБА_8 , під час проведення якої потерпіла також вказала, що була збита автомобілем «Камаз», встановлено, що у останньої наявні тілесні ушкодження: закриті переломи основних фаланг другого і четвертого пальців правої ступні, рвана рана другого пальця правої ступні, рвана рана лівої гомілки, крововиливи лівої гомілки, правої гомілки та області гомілковостопного суглоба, садна правої стопи, які утворились незадовго до надходження потерпілої в стаціонар та могли бути спричинені 04.04.2013 року (а.п.37-39 т.2). Із мотивувальної частини даного висновку видно, що він був зроблений на підставі огляду потерпілої та скурпульозного, належного дослідження наданої медичної документації за період лікування потерпілої, в тому числі рентгенограм правої стопи, лівої гомілки за 04.04.2013 р., 07.05.2013 р., 14.05.2013 р.,

Відповідно до медичної документації стосовно потерпілої, описаної в даному висновку, ОСОБА_8 поступила в стаціонар ГКБ № 11 04.04.2013 року в 12 год. 50 хв. зі скаргами на кровоточиву рану лівої гомілки та біль в правій стопі, в цей же день була зашита рана та накладена гіпсова шина. Тільки при виписці із стаціонару був поставлений діагноз: Закритий краєвий перелом основи основної фаланги другого пальця правої стопи, фліктена середньої третини лівої гомілки, виражений набряк м`яких тканин обох ступнів та інше. При цьому в записах лікарів відсутнє посилання на рентгенограми.

Із представленої потерпілою її амбулаторної медичної карти вбачається, що до 04.04.2013 року вона не мала травм ноги, а на підставі рентгенограми від 14.05.21013 року під час проведення амбулаторного лікування після стаціонарного їй взагалі був поставлений діагноз: перелом ІІ, ІІІ і ІV пальців.

Проте, як видно із висновку експертизи, всі медичні дані та рентгенологічні знімки були об`єктом дослідження експерта із залученням вузького спеціаліста рентгенолога, а тому будь-яких сумнівів у об`єктивності зроблених висновків не має.

Що стосується відповіді експерта на питання про механізм утворення тілесних ушкоджень, то експерт зазначив, що вони могли утворитися від дії тупих предметів, якими могли бути частини кузова транспортного засобу, що рухається, в момент контактування з тілом потерпілої, а також в результаті наступного її падіння на дорожнє покриття.

Даний висновок не суперечить іншим доказам по справі, оскільки зроблений на підставі тільки медичних даних та пояснень самої потерпілої про те, що була збита автомобілем «Камаз». Експерту не надавались матеріали кримінального провадження для дослідження, а тому суд обґрунтовано дав оцінку цьому висновку в сукупності з іншими доказами.

Так, в результаті проведення судової автотехнічної транспортно-трасологічної експертизи № 80-3013/80/1-2013 від 18.04.2013 р. (а.п.22-23 т.2) було встановлено, що на автомобілі бетономішалці «Камаз», н.з. НОМЕР_1 , виявлені ряд пошкоджень, але не встановлено підстав вважати, що вони є наслідком контактування з пішоходом.

Такий висновок не суперечить ні попередньому висновку, ні іншим доказам по справі, а вказує тільки на те, що слідів контактування не залишилось. До огляду автомобіля експертами, після ДТП автомобіль продовжував здійснювати рух і такі сліди могли стертися, а при незначному контактуванні їх взагалі могло не бути, оскільки мова йде про контактування з людиною, а не транспортним засобом.

В ході досудового розслідування було досліджено і взуття потерпілої, в якому вона знаходилась на момент ДТП та було встановлено ділянки свіжої потертості, яка могла утворитись при терті об дорожнє покриття, в момент наїзду потерпіла знаходилась в русі. (а.п.88-90 та 96-99 т.2) висновки №494 від 17.09.2013 р. і 554 від 18.10.2013 р. судово-медичної криміналістичної експертизи.

Проведена автотехнічна експертиза № 3661 (а.п. 83-84 т.2) зробила висновок, що в умовах даної події належні дії водія «Камаз» регламентувалися п. 10.1 та п. 18.2 ПДР, згідно яких перед початком руху водію належало переконатись, що це буде безпечним та не створить перешкод іншим учасникам руху та на регульованому пішохідному переході при сигналі світлофора, який дозволяє рух транспортним засобам, водій повинен пропустити пішоходів, які закінчують перехід проїзної частини відповідного напрямку руху дати дорогу пішоходу, який не встиг закінчити перехід. В даному випадку фактичні дії водія знаходяться в прямому причинному зв`язку з даним ДТП (а.п.83-84).

Приймаючи до уваги викладене, а саме те, що винуватість ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена, вирок не вступив в законну силу і на даний момент минув трирічний строк притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, то відповідно до вимог ст. 49 КК України та ст. 284 ч.2 п.1, 288 ч.3 КПК України вирок суду підлягає скасуванню, а обвинувачений звільненню від кримінальної відповідальності із закриттям кримінального провадження.

У зв`язку з необхідністю скасування вироку суду, заявлений цивільний позов прокурора слід залишити без розгляду.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню підлягають віднесенню на рахунок держави, оскільки відповідно до ст.124 КПК України вони стягуються з обвинуваченого тільки у разі ухвалення обвинувального вироку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 284 ч.2 п.1, 288 ч.3, 419 КПК України, ст. 49 КК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Суворовського районного суду м. Одеси, яким ОСОБА_9 засуджено за ст. 286 ч.1 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі п`ятиста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - скасувати.

ОСОБА_9 звільнити від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження стосовно ОСОБА_9 за ст. 286 ч.1 КК України закрити.

Речові докази: чоботи потерпілої ОСОБА_8 , які передані їй на відповідальне зберігання, та автомобіль марки «Камаз 581470», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий власнику на відповідальне зберігання, вважати повернутими за належністю.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави, залишити без розгляду.

Процесуальні витрати по справі віднести на рахунок держави.

Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4