пр. № 1-кп/759/509/16
ун. № 759/7311/16-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 серпня 2016 року Святошинський районний суд м.Києва

в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
та обвинуваченого ОСОБА_5 ,
провівши судове засідання у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0003984 за обвинувальним актом стосовно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч.1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Святошинського районного суду м.Києва знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003984 з додатками стосовно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч.1 КК України.

У зв`язку з тим, що судовий розгляд вказаного провадження на даний час не закінчено, а строк обраного раніше запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 спливає, судом на виконання вимог ч. 3 ст. 331 КПК України винесено на обговорення питання доцільності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Прокурор ОСОБА_3 , просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , посилаючись на вагомість доказів обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину, наявний ризик його переховування від суду та впливу на очевидців події, вважав за необхідне продовжити йому тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_4 заперечував проти продовження строку тримання під вартою та просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку захисника.

Заслухавши думку сторін провадження, проаналізувавши наявні матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Водночас, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

При цьому, суд враховує ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, та можливість обвинуваченого переховуватись від суду, протизаконно впливати на свідків, вчиняти інші злочини.

З огляду на вказані ризики, залишається достатньо підстав вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 , опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження, ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування), суд також бере до уваги вік та стан здоров`я обвинуваченого, щодо якого на даний час в розпорядженні суду відсутні об`єктивні медичні застереження щодо неможливості перебування його під вартою.

Вказані обставини в сукупності дають достатні підстави вважати, що зазначені прокурором ризики існують та підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

У даному кримінальному провадженні існує необхідність у запобіганні спробам обвинуваченого переховуватися від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення. У зв`язку з чим, суд не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу та вважає доцільним продовжити тримання обвинуваченого під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_5 процесуальних обов`язків.

Таким чином, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 197, 205 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою, продовжити на строк 60 (шістдесят) днів, який рахувати з 3 серпня 2016 року до 1 жовтня 2016 року включно, і утримувати його у Київському слідчому ізоляторі Управління державної пенітенціарної служби України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м"який запобіжний захід домашній арешт - відмовити.

Ухвалу передати на виконання до Київського СІЗО Управління державної пенітенціарної служби України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1