Справа № 144/484/16-к
Провадження №11-кп/772/1199/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 серпня 2016 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження №0000159, внесене в єдиний реєстр досудових розслідувань 04.05.2016 року за апеляційною скаргою заступника прокурора Вінницької області ОСОБА_8 на вирок Теплицького районного суду Вінницької області від 05.07.2016 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Суходольськ Луганської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:
-19 квітня 2016 року Теплицьким районним судом Вінницької області за ч.3 ст.185 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі, на підставі ст..75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців,
визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.185 ч.3, 15 ч.2, 185 ч.3, 162 ч.1 КК України та призначено покарання:
-за ч.3 ст.185 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі;
На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань з урахуванням вироку від 19.04.2016 року визначено 4 (чотири) роки 1 (один) місяць позбавлення волі.
-за ст.ст.15 ч.2, 185 ч.3 КК України 3 (три) роки позбавлення волі;
-за ч.3 ст.185 КК України 3 (три) роки 2 (два) місяці позбавлення волі;
-за ч.1 ст.162 КК України 2 (два) роки обмеження волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів покарання визначено шляхом часткового складання призначених покарань у вигляді 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.
На підставі ст..71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Теплицького районного суду Вінницької області від 19.04.2016 року та остаточно визначено 4 (чотири) роки 4 (чотири) місяці позбавлення волі.
Вирішено питання про речові докази.
Відповідно до вироку суду, ОСОБА_7 23 січня 2016 року біля 13.00 години в селі Удич Теплицького району Вінницької області з метою заволодіння чужим майном через незачинені вхідні двері проник всередину гаража біля будинку АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав належний ОСОБА_9 металевий газовий балон вартістю 200 гривень, чим заподіяв потерпілій майнову шкоду на вказану суму.
Крім цього ОСОБА_7 04 травня 2016 року в селі Удич Теплицького району біля 16.30 години повторно, з метою заволодіння чужим майном, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння через відчинене вікно проник всередину житлової квартири АДРЕСА_3 , де з приміщення кухні викрав пляшку вина «Болград» вартістю 50 гривень, пляшку вина «Вілла Крим» вартістю 55 гривень, пляшку лікеру «Салюте» вартістю 65 гривень, паску вартістю 30 гривень, що належали ОСОБА_10 на загальну суму 200 гривень. Свій злочинний умисел не зміг довести до кінця з незалежних від нього обставин, оскільки при виході був помічений потерпілою, після чого залишивши викрадене покинув місце вчинення злочину.
Продовжуючи злочинні дії ОСОБА_7 07 травня 2016 року в селі Удич Теплицького району біля 20.00 години повторно, з метою заволодіння чужим майном, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння через незачинені двері проник всередину житлового будинку АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав належні ОСОБА_11 чоловічий одеколон «Blue Touch Frank Oliver» вартістю 1800 гривень та чоловічу куртку вартістю 1500 гривень, а всього належного потерпілому майна на загальну суму 3300 гривень.
Також ОСОБА_7 08 травня 2016 року біля 23.00 годині в селі Удич Теплицького району умисно без дозволу власника, усвідомлюючи що порушує недоторканість житла та бажаючи вчинити такі дії, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння через відчинені вхідні двері проник всередину належного ОСОБА_12 житлового будинку АДРЕСА_4 , порушивши право останнього на недоторканість житла.
В апеляційні скарзі заступника прокурора Вінницької області ставиться питання про зміну вироку суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність. Просить виключити з резолютивної частини вироку вказівку про призначення покарання за правилами ч.4 ст.70 КК України вважаючи таке призначення зайвим.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених в ній та просить її задовольнити.
Обвинувачений ОСОБА_7 не заперечує проти задоволення апеляції прокурора.
Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.405 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Як убачається з вироку, суд правильно встановив фактичні обставини справи і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, які в апеляційній скарзі не заперечуються.
Водночас доводи апеляційної скарги прокурора в частині неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність на думку апеляційного суду є слушними.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.
Як вбачається із вироку, обвинувачений ОСОБА_7 раніше судимий вироком Теплицького районного суду від 19.04.2016 за ч. 3 ст. 185, ст. 75 КК України на 4 роки позбавлення волі та звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком на 1 рік 6 місяців.
При цьому, обвинувачений вчинив нові кримінальні правопорушення: крадіжку майна з приміщення гаража ОСОБА_9 (ч. 3 ст. 185 КК України) - у січні 2016 року, замах на крадіжку майна з території домогосподарства ОСОБА_10 (ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України) 04.05.2016, крадіжку майна із житлового будинку ОСОБА_11 (за ч. 3 ст. 185 КК України) 07.05.2016, незаконне приникнення до будинку ОСОБА_12 (за ч. 1 ст. 162 КК України) 08.05.2016.
Таким чином, ОСОБА_7 вчинив 2 кримінальних правопорушення за ч. 3 ст. 185 КК України як до, так і після ухвалення Теплицьким районним судом відносно нього вироку від 19.04.2016, які не мають самостійної кваліфікації.
Однак, суд першої інстанції, двічі призначаючи ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України, не звернув увагу на положення ст. ст. 33, 70 КК України та п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно яких передбачені законом правила призначення покарання за сукупністю злочинів застосовуються у випадках самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбачено відповідальність за окремі склади злочинів і які мають самостійні санкції. За окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.
За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_7 епізоди крадіжок від 23.01.2016 та 07.05.2016 вчинені до і після попередньої судимості та охоплюються єдиною кваліфікацією за ч. 3 ст.185 КК України, тому за будь-який з них не може бути призначено окреме покарання.
Остаточне покарання ОСОБА_7 має бути призначено у відповідності до вимог ст. 71 КК України за сукупністю вироків.
Також, судом невірно застосовано вимоги ч. 4 ст. 70 КК України та порушено правила складання покарань за сукупністю злочинів, оскільки відповідно до вимог п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з іспитовим строком, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
Як вбачається з оскаржуваного вироку, ОСОБА_7 попереднім вироком звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком, а за вчинення ним нового злочину за ч. 3 ст. 185 КК України судом визначено реальну міру покарання у виді позбавлення волі. За таких обставин, принцип складання реальної та умовної міри покарань на підставі ч. 4 ст. 70 КК України не застосовується.
Вказане неправильне застосування Теплицьким районним судом закону України про кримінальну відповідальність є відповідно до вимог ст. 413 КПК України підставою для зміни судового рішення.
Крім цього встановлено, що разом з постановленням вироку ОСОБА_7 було змінено запобіжний захід на тримання під вартою. За таких обставин до нього має бути застосовано положення ч.5 ст.72 КК України та зараховано термін попереднього ув`язнення до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 413, 419 КПК України, апеляційний суд -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Вінницької області ОСОБА_8 задовольнити.
Вирок Теплицького районного суду Вінницької області від 05 липня 2016 року у кримінальному провадженні №0000159, внесеному в єдиний реєстр досудових розслідувань 04.05.2016 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст..ст.185 ч.3, 15 ч.2, 185 ч.3, 162 ч.1 КК України змінити в частині призначення покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
З резолютивної частини вироку виключити повторне засудження ОСОБА_7 за ст.185 ч.3 КК України та призначення покарання за сукупністю злочинів відповідно до ч.4 ст.70 КК України.
Вважати засудженим ОСОБА_7 за ст.ст.15 ч.2, 185 ч.3 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі, за ч.3 ст.185 КК України до 3 (трьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі, за ч.1 ст.162 КК України до 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Теплицького районного суду Вінницької області від 19.04.2016 року та остаточне покарання ОСОБА_7 визначити у вигляді 4 (чотирьох) років 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 05 липня 2016 року по 26 серпня 2016 року включно в строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В решті вирок залишити без змін.
На ухвалу може бути подано касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в той самий строк з моменту вручення копії ухвали.
Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судове рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.
Судді:
З оригіналом вірно: