Справа № 462/4886/16-к
У Х В А Л А
09 вересня 2016 року слідчий суддя Залізничного районного суду м.Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові клопотання слідчого Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 , погоджене зі прокурором Залізничного відділу Львівської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0003235 від 08.09.2016 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.342 КК України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст.89 КК України,

встановив:
09.09.2016 року слідчий Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 , за погодженням зі прокурором Залізничного відділу Львівської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_6 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що в його провадженні знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного 08.09.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003235, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.342 КК України, підозрюваним у якому є ОСОБА_6 . Зазначив, що в ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Зокрема, підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Вважає, що інші більш м`які запобіжні заходи не можуть запобігти таким ризикам, просить обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали, покликаючись на мотиви такого, яке просять задовольнити.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні проти застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не заперечили.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання обґрунтоване і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Клопотання відповідає вимогам ст.184 КПК України.

Копію клопотання та матеріалів, якими обґрунтовано необхідність застосування запобіжного заходу, підозрюваний отримав у строк, передбачений ч.2 ст.184 КПК України.
Відповідно до витягу з кримінального провадження №0003235, 08.09.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення, кваліфіковане за ч.2 ст.342 КК України.

Органом досудового розслідування здобуті об`єктивні дані про те, що 08.09.2016 близько 18.30 год. ОСОБА_6 на своєму автомобілі Chevrolet Aveo, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул. Залізнична у м.Львові, де був зупинений біля будинку №42 працівниками Управління патрульної поліції у м.Львові ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які заступили на патрулювання Залізничного району м.Львова в складі патруля №204 та виконували покладені на них обов`язки Законом України «Про Національну поліції». В ході з`ясування обставин адміністративного правопорушення та складання постанови про накладення адміністративного стягнення ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що перед ним знаходяться працівники правоохоронного органу - поліції, які були в форменому одязі та представлялися, виражався в їх сторону нецензурною лайкою, поводив себе агресивно та не виконував законні вимоги працівника поліції протягом тривало періоду часу. Після чого, з метою уникнення відповідальності, спробував на автомобілі покинути місце події, в зв`язку з чим працівники поліції ОСОБА_7 та ОСОБА_8 спробували затримати ОСОБА_6 , однак законних вимог ОСОБА_6 не виконав. Натомість ОСОБА_8 та ОСОБА_7 з метою зупинки транспортного засобу та затримання правопорушника, через відчинене вікно вказаного автомобіля спробували зупинити ОСОБА_6 , однак останній чинив умисний опір та почав рух на автомобілі, не реагуючи на вимогу вказаних працівників поліції зупинити автомобіль. Незважаючи на те, що руки працівників поліції ОСОБА_7 та ОСОБА_8 перебували у привідчиненому вікні зазначеного автомобіля, ОСОБА_6 не зупинив свій автомобіль, а продовжуючи рух, протягнув працівника поліції ОСОБА_8 по землі близько 5 м, а працівника поліції ОСОБА_7 близько 50 м, внаслідок чого останні отримали тілесні ушкодження.

08.09.2016 року ОСОБА_6 було затримано в порядку ст.208 КПК України, а 09.09.2016 року йому вручено повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.342 КК України. Будучи допитаним як підозрюваний, ОСОБА_6 свою вину у вчиненому злочині не визнає.

Матеріалами, що підтверджують обставини у підозрі ОСОБА_6 у вчиненні вказаного злочину є протоколи допитів потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , протокол огляду місця події від 08.09.2016 року, постанова про визнання речовими доказами.

Отже, існує обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.2 ст.342 КК України, що, з огляду на вимоги ч.2 ст.177 КПК України, є підставою для застосування запобіжного заходу.

У відповідності до ст.ст.131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

При вирішенні клопотання слідчий суддя враховує, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину невеликої тяжкості, а також особу підозрюваного, який раніше в силу ст.89 КК не судимий, притягався до кримінальної відповідальності 16.06.2010 року Франківським районним судом м.Львова за ч.1 ст.307 КК України на 3 роки позбавлення волі та звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, не має офіційного місця працевлаштування та відповідно джерела доходів, не одружений, не має неповнолітніх дітей чи інших утриманців, що свідчить про відсутність в нього соціально-стримуючих факторів.

Таким чином, враховуючи викладене, обставини вчинення злочину, мотиви, час і місце скоєння такого, встановлено, що можливість того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від органів досудового розслідування і суду реально існує.

З огляду на викладене, жодний більш м`який запобіжний захід, окрім домашнього арешту в нічний період доби, не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного та не буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам, наявність яких доведена в судовому засіданні стороною обвинувачення.

Виходячи з наведеного та враховуючи наявність обґрунтованої підозри у скоєнні ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.2 ст.342 КК України, доведеність стороною обвинувачення наявності обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, беручи до уваги вказані дані про особу підозрюваного, вважаю, що існують достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, а відтак, з метою забезпечення дієвості кримінального провадження, процесуальних дій слідчого та процесуальної поведінки підозрюваного до ОСОБА_6 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, поклавши на нього обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Згідно протоколу затримання від 08.09.2016 року ОСОБА_6 був фактично затриманий о 19.10 год. 08.09.2016 року безпосередньо після вчинення ним кримінального правопорушення. Враховуючи вимоги ч.3 ст.202 КПК України, оскільки щодо підозрюваного ОСОБА_6 застосовується запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, вважаю за необхідне негайно звільнити підозрюваного з-під варти та зобов`язати його невідкладно прибути до свого місця проживання.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 193, 194, 196, 202, 205, 309 КПК України, -

ухвалив:
Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 такі обов`язки:

- прибувати до слідчого Залізничного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 , прокурора та суду за першою вимогою;

- не залишати місце постійного проживання квартиру АДРЕСА_2 без дозволу слідчого, прокурора або суду в період часу з 19.00 год. до 07.00 год.

Строк дії ухвали складає два місяці з дня її проголошення і закінчується 09 листопада 2016 року.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Копію ухвали негайно після її проголошення вручити підозрюваному, направити для виконання і контролю органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосереднього до апеляційного суду Львівської області.

Слідчий суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Слідчий суддя: ОСОБА_1