Справа №621/2904/15-к
Провадження №1-кп/621/51/16
УХВАЛА

Іменем України
13 квітня 2016 року м. Зміїв

Колегія суддів Зміївського районного суду Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві кримінальні провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 3 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Зміївського районного суду Харківської області знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 121, ч. 3 ст. 187 КК України.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 заявила клопотання про призначення повторної судово-медичної експертизи, виконання якої доручити ХОБСМЕ та на вирішення якої поставити питання:

1) До якої ступені тяжкості відноситься тілесне ушкодження, завдане потерпілому ОСОБА_6 ;

2) Яким, згідно медичних даних, повинен був бути стан здоров`я ОСОБА_6 , тобто чи міг він самостійно пересуватися, виконувати фізичні навантаження;

3) Які могли бути ускладнення або наслідки, після оперативного втручання, а також чи могли вони відіграти важливу роль;

4) Чи міг ОСОБА_6 , після операції при тяжких тілесних ушкодженнях, виконувати тяжку фізичну роботу самостійно, палити та вживати алкогольні напої. Якщо так які б від цього настали наслідки.

Своє клопотання ОСОБА_7 обґрунтувала тим, що вона не згодна з висновками судово-медичних експертиз щодо тяжкості спричинених тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , оскільки останній, після отриманої травми, самостійно пересувався та виконував тяжку фізичну роботу.

Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_8 підтримала клопотання ОСОБА_7 .

Прокурор заперечував проти проведення повторної судово-медичної експертизи, посилаючись на те, що відсутня будь-яка інша медична документація відносно ОСОБА_6 , яка б могла спростувати висновки проведених судово-медичних експертиз щодо ступеню тяжкості отриманих потерпілим тілесних ушкоджень.

Потерпілий ОСОБА_6 не заперечував проти клопотання обвинуваченої ОСОБА_7 , вказував на те, що він дійсно не отримував ніяких тяжких тілесних ушкоджень, після перенесеної операції він міг самостійно пересуватися, сам залишив медичний заклад після ознайомлення з медичними документами. В той же день він виконував господарські роботи із застосуванням тяжкої фізичної сили.

Вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, суд дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 242 КПК України експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.

В ході досудового розслідування були проведені судово-медичні експертизи потерпілого ОСОБА_6 .

Так, відповідно до висновку експерта від 16.10.2015 року № 203-Зм/15 на підставі даних судово-медичної експертизи за матеріалами досудового розслідування потерпілого ОСОБА_6 , враховуючи медичну документацію з амбулаторної картки, висновок лікаря рентгенолога із Зміївської ЦРЛ, медичні записи в журналах реєстрації нещасних випадків і обліку осіб, які звернулися до Зміївської ЦРЛ з тілесними ушкодженнями і у відповідь на поставлені питання експерт прийшов до висновку про те, що:

1) у потерпілого ОСОБА_6 мали місце, зокрема, непроникаючі різані рани правої половини грудної клітини, проникаюче колото-різане поранення правої половини грудної клітини, що ускладнилося в своїй течії розвитком правостороннього пневмотораксу.

2) зазначені вище тілесні ушкодження утворилися від неодноразової дії предмета, що володіє колючо-ріжучими властивостями, індивідуальні особливості якого своєї травмуючої поверхні не відобразили, можливо ножем, і могли бути отримані в строк і при обставинах, зазначених в постанові.

3) за ступенем тяжкості непроникаючі різані рани правої половини грудної клітини, як в сукупності, так і кожне окремо, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинило за собою короткочасний розлад здоров`я (згідно п. 2.3.3 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень ", затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року). За ступенем тяжкості проникаюче колото-різане поранення правої половини грудної клітини, що ускладнилося в своїй течії розвитком правостороннього пневмотораксу кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя (згідно п. 2.1.3 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року).

Аналогічні висновки містяться в додатковій судово-медичній експертизі від 31.10.2015 року № 225-Зм/15, яка була проведена із застосуванням ножа, вилученого 30.10.2015 року в ході огляду місця події в домоволодінні АДРЕСА_1 .

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_9 підтвердив надані ним висновки в експертизах від 16.10.2015 року та від 31.10.2015 року, зазначав, що відповідно до вимог "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, проникаюче колото-різане поранення правої половини грудної клітини, що ускладнилося в своїй течії розвитком правостороннього пневмотораксу, відноситься виключно до тяжких тілесних ушкодження за ознакою небезпеки для життя. Однак, не зважаючи на отримані тілесні ушкодження потерпілий міг самостійно пересуватися і, навіть як слідує з матеріалів медичної документації, ОСОБА_6 самовільно залишив медичний заклад.

Отже, надані експертом висновки грунтувалися на отриманих даних в ході досудового розслідування та на матеріалах медичної документації, а саме відомості амбулаторної картки ОСОБА_6 , висновок лікаря рентгенолога із Зміївської ЦРЛ, медичні записи в журналах реєстрації нещасних випадків і обліку осіб, які звернулися до Зміївської ЦРЛ з тілесними ушкодженнями.

При цьому, в матеріалах кримінального провадження відсутні інші будь-які медичні документи, які б могли спростувати висновки проведених судово-медичних експертиз.

Згідно з п.11 ППВСУ від 30.05.1997 року № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обгрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи.

З огляду на вищевикладене, а також, враховуючи той факт, що ОСОБА_7 не оспорює механізм та локалізацію спричинених ОСОБА_6 ушкоджень, а стороною захисту не надано доказів на підтвердження наявності сумнівів висновків зазначених експертиз, тому у суду відсутні підстави для проведення повторної судово-медичної експертизи немає.

Керуючись ст. 242 КПК, суд

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання обвинуваченої ОСОБА_7 про призначення повторної судово-медичної експертизи відмовити.

Головуючий:
Судді: