Справа № 274/2062/16-к
Провадження №1-в/0274/1186/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.04.2016 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1 ,

за участю секретаря. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_2 ,

прокурора . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3 ,

представника адміністрації БВЦ №108. . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_4 ,

засудженого. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області справу за заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Севастополь, росіянина, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
в с т а н о в и в:
На розгляд до суду надійшла заява засудженого ОСОБА_5 із клопотанням про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбуття покарання.

В ході судового розгляду клопотання засудженого встановлено, що ОСОБА_5 засуджено 25 вересня 2006 року Апеляційим судом м. Севастополя за ст.ст.187 ч.4, 115 ч.2 п.4, 6, 12, ст.70 КК України до 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 02 грудня 2014 року не відбуту частину строку покарання замінено на 4 роки 04 місяці 14 днів обмеження волі в порядку ст.82 КК України.
Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21.03.2016 року строк попереднього ув`язнення засудженого в період з 15.07.2005 року по 11.01.2007 року зараховано йому до загального строку відбуття покарання в порядку ст.72 ч.5 КК України, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання у виді позбавлення волі - 15.07.2005 року, у виді обмеження волі - 18.12.2014 року, кінець строку - 31.12.2017 року.
Засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 19 липня 2005 року.

Під час відбуття покарання у виді позбавлення волі характеризувався неоднозначно. Неодноразово порушував режим відбуття покарання, за що на нього накладались дисциплінарні стягнення. Разом з тим також постійно працював, за що отримував заохочення.

Після заміни судом не відбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі в порядку ст.82 КК України, відбуває його у Бердичівському виправному центрі Житомирської області (№108). За період відбування покарання характеризується позитивно. Разом з тим двічі допускав порушення вимог режиму утримання, за що один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності та один раз, 23.01.2015р., із ним було проведено бесіду виховного характеру. За сумлінну поведінку і ставлення до праці два рази заохочувався адміністрацією установи, зокрема шляхом дострокового зняття попередньо накладеного дисциплінарного стягнення.

Працевлаштований у деревообробній дільниці на виробництві установи. До праці ставиться добре, виконує її вчасно та якісно. У відношенні до представників адміністрації установи, згідно наданої до суду характеристики, ввічливий та тактовний. Заходи виховного та профілактичного впливу відвідує, реагує на них належним чином.

У відношенні до засуджених не конфліктний, підтримує рівні стосунки. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень навичок у їх виконанні. Приймає активну участь в безоплатних роботах з благоустрою місць позбавлення волі та поліпшенню комунально-побутових умов. Займається по програмі диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт», завдання програми виконує.

Соціально корисні зв`язки з рідними підтримує шляхом листування, телефонних розмов, отримує посилки. Вину у скоєному злочині не визнавав, але після проведення заходів виховного та профілактичного характеру вину визнав, розкаюється. Призначене покарання вважає справедливим. Згідно вироку суду має позов, але виконавчі листи до установи не надходили.

Відповідно до наявного у матеріалах особової справи засудженого витягу з протоколу засідання комісії Бердичівського виправного центру УДПСу в Житомирській області (№108) від 28.01.2016р. за №2, засудженому відмовлено у передачі матеріалів до суду щодо застосування згідно ст.81 КК України умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, так як засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення (особова справа с.207).

У судовому засіданні засуджений подану заяву підтримав. Запевняє, що усвідомив свою провину та зробив для себе належні висновки. Працював увесь час відбуття покарання. Порушення режиму утримання пояснює тривалим часом відбуття покарання. Знає про наявність задоволеного судом позову про стягнення заподіяних злочином збитків, однак його відшкодуванням не цікавився. При вирішенні питання про застосування умовно-дострокового звільнення просить врахувати наявність хворої матері та гарантованого місця проживання.

Представник адміністрації виправного центру подану засудженим заяву також підтримав. Стверджує, що засуджений характеризується позитивно не зважаючи на неодноразове порушення режиму утримання. Вважає, що отримання засудженим одного заохочення після комісійної відмови у поданні матеріалів до суду щодо застосування умовно-дострокового звільнення, є достатнім для зміни позиції адміністрацією установи відбуття покарання.

Прокурор щодо задоволення клопотання засудженого заперечив. Вважає, що досліджені матеріали свідчать про те, що засуджений став на шлях виправлення, однак застосування умовно-дострокового звільнення є передчасним.

Заслухавши засудженого, представника адміністрації виправного центру, думку прокурора, ознайомившись з матеріалами особової справи засудженого, суд дійшов висновку про те, що за час відбуття покарання засуджений став на шлях виправлення, однак у повній мірі свого виправлення не довів.

Так, згідно положень ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Статтею 130 Кримінально-виконавчого кодексу України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання визначено як один з видів заохочення для осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного суду України від 26.04.02 №2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким (п.17), судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

Таким чином при прийнятті рішення по суті справи суд враховує те, що ОСОБА_6 засуджений та відбуває покарання за скоєння особливо тяжкого злочину пов`язаного із заподіянням смерті іншій людині. За час відбуття покарання засуджений неодноразово допускав порушення режиму утримання, за що на нього накладались дисциплінарні стягнення. Такі порушення допускав засуджений і в період нетривалого знаходження у Бердичівському виправному центрі №108. З моменту дострокового зняття останнього з таких стягнень та комісійної відмови у поданні матеріалів до суду щодо застосування умовно-дострокового звільнення пройшов невеликий проміжок часу, за який засуджений отримав лише одне заохочення. Відшкодування заподіяних злочином збитків засуджений не здійснює та наявністю відрахувань із його заробітної плати не цікавиться.

На підставі викладеного та керуючись ст.81 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України суд,

п о с т а н о в и в:
У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про застосування щодо нього положень ст.81 КК України та його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбуття покарання відмовити за безпідставністю.

На ухвалу може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1