Справа № 738/970/16-к
№ провадження 1-в/738/539/2016
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2016 року Менський районний суд
Чеpнiгiвської областi

в складі:
судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю
прокурора ОСОБА_4

представника установи

виконання покарань Медвідь ОСОБА_5 , ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в м. Мена в режимі відеоконференції з Менською виправною колонією №91 клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання,
В С Т А H О В И В:
Засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду із клопотанням про умовно - дострокове звiльнення його вiд відбування покарання, в якому посилається на те, що 16.12.2015 року він був засуджений вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська за ч.4 ст.296, ч.1 ст.162 КК України до 3 років позбавлення волі. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 22.03.2016 року йому в строк покарання зараховано термін попереднього ув`язнення з 20.02.2015 року по 15.01.2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. За час перебування в місцях позбавлення волі порушень режиму утримання не допускає. З 01.03.2016 року відбуває покарання в Менській ВК391 де працевлаштований на котельні установи, до роботи ставиться добросовісно, вільний від роботи час займається спортом, відвідує майданчик, відвідує бібліотеку установи, підвищує свій загальноосвітній рівень. Заохочень не має, проте вважає, що хоча і перебуває незначний час в колонії, проте вже має право на пільгу передбачену ст..81 КК України у вигляді умовно-дострокового звільнення, оскільки на даний час він відбув більше половини строку призначеного судом покарання.

Засуджений ОСОБА_7 в судовому засіданні своє клопотання підтримав, просив звільнити його від відбування покарання умовно-достроково.

Представник установи виконання покарань в судовому засіданні під час вирішенні клопотання засудженого поклався на розсуд суду.

Представник спостережної комісії Менської РДА в судове засідання не прибув, але відповідно до вимог ст.539 ч.4 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання засудженого, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Прокурор вважає, що клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення задоволенню не підлягає, оскільки із характеризуючих даних не підтверджено, що ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці довів виправлення.

Заслухавши пояснення засудженого, представників установи виконання покарань, дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого, з`ясувавши думку прокурора, суд приходить до висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_7 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, при цьому фактично відбув необхідну частину призначеного судом покарання.

Судом встановлено, що вироком Ленініського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2015 року ОСОБА_7 засуджений за ч.1 ст.162, ч.4 ст.296, ч.1 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання обчислюється з 21 лютого 2015 року.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 22 березня 2016 року засудженому ОСОБА_7 зараховано в строк покарання у виді позбавлення волі термін попереднього ув`язнення з 20.02.2015 року по 15.01.2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Таким чином на час розгляду клопотання засуджений ОСОБА_7 відбув 1/2 частину призначеного судом покарання.

Проте суд враховує, що фактичне відбуття зазначеного в законі строку покарання це формалізована підстава для умовно-достроково звільнення. Пленум Верховного Суду України у постанові № 2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким орієнтує суди нижчих ланок на те, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення.

З матеріалів особової справи засудженого та його характеристики вбачається, що ОСОБА_7 з 21.02.2015 року перебуває в місцях позбавлення волі. Перебуваючи в Луганському СІЗО допустив порушення встановленого порядку тримання, за що 22.01.2016 року отримав стягнення у вигляді догани, яке на даний час не погашене у встановленому законом порядку. Залучався до робіт з господарського обслуговування слідчого ізолятора, заохочень не мав. З 26.02.2015 року по 31.12.2015 року перебував на профілактичному обліку як схильний до членоушкодження.

З 01.03.2016 року ОСОБА_7 відбуває покарання в Менській ВК№91, де порушень установленого порядку відбування покарання не допускає, розпорядку дня дотримується, стягнень та заохочень не має. Виявив бажання працювати про що надав заяву від 15.03.2016 року, з власної ініціативи виконує обов`язки робітника котельні установи, до роботи ставиться задовільно. 29.03.2016 року засуджений подав заяву на підставі якої виконує обов`язки нічного днювального та прибиральника сектору, до роботи ставиться посередньо, надані доручення виконує лише під контролем. 25.04.2016 року засуджений відмовився виконувати обов`язки нічного днювального за власним бажанням, про що надав заяву. За власним бажанням був залучений до програми «Фізкультура та спорт», яку на даний час не реалізовує. Потребує подальшого контролю за його поведінкою з боку представників адміністрації

З протоколу №29 засідання спостережної комісії Менської райдержадміністрації (витяг) від 19 травня 2016 року вбачається, що спостережна комісія прийняла рішення про передчасність застосування до засудженого ОСОБА_8 пільг у виді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (а.с. 32).

Крім того відповідно до протоколу засідання комісії МВК №91 від 29.04.2016 року №8, останньою відмовлено засудженому ОСОБА_7 у застосуванні пільги, передбаченої ст..81 КК України.

Сумлінна поведінка це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, порушення правил внутрішнього розпорядку, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна форма його поведінки: активна участь у суспільному житті і сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, беззаперечне виконання законних вказівок адміністрації, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, наявність заохочень і відсутність стягнень, це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Сумлінне ставлення до праці насамперед передбачає, що особа постійно бере участь у суспільно-корисній праці та добросовісно виконує трудові обов`язки, покращує кількісні та якісні показники виконуваної роботи, підвищує виробничу кваліфікацію, прагне до вдосконалення наявного фаху, спеціальності, придбання спеціальності або підвищення кваліфікації, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, дбайливе ставлення до довіреного майна, бережно ставиться до обладнання та інструментів, дотримується правил охорони праці та техніки безпеки.

Суд бере до уваги характеристики засудженого за весь період відбуття ним покарання, які свідчать про те, що поведінка засудженого не була стабільною протягом всього періоду відбування ним покарання і не є сумлінною в розумінні ст. 81 КК України, наявність діючого стягнення та відсутність заохочень, не свідчить про його виправлення та не може бути підставою для умовно-дострокового звільнення.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що клопотання ОСОБА_7 про умовно - дострокове звiльнення вiд відбування покарання не підлягає задоволенню.

На пiдставi викладеного, керуючись ст.ст. 81 КК України, ст. ст. 370-372, 395, 537, 539 КПК України
У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області через Менський районний суд протягом 7 діб з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1