Справа № 201/2517/16-к
Провадження № - 1кп/201/141/2016
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 березня 2016 року м. Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0004475 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, працюючого не офіційно, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого в силу ст.. 89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 185, ч 2 ст. 186 КК України, -

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
25.10.2015 близько 17:45 годин ОСОБА_3 , перебуваючи у салоні краси «Ша Ноар», який розташований за адресою: м. Дніпропетровськ проспект Героїв 12, побачив мобільний телефон марки Samsung моделі А7 ІМЕІ (1) НОМЕР_1 , ІМЕІ (2) НОМЕР_2 , після чого, у нього раптово виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, а даний мобільний телефон останній визначив як об`єкт свого злочинного посягання.
Далі ОСОБА_3 , знаходячись у приміщенні салони краси «Ша Ноар», який розташований за адресою: м. Дніпропетровськ проспект Героїв 12, реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, таємно, шляхом вільного доступу, викрав із вищевказаного салону краси «Ша Ноар» мобільний телефон марки Samsung моделі А7 ІМЕІ (1) НОМЕР_1 , ІМЕІ (2) НОМЕР_2 , який належав потерпілій ОСОБА_5 вартістю 8 999 гривень, після чого зник разом із мобільним телефоном та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, а саме, таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_3 01.01.2016 року приблизно о 19:00 годині перебуваючи у маршрутному таксі № 118, а саме автобусі марки «Еталон» АЕ 1224 А зеленого кольору, який зупинився біля будинку №46 по пр. Героїв у м. Дніпропетровську, побачив планшет марки Lenovo IdeaTab а3000-Н model 60030 3G 16G білого кольору ІМЕІ(1) НОМЕР_3 , ІМЕІ(2) НОМЕР_4 , що знаходився поруч з водієм маршрутного таксі, а саме біля важеля перемикання передач що на праві власності належить потерпілому ОСОБА_6 , після чого, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, а даний планшет останній визначив, як об`єкт свого злочинного посягання.
Далі ОСОБА_3 , знаходячись у салоні маршрутного таксі № 118, а саме в автобусі марки «Еталон» НОМЕР_5 зеленого кольору який зупинився біля будинку №46 по пр. Героїв у м. Дніпропетровську, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, відкрито, викрав із вищевказаного салону маршрутного таксі № 118 планшет марки Lenovo IdeaTab а3000-Н model НОМЕР_6 3G 16G білого кольору ІМЕІ(1) НОМЕР_3 , ІМЕІ(2) НОМЕР_4 вартістю 1 788,80 гривень, який належить потерпілому ОСОБА_6 після чого зник разом із планшетом у невідомому напрямку та розпорядився викраденим на власний розсуд.
Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин передбачений ч. 2 ст. 186 КК Українивідкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєних злочинах визнав у повному обсязі, у скоєному розкаявся та надав пояснення, які повністю відповідають, обставинам викладеним в обвинувальному акті, а саме про те, що 25.10.2015 р., знаходячись в салоні краси «Ша Ноар» він побачив мобільний телефон, який взяв та поклав до кишені своїх брюк і вийшов непоміченим, продавши цей телефон в подальшому за 1000 гривень. Також 01.01.2016 він їхав в маршрутному таксі і побачив планшет біля водія. Він вирішив його викрасти, так як йому були потрібні гроші. А тому схопив планшет і побіг. За ним гнався водій маршрутки, однак не догнав. Вказаний планшет обвинувачений заклав у ломбарді.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні ним інкримінованих йому злочинів доведена в повному обсязі і умисні дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які являються злочинами середньої тяжкості та тяжким, дані про особу обвинуваченого, який не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, позитивно характеризується, одружений та має на утриманні малолітню дитину.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України в судовому засіданні не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченому слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, однак не в максимальному його розмірі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам та обставинам, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а також даним про особу обвинуваченого описаним вище.

Підстав для застосування до ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

Враховуючи тяжкість злочину, особу обвинуваченого та обставини злочину, що описано вище, суд приходить до висновку, що обвинувачений може стати на шлях виправлення без відбування покарання, а тому вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання з випробовуванням.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 186 К України та призначити йому покарання:

-ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді одного року позбавлення волі;

-ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді чотирьох років позбавлення волі;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

Звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробовуванням, призначивши іспитовий строк три роки.

На підставі п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований відносно ОСОБА_3 скасувати, звільнивши його з-під варти в залі судового засідання.

Зарахувати в строк відбування призначеного покарання перебування ОСОБА_3 під вартою з 10 лютого 2016 року по 10 березня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тобто два місяці і два дні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.
Вирок підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.
Головуючий - суддя: ОСОБА_1