УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №276/1360/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.407 КПК Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 жовтня 2016 року. Апеляційний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
потерпілої ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 02 червня 2016 року, яким, -
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Нова Борова, Володарсько-Волинського району, Житомирської області, громадянина України, одруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше несудимого,-
засуджено за ч.1 ст.115 КК України до покарання - 12 років позбавлення волі.
Запобіжний захід обраний обвинуваченому ОСОБА_9 , у виді тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу залишено без зміни.
Строк відбуття покарання ОСОБА_9 постановлено обчислювати з 25.05.2015 та зараховано в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 25.05.2015 по 02.06.2016, з розрахунку, один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 задоволено частково.
Стягнено з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 3096 гривень заподіяної матеріальної шкоди та 250000 гривень моральної шкоди.
В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_8 відмовлено.
Питання про речові докази вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.
Згідно вироку, 20 травня 2015 року, біля 21.45 години, в смт. Іршанськ, Володарсько-Волинського району, Житомирської області, поблизу приміщення Іршанської селищної ради, по вул. Гулія, 7, між ОСОБА_10 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння та ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник конфлікт, в ході якого, у ОСОБА_9 виник умисел на протиправне позбавлення життя ОСОБА_14 .
Так, у вказаний день, час та місці, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне позбавлення життя ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , діючи умисно, скориставшись ножем, який був при ньому, умисно наніс ним один удар в область живота ОСОБА_14 , чим спричинив останній колото різане ушкодження живота з ушкодженням лівої ниркової артерії, що ускладнились масивною внутрішньою крововтратою, та таким чином умисно вбив її, що підтверджується висновком експерта від 12.05.2012 року № 512.
Смерть ОСОБА_14 наступила біля 23.20 години 20.05.2015 року в автомобілі «Швидкої медичної допомоги» по дорозі з смт. Іршанськ до Володарсько Волинської центральної районної лікарні, в результаті отриманого нею колото різаного ушкодження живота.
Своїми умисними діями, які виразились в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, ОСОБА_9 вчинив злочин, передбачений за ст.115 ч.1 КК України.
В апеляційних скаргах:
- захисник ОСОБА_7 , не погоджується з даним вироком суду, просить його скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції та ухвалити новий вирок. Вважає, що судом першої інстанції не були повно, всебічно та об`єктивно з`ясовані всі обставини справи, а також не було надано належного аналізу усім зібраним по справі доказам. На його думку, суд взяв до уваги лише ті докази, які підтверджують вину обвинуваченого, при тому, не звернув увагу на ті, які її спростовують.
Вказує, що при судовому розгляді справи, всупереч заявленим клопотанням не була допитана свідок ОСОБА_15 , яка, в якості фельдшера виїжджала на місце події, судово-медичний експерт ОСОБА_16 , а також на те, що при допиті свідка ОСОБА_17 були порушені вимоги ст.96 КПК України.
Зазначає, що його підзахисний був ознайомлений з постановою про призначення судово-медичної експертизи від 25.05.2015 та висновком СМЕ № 512 від 12.06.2015, всупереч вимогам ст.42 КПК України, після закінчення досудового розслідування, що є порушенням його права на захист, а також на те, що при призначенні судово-медичної експертизи по трупу ОСОБА_14 , перед експертом не були поставлені всі необхідні запитання. Крім того, не погоджується з висновками суду про те, що обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому, є вчинення ОСОБА_9 злочину в стані алкогольного сп`яніння. На його думку дані висновки не є належним чином доведені. У зв`язку з вищевказаним він також не погоджується з висновками судово-психіатричної експертизи, в частині того, що на момент вчинення злочину ОСОБА_9 перебував в стані алкогольного сп`яніння. Окрім вищевказаного вважає, що даному випадку, витрати пов`язані з проведенням судових експертиз повинні бути стягненні з їх змовника, а не з обвинуваченого, як про те вказано у вироку, а визначена сума відшкодування моральної шкоди є завищеною.
- обвинувачений ОСОБА_9 також не погоджується з вироком суду першої інстанції, просить його скасувати та ухвалити новий. Вказує, що підставами для скасування даного вироку є: істотні порушення вимог процесуального права, неповнота судового розгляду, а також невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам справи. Вважає, що в його діях відсутні ознаки інкримінованого йому кримінального правопорушення, а висновки суду про те, що він умисно вбив ОСОБА_14 безпідставними.
На його думку, вказані у фабулі обвинувачення тілесні ушкодження ОСОБА_14 могла отримати внаслідок падіння на нього з висоти власного росту.
В підтвердження своїх доводів посилається на те, що в нього, на момент спричинення потерпілій тілесних ушкоджень ножа при собі не було, а був лише металевий гребінець з заточеною рукояткою, а також на те, що показання свідка ОСОБА_18 не відповідають дійсності. Вважає, що вказані під час судового розгляду справи показання свідки ОСОБА_18 та ОСОБА_19 надали під тиском сторони обвинувачення. Вказує також і на незаконність застосування обставини, що обтяжує йому покарання. На його думку, факт його перебування в стані алкогольного сп`яніння в момент вчинення кримінального правопорушення належним чином не підтверджується. Крім того, не погоджується з висновками суду про вирішення питання щодо речових доказів, а також з визначеною сумою відшкодування потерпілій стороні моральної шкоди. Посилається також і на численні процесуальні порушення, які, на його думку, мали місце, як і в період досудового розслідування, так і при розгляд справи в суді.
Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали свої апеляційні скарги, думку потерпілої ОСОБА_8 та міркування прокурора, про відсутність підстав для їх задоволення, перевіривши вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст. 404 КПК України, апеляційний суд вважає, що подані апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_7 підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів в суді не здійснюється.
З матеріалів провадження вбачається, що вказаних вимог закону судом першої інстанції дотримано не було та таке фіксування 04.01.2016, 05.04.2016 та 17.05.2016 (т.1 а.с.59, т.2 а.с.127, 133) не здійснювалось.
Відповідно до п.7 ч.2 ст.412 КПК України, вищевказане є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та є підставою для скасування даного рішення.
Крім того, як вбачається з матеріалів провадження, під час досудового розслідування, ОСОБА_9 було ознайомлено з постановою про призначення судово-медичної експертизи від 21.05.2015 та висновком судово-медичної експертизи № 512 віл 12.06.2015, 13.10.2015, тобто після закінчення досудового розслідування, що є порушенням його права на захист, яке при розгляді провадження в суді першої інстанції належним чином поновлено не було.
За вказаних обставин, апеляційний суд вважає, що оскаржуваний вирок суду підлягає скасуванню з направленням провадження до суду першої інстанції на новий судовий розгляд, під час якого, необхідно усунути зазначені процесуальні порушення та прийняти законне рішення.
Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України, апеляційний суд, -

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 02 червня 2016 року щодо ОСОБА_9 за ч.1 ст.115 КК України скасувати.
Судову справу № 276/1360/15-к направити до Коростенського міськрайонного суду Житомирської області на новий судовий розгляд.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: