1-кс/381/178/15
381/1565/15-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 квітня 2015 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі сідчого судді- ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 , з участю прокурора - ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_5 , що діє на захист потерпілої ОСОБА_4 про бездіяльність прокурора, рішення слідчого щодо зупинення досудового розслідування і клопотання щодо визнання доказу недопустимим,-
в с т а н о в и в :
На думку скаржниці та її захисника щодо бездіяльності відносно процесуального керівництва та порушення строків досудового слідства, строки досудового слідства в даному кримінальному провадженні були порушені, що підтверджуть розрахунком та мотивують тим, що процесуальним керівником не були виконані відповідні норми ст. 295 КПК України щодо продовження строків даного досудового розслідування.
Щодо неправомірності рішення слідчого про зупинення досудового розслідування, скаржниця та її адвокат вважають, що процесуальний керівник не врахував, що відповідно до положень п.1 ч.1 ст.280 КПК України, наявність тяжкої хвороби особи має бути зафіксована в медичному висновку, а тому вважають постанову про зупинення досудового розслідування від 02.01.2015 року неправомірною, тому що згідно лікарняного листа ОСОБА_6 в нього наявним було лише загальне захворювання.
Щодо клопотання про визнання доказу недопустимим, скаржниця та її адвокат вважають, що необхідно визнати заяву від 09.12.2014 року від підозрюваного ОСОБА_6 про приєднання до справи в якості речового доказу -аудіозапису на флеш-носію з його розмовою з ОСОБА_7 , а також протокол допиту підозрюваного ОСОБА_8 , який був складений у період з 08-30 до 08-50 години та датований 09.12.2014 року і протокол допиту матері ОСОБА_9 недопустимими доказами з посиланням на обставини викладені в скарзі.
В судовому засіданні скаржниця та її адвокат підтримали вимоги скарги в повному обсязі та доповнили скаргу і просили суд визнати бездіяльність прокурора з приводу невиконання ним заяв про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, зобов`язавши надати їх для ознайомлення. Також, адвокатом було зазначено, що в минулому засіданні, при розгляду даної скарги, 17.04. 2015 прокурором ОСОБА_10 не було поставлено до відома учасників судового розгляду інформацію з приводу того, що 06.04.2015 року знову було винесено постанову про закриття даного кримінального провадження, що на думку адвоката, дає підстави вважати, що станом на 17.04.2015 року дана постанова винесена не була.
Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали скарги та оглянувши матеріали кримінального провадження вважає, що скарга підлягає до задоволення частково.
Згідно ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора: бездіяльність прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК строк.
Відповідно до ст. 219 КПК України, досудове розслідування повинно бути закінчено: протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.
Відповідно до ч.2 ст.219 КПК України строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу. При цьому загальний строк досудового розслідування не може перевищувати: шести місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості ( в даному випадку має місце злочин середньої тяжкості).
В ч.3 ст.219 КПК зазначено, що строк, із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до дня її скасування слідчим суддею або винесення постанови про відновлення кримінального провадження, не включається в строки, передбачені ст.219 КПК України.
Відповідно до ст. 280 КПК Досудове розслідування може бути зупинене після повідомлення особі про підозру у разі, якщо підозрюваний захворів на тяжку хворобу, яка перешкоджає його участі у кримінальному провадженні, за умови підтвердження цього відповідним медичним висновком.
Щодо бездіяльності прокурорара як процесуального керівника щодо відсутності нагляду за додержанням досудовим слідством вимог закону та порушення строків досудового розслідування судом встановлено наступне.
10.12.2014 року досудове слідство в даному кримінальному провадженні будо продовжено до 3-х місяців.
02.01.2015 року слідчим було зупинено досудове слідство в зв`язку з хворобою ОСОБА_6 , що підтверджується матеріалами провадження.
Постановою слідчого 10.01.2015 року слідство було відновлено, а 20.01.2015 року заступником Фастівського міжрайонного прокурора була прийнята постанова про закриття кримінального провадження, яка 13.02.2015 року по результатам розгляду скарги ОСОБА_4 була скасована слідчим суддею. Таким чином шляхом арифметичного розрахунку, кінець строку досудового розслідування це фактично є дата винесення ухвали слідчим суддею та додавши чотири дні залишку, відповідно складає -16.02.2015 року.
Проте, через три дні, а саме -19.02.2015 року прокурором Фастівської міжрайонної прокуратури ОСОБА_10 було прийнято постанову про закриття данного кримінального провадження.
Отже, постанова 19.02.2015 року винесена з порушенням строків досудового слідства на три дні.
Проте, як визначає чинний кримінально-процесуальний закон, умовою для продовження строку досудового слідства є складність кримінального провадження. Так, продовження строку до 3-х місяців, 6-ти, та 12-ти обумовлюється відповідно- складністю, особливою складністю та винятковою складністю кримінального провадження. Особлива складність визначається категорією розслідуваного злочину (невеликої чи середньої тяжкості).
З клопотанням, після продовженням строків досудового розслідування до трьох місяців, про продовження строків досудовго розслідування, процесуальний керівник ОСОБА_3 до прокурора області не звертався, оскільки вважає, що особливої складності при проведенні досудового слідства в даному кримінальному провадженні немає, а тому і відсутні були підстави для продовження таких строків.
До того ж слід зазначити, що чинним КПК України не визначено порядку обчислення строків досудового розслідування після скасування постанови про закриття кримінального провадження.
З огляду на вищевикладене, суд вважає, що є правові підстави для задоволення вимог скаржника щодо бездіяльності процесуального керівника щодо відсутності нагляду за додержанням досудовим слідством вимог закону в частині винесення постанови прокурором ОСОБА_10 датованої 19.02.2015 року з порушенням строків досудового слідства в три дні.
Враховуючи в повному обсязі процес проведення досудового розслідування даного кримінального провадження, строк досудового слідства жодним чином не перевищує шести місяців, а тому посилання представника потерпілої в цій частині не знайшли свого підтвердження і є безпідставними.
Тому, щодо бездіяльності прокурора в частині порушення взагалі строків досудового розслідування, то відсутні підстави для задоволення такої вимоги скарги.
Стосовно вимоги скаржниці та її адвоката про зобов`язання прокурора та досудового слідства, продовжити термін досудового слідства у відповідності до положень ст. 294,295 КПК України, то суд, враховуючи норми ст. 36 КПК України, де зазначено, що прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, вважає, що ніхто не має права втручатися у процес виконання функціональних обов`язків прокурора, а тому відсутні підстави для задоволення такої вимоги скарги.
Щодо визнання неправомірним та скасування рішення слідчого про зупинення досудового розслідування, суд враховує ту обставину, що дана постанова про зупинення була винесена слідчим ще 02.01.2015 року і за наявності на той час обставин могла бути оскаржена строною потерпілої слідчому судді протягом десяти днів, проте своєчасно оскаржена не була, а тому потерпілою пропущений строк на її оскарження і дана вимога скарги задоволенню не підлягає.
Щодо клопотання про визнання доказу недопустимим, а саме прохання скаржниці -визнати заяву від 09.12.2014 року від підозрюваного ОСОБА_6 про приєднання до справи в якості речового доказу -аудіозапису на флеш-носію з його розмовою з ОСОБА_7 , а також протокол допиту підозрюваного ОСОБА_8 , який був складений у період з 08-30 до 08-50 години та датований 09.12.2014 року і протокол допиту матері ОСОБА_9 недопустимими доказами суд враховує наступне.
Так, згідно ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Частиною 3цієї статті визначено, що докази, передбачені цією статтею, повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду, крім розгляду, якщо вирішується питання про відповідальність за вчинення зазначеного істотного порушення прав та свобод людини, внаслідок якого такі відомості були отримані.
Як зазначено в коментарі до вищезгаданої статті чинного кримінально-процесуального кодексу, визнання доказів недопустимими здійснюється судом при прийнятті остаточного рішення по кримінальному провадженню.
Отже, на думку суду, враховуючи предмет даного судового розгляду-скарга на бездіяльність прокурора, суд не має повноважень при розгляді скарги прийняти рішення про недопустимість доказів.
Керуючись ст.ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
Скаргу адвоката ОСОБА_5 , що діє на захист потерпілої ОСОБА_4 про бездіяльність та визнання рішення слідчого щодо зупинення досудового розслідування неправломірним та клопотання щодо визнання доказу недопустимим задовольнити частково.
Визнати бездіяльність процесуального керівника щодо відсутності нагляду за додержанням досудовим слідством вимог закону в частині винесення постанови прокурором ОСОБА_10 датованої 19.02.2015 року з порушенням строків досудового слідства в три дні.
В задоволенні іншої частини вимог скарги -відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1