АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/1088/2016 Категорія КК: ч. 2 ст. 186 КК України
Головуючий в суді 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Головуючий в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого, судді-доповідача: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві кримінальне провадження № 0011168 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 31 березня 2016 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмільник Вінницької області, громадянина України, з середньою освітою, який не працює, не одружений, має неповнолітню дитину, 2006 року народження, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Свалява Закарпатської області, громадянина України, без освіти, який не працює, не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимий в силу ст.89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю прокурора: ОСОБА_8

захисників: ОСОБА_9 , ОСОБА_10

обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 31 березня 2016 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання за даною статтею у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання за даною статтею у виді 4 (чотирьох) років 6 ( шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку - 2 (двох) років не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього згідно ст. 76 КК України обов`язки.

Судом вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

Як зазначено у вироку, обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 вчинили відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, повторно, при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 та невстановленою особою вступили між собою у злочинну змову, відповідно до якої вони за допомогою насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого мали вчинити відкрите викрадення чужого майна (грабіж). 19 вересня 2015 року приблизно о 00 годині 15 хвилин, знаходячись біля будинку № 9-А по проспекту Перемоги в місті Києві, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_6 та невстановленою особою побачили ОСОБА_11 та реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, безпосередньо приблизились до ОСОБА_11 , після чого ОСОБА_6 ліктем правої руки наніс ОСОБА_11 удар в область лівої частини обличчя. Від удару останній впав на землю. Після цього ОСОБА_6 зняв з правої руки ОСОБА_11 обручальне золоте кільце вагою 2 грами вартістю 1500 гривень. В цей час невстановлена особа чоловічої статі почав шукати в кишенях ОСОБА_11 його особисте майно та знайшовши в правій кишені штанів мобільний телефон марки «Нокіа Люмія 625» вартістю 2600 гривень, в якому знаходилась сім картка оператора мобільного зв`язку МТС вартістю 20 гривень, на рахунку якої знаходилось 50 гривень та грошові кошти в сумі 200 гривень, відкрито викрав зазначене майно, а ОСОБА_7 зняв з ОСОБА_11 сумку чорного кольору, що була надіта через плече, вартістю 400 гривень, в якій знаходились наступні речі: гаманець, вартістю 5000 гривень, гарнітура (навушники) до мобільного телефону марки «Нокіа Люмія 625», вартістю 150 гривень, спортивний светр вартістю 1500 гривень.

А всього ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 та невстановленою особою заволоділи майном ОСОБА_11 на загальну суму 11 420 гривень.

Після чого, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_6 та невстановленою особою з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдали потерпілому майнової шкоди на вищевказану суму.

Крім цього, ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 та невстановленою особою 19 вересня 2015 року, приблизно о 02 годині 20 хвилин, будучи між собою у злочинній змові, діючи повторно, знаходились біля будинку № 7-Б по проспекту Перемоги в місті Києві, звернули увагу на ОСОБА_12 , після чого у них виник умисел на відкрите викрадення його особистого майна із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, ОСОБА_6 спільно з невстановленою особою 19 вересня 2015 року, приблизно о 02 годині 20 хвилин, знаходячись біля будинку №7-Б по проспекту Перемоги в м. Києві, наблизились до ОСОБА_12 , після чого з метою відкритого викрадення чужого майна, почали наносити останньому тілесні ушкодження, а саме: удари руками та ногами в різні частини тіла, при цьому невстановлена особа нанесла один удар рукою в ніс ОСОБА_12 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження, а саме - закритий перелом кісток носа, що згідно з висновком експерта №2721 від 15 жовтня 2015 року відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (за критерієм тривалості розладу здоров`я), реалізувавши таким чином діяння, яке не охоплювалося їхнім єдиним злочинним умислом.

Після цього ОСОБА_12 зумів вирватися від ОСОБА_6 та невстановленої особи, почавши втікати в напрямку місця розташування ОСОБА_7 , який його зупинив, схопивши за куртку. В цей час підбігли ОСОБА_6 спільно з невстановленою особою і почали тримати ОСОБА_12 за одяг та руки з метою подолання можливого опору. ОСОБА_7 тим часом за допомогою насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, відкрито вирвав з рук ОСОБА_12 мобільний телефон марки «М2 Note 16Gb grey Meizu» вартістю 4799 гривень, в якому знаходилась сім картка оператора мобільного зв`язку «Київстар», що матеріальної цінності для потерпілого не становить, на рахунку якої знаходилось 15 гривень.

А всього ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_6 та невстановленою особою, повторно, заволоділи майном ОСОБА_12 на загальну суму 4814 гривень.

Після чого ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 та невстановленою особою з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдали потерпілому майнової шкоди на вищевказану суму.

Не погоджуючись з рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить пом`якшити призначене йому покарання, враховуючи пом`якшуючі обставини.

В обґрунтування своїх вимог обвинувачений ОСОБА_6 зазначає, що судом першої інстанції не було враховано пом`якшуючі обставини, а саме те, що він має на утриманні неповнолітню дитину та хвору дружину, співпрацює зі слідством, повністю визнав свою вину та щиро розкаявся.

Вирок суду щодо ОСОБА_7 ніким не оскаржено.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинувачених, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а вирок суду першої інстанції слід залишити без змін з наступних підстав.

Доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та фактичні обставини провадження ніким не оспорюються і згідно ч. 1 ст. 404 КПК України судом апеляційної інстанції вирок суду в цій частині не переглядається.

У відповідності зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, і призначенні йому покарання вказані вимоги кримінального і кримінального процесуального законодавства дотримані. Керуючись законом суд правильно кваліфікував дії обвинуваченого і з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особи обвинуваченого, його відношення до скоєного, визнання вини та щирого каяття, фактичних обставин провадження, враховуючи відсутність обставин, які обтяжують покарання, прийшов до законного та обґрунтованого висновку про призначення ОСОБА_6 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, яке відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі обвинуваченого, та буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що судом першої інстанції не було враховано наявність у нього на утриманні неповнолітньої дитини та хворої дружини не підтверджені належними доказами, інші доводи апеляційної скарги враховані судом першої інстанції при винесенні вироку, а тому не можуть бути визнані достатніми підставами для зміни вироку суду.

За таких обставин вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону або неправильного застосування норм кримінального закону, що могли б бути підставами для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено, у зв`язку з чим апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

На підставі викладеного, враховуючи положення ч. 5 ст. 72 КК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зарахування в строк відбування покарання ОСОБА_6 строк його попереднього ув`язнення з 31 березня 2016 року по 25 серпня 2016 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 31 березня 2016 року у кримінальному провадженні № 0011168 щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 186 КК України без змін.

В порядку ст. 404 КПК України на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 31 березня 2016 року по 25 серпня 2016 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а обвинуваченим в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді:

_________________ _______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4