АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 березня 2016 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
законного представника ОСОБА_8
представника служби у справах дітей ОСОБА_9
вихователя обвинуваченого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці, громадянина України, українця, учня 9-Б класу ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13 січня 2016 року ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 ч.1 КК України та звільнено його від покарання.
На підставі ст.105 КК України застосовано до неповнолітнього ОСОБА_6 примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження та обмеження дозвілля, зокрема встановлено особливі вимоги до поведінки неповнолітнього, а саме: заборонено виходити з дому з 23-00 год. до 07-00 год. без супроводу бабусі; змінювати без згоди сектору кримінальної поліції у справах дітей Шевченківського ВП Чернівецького МВП ГУ НП в Чернівецькій області місце проживання; продовжено навчання, а також передано під нагляд бабусі ОСОБА_8 строком на один рік.
Провадження №11-кп/794/75/16р. Головуючий в І інстанції: ОСОБА_11
Категорія: ст.185 ч.1 КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_1

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_12 до ОСОБА_8 про відшкодування шкоди залишено без розгляду.
Як встановлено вироком суду, 08 червня 2015 року близько 04 год. 00 хв. ОСОБА_6 разом з ОСОБА_13 , відносно якого ухвалою суду від 13.01.2016р. застосовано примусові заходи виховного характеру, перебували в гостях у ОСОБА_14 за адресою АДРЕСА_2 . Скориставшись відсутністю уваги з боку ОСОБА_14 , ОСОБА_6 разом із ОСОБА_13 таємно викрали належний потерпілій ОСОБА_12 фотоапарат «Нікон 3600», вартістю 2200 грн.; веб-камеру вартістю 150 грн.; 2 флеш-карти об`ємом 8 Гб вартістю 100 грн. кожна; 2 флеш-карти об`ємом 4 ГБ вартістю 50 грн. кожна, а всього майна на загальну суму 2650 грн.
На вказаний вирок суду заступник прокурора області ОСОБА_15 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати в частині призначеного судом покарання та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання у виді 6 місяців позбавлення волі та на підставі ст.ст. 75,104 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік.
Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, які заперечували проти вимог апеляційної скарги, міркування прокурора, який підтримав подану апеляцію та просив її задовольнити, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку районного суду злочину відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами, а діям ОСОБА_6 дана вірна юридична оцінка та ніким не оспорюється.

Оскільки в поданій апеляції апелянт не оскаржує обсяг обвинувачення та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, колегія суддів, керуючись ст.404 КПК України, не наводить доказів на підтвердження висновків суду першої інстанції, які не оспорені в апеляції.

Колегія суддів, вислухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, прийшла до висновку, що суд, правильно встановивши обставини кримінального провадження, при звільненні ОСОБА_6 від покарання та застосуванні до нього заходів виховного характеру, прийшов до обґрунтованого висновку, що обвинувачений не потребує покарання.

Також колегія суддів зазначає, що відповідно до вимог ч.3 ст.404 КПК України, не може враховувати доводи, наведені в апеляційній скарзі, оскільки ті докази, на які посилається апелянт, не були предметом дослідження в суді першої інстанції.

Враховуючи викладене, а також позицію обвинувачення в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що застосовані вироком суду примусові заходи виховного характеру до ОСОБА_6 сприятимуть його перевихованню та попередженню вчинення ним нових злочинів.

Тому колегія суддів вважає, що вирок районного суду є обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 392, 404,405,407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області,
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Чернівецької області ОСОБА_16 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13.01.2016р. щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення ухвали.

Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_2

Згідно з оригіналом: суддя