Справа № 192/1157/16-к
Провадження № 1-в/192/1025/16
Ухвала
"21" березня 2016 р.смт.Солоне
СОЛОНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПР ОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в особі головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника адміністрації СВК-21 ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 (приймає участь у режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконферецзв`язку клопотання засудженого ОСОБА_5 , 1967 року народження, про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким: обмеженням волі,

В С Т А Н О В И В :

22 лютого 2016 року засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким: обмеженням волі на підставі ст.82 КК України.

У судовому засіданні засуджений заяву підтримав та просив її задовольнити, посилаючись на те, що він у колонії увесь час працює, має одне заохочення, стягнень не має, та відбув необхідну частину строку для заміни покарання більш м`яким.

Представник адміністрації Солонянської виправної колонії №21 та прокурор заперечували проти задоволення заяви засудженого, оскільки ОСОБА_5 не став на шлях виправлення.
Суд, вислухавши засудженого, представника адміністрації СВК-21, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали особової справи засудженого, приходить до наступного.

ОСОБА_5 судимий:

- 29.01.2014 року вироком Апостолівського районого суду Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.309, ч.1 ст.263, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців;

- 04.04.2014 року Апостолівським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.190, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 8 місяців. Вирок набрав законної сили 05.05.2014 року;

- 06.08.2014 року Довгинцівським районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст.263, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 8 місяців; Строк покарання закінчується 29 листопада 2017 року.

Відповідно до положень п.2 ч.4 ст.82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Як убачається з досліджених у судовому засіданні матеріалів, ОСОБА_5 на даний час відбуває покарання у виді позбавлення волі й за злочини, які відносяться до тяжких злочинів.

Станом на 29.01.2016 року ОСОБА_5 відбув 1/2 частину покарання для застосування до нього заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Згідно характеристики ОСОБА_5 працевлаштований, але до праці ставиться посередньо; у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, утримує у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку під контролем адміністрації, має охайний зовнішній вигляд, не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи та предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи; не бере участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі, не приймає участі в реалізації програм диференційованого виховного впливу, в роботі самодіяльних організацій засуджених.
У своєму клопотанні засуджений не навів передбачених ст.82 КК України підстав для заміни йому невідбутої частини покарання більш м`яким обмеженням волі, і його пояснення у судовому засіданні щодо наявності таких підстав об`єктивного підтвердження не знайшли.

Доводи засудженого про те, що він не бере участі у виховних заходах, у роботі самодіяльних організацій засуджених, програмах диференційованого виховного впливу, оскільки зайнятий по роботі, є неспроможними, оскільки відповідно до Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, для залучення засудженого до програм виховного впливу, самодіяльних організацій засуджених необхідно волевиявлення засудженого, оформлене письмовою заявою до адміністрації колонії, що фіксується в індивідуальній програмі соціально-виховної та психологічної роботи із засудженим.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 таких заяв не подавав, тобто, із власної волі не відвідував виховні заходи, не брав участі в жодній з програм диференційованого виховного впливу, не був обраний до самодіяльних організацій засуджених.

Як зазначено у ст.6 Кримінально-виконавчого кодексу України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

З урахуванням викладеного, суд уважає, що поведінка засудженого ОСОБА_5 не є стабільно законослухняною, самокерованою та такою, що може слугувати прикладом для інших засуджених, а також не свідчить про те, що він став на шлях виправлення.

Керуючись ст. 82 КК України, ст.537, 539 КПК України, суд

П о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким: обмеженням волі, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення, а ОСОБА_5 у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий