АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1427/16 Справа № 205/2687/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого-судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції в м. Дніпрі кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2016 року відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, українця, раніше неодноразово судимого,
якою подання Дніпропетровської колонії № 89 про умовно-дострокове його звільнення від подальшого відбування покарання залишено без задоволення.

В С Т А Н О В И Л А:

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 був засуджений вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2007 року за ч.2 ст.286 КК України на 3 роки позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання, з іспитовим строком на 2 роки на підставі ст.75 КК України.

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 жовтня 2008 року засудженому скасовано іспитовий строк та він направлений для відбування призначеного покарання.

У березня 2016 року до Ленінського районного суду звернувся з поданням начальник Дніпропетровської ВК № 89 про звільнення ОСОБА_7 умовно-достроково.

Відмовляючи в задоволенні подання, суд першої інстанції послався на те, що за час відбування покарання засуджений характеризується задовільно, протягом року не мав більше одного заохочення за сумлінну поведінку, у зв`язку з чим неможливо зробити висновок про те, що ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці дійсно довів своє виправлення.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду, застосувати до нього умовно-дострокове звільнення, так як він працює, за час відбування покарання порушень режиму не було, має три заохочення за сумлінну працю.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, пояснення засудженого, який повністю підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження, в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що він був засуджений вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2007 року за ч.2 ст.286 КК України на 3 роки позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання, з іспитовим строком на 2 роки на підставі ст.75 КК України.

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 жовтня 2008 року засудженому скасовано іспитовий строк та він направлений для відбування призначеного покарання.

Згідно характеристики, засуджений характеризується позитивно, має два заохочення, стягнень немає, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, працює.

Однак, не зважаючи на позитивну характеристику засудженого, колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення не довів.

Раніше ОСОБА_7 був неодноразово судимий, останній раз із застосуванням ст. 75 КК України, однак відповідно до постанови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 жовтня 2008 року йому було скасовано іспитовий строк та він був направлений для відбування призначеного покарання, що підтверджує його небажання ставати на шлях виправлення.

Так, підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є: фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведення засудженим свого виправлення. Доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Разом з тим, від сумлінної поведінки слід відрізняти пристосування засуджених до вимог адміністрації колонії з метою отримання пільг або уникнення покарання, тоді як реальна поведінка свідчить про негативну спрямованість особистості, або коли засуджені дотримуються вимог режиму тільки під контролем з боку адміністрації.
Про сумлінну працю засудженого додатково може свідчити отримання ним заохочень, передбачених відповідним законодавством (трудовим, кримінально-виконавчим, військовим), яких як вбачається з матеріалів справи немає.
Виходячи з матеріалів, які були предметом дослідження суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав вважати, що поведінка засудженого ОСОБА_7 під час відбування покарання є зразковою та свідчить про його повне виправлення і обґрунтовано залишив без задоволення подання Дніпропетровської виправної колонії № 89 про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2016 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженому, який знаходиться під вартою в той же строк, з дня вручення йому копії ухвали безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Судді: