[1] АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2016 року місто Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю
секретарів судового засідання - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу прокурора на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 17.11.2015 року, у кримінальному провадженні №0009286 щодо:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком затверджено угоду про примирення, укладену між потерпілим та обвинуваченим ОСОБА_6 , якого визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України та призначено покарання 2 роки позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.
За вироком суду, 23.09.2015 року біля 20 год. 00 хв. працівник правоохоронного органу ОСОБА_9 під час несення служби на території Солом`янського району м.Києва, прибув на виклик заявниці ОСОБА_10 у форменому одязі до кв. АДРЕСА_2 . Перебуваючи у вказаній квартирі ОСОБА_9 та його колега по екіпажу ОСОБА_11 виявили гр. ОСОБА_6 , який перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на неодноразові прохання та зауваження працівників патрульної служби, не реагував, та відмовився виконати законні вимоги ОСОБА_9 та висловлювався в його адресу брутальною лайкою.
На неодноразові зауваження та прохання припинити протиправні дії ОСОБА_6 не реагував, усвідомлюючи, що ОСОБА_9 перебуває при виконанні службових обов`язків, умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс один удар кулаком в обличчя, чим спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень.
В апеляційній скарзі прокурор, вважаючи вирок суду незаконним та необґрунтованим, просить його скасувати в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, кримінальне провадження направити прокурору для здійснення досудового розслідування у загальному порядку.
В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що судом залишено поза увагою, що при укладенні угоди про примирення слід враховувати, що вона може бути укладена тільки у випадках, коли злочин завдає шкоди приватним інтересам (інтересам фізичної особи) та/або майновим інтересам юридичної особи, тобто лише щодо діянь, які посягають на приватні інтереси та не зачіпають значною мірою публічних інтересів. Тому, у злочинах, де основним безпосереднім об`єктом виступають публічні інтереси, а спричинена конкретним фізичним чи юридичним особам шкода є лише проявом посягання на основний об`єкт укладення угоди про примирення не допускається. За таких умов, на думку апелянта, у даному кримінальному провадженні, укладення мирової угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим неприпустиме. Однак, суд першої інстанції, грубо порушуючи вимоги ч. 3 ст. 469 КПК України, ігноруючи роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, ухвалив незаконний вирок, яким затвердив угоду про примирення у кримінальному провадженні, в якому вона не могла бути укладена.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти її задоволення, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
Затверджуючи угоду про примирення суд першої інстанції, посилаючись на ч. 3 ст. 469 КПК України, а також враховуючи ту обставину, що укладення угоди про примирення між обвинуваченим та потерпілим є добровільною, без застосування насильства, примусу, погроз і не є наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, затвердив її.

Разом з тим, згідно ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим і обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальних провадженнях у формі приватного обвинувачення.

За змістом указаної норми закону умовами для укладення угоди про примирення є те, що кримінальне правопорушення стосується тільки приватних (особистих або майнових) інтересів конкретної фізичної особи або приватного інтересу юридичної особи, яка не є державним чи комунальним підприємством, установою.
Ця умова випливає з того, що в межах розслідування кримінального провадження справи має бути наявна особа потерпілого (з яким відбудеться примирення), оскільки саме його волевиявлення має істотне значення для притягнення до кримінальної відповідальності винного, проте це неприпустимо, якщо злочином порушуються публічні інтереси.
Виходячи із цього, угода про примирення може бути укладена тільки у випадках, коли злочин завдає шкоди приватним інтересам (інтересам фізичної особи) та/або майновим інтересам юридичної особи, тобто лише щодо діянь, які посягають на приватні інтереси та не зачіпають значною мірою публічних інтересів. У злочинах, де основним безпосереднім об`єктом виступають публічні інтереси (зокрема немайнові), а спричинена конкретним фізичним чи юридичним особам шкода є лише проявом посягання на основний об`єкт, укладення угоди про примирення не допускається.

Диспозиція ч. 2 ст. 345 КК України, передбачає, що суспільна небезпека вказаного злочину, полягає в тому, що внаслідок цих дій порушується або може бути порушена нормальна діяльність правоохоронного органу, створюються перешкоди для виконання його працівниками своїх службових обов`язків, підривається їх авторитет, заподіюється шкода здоров`ю, майновим та іншим законним інтересам працівників правоохоронних органів.

За змістом п. 1 ч. 7 ст.474 КПК України суд при перевірці угоди на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону, відмовляє в її затвердженні у разі якщо: умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
Проте зазначені вимоги закону судом першої інстанції належним чином дотримані не були.

Оскільки затверджуючи угоду про примирення судом залишено поза увагою, що вчиненим злочином було спричинено шкоду не тільки приватним інтересам потерпілого ОСОБА_9 , а й суспільним інтересам, підірвано авторитет правоохоронних органів загалом, особисту недоторканість інтересів працівника правоохоронного органу, забезпеченням якої держава досягає необхідних умов для належного виконання такими працівниками своїх службових обов`язків.
За таких обставин колегія суддів уважає, що апеляційна прокурора підлягає задоволенню, вирок суду підлягає скасуванню, в затверджені угоди про примирення, відповідно до приписів ч.7 ст. 474 КПК України, слід відмовити, матеріали кримінального провадження повернути органу досудового розслідування для здійснення досудового розслідування в загальному порядку.
Керуючись ст.cт. 404, 405, 407, 409, 419, 474 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 17.11.2015 року, яким затверджено угоду про примирення, укладену між потерпілим та обвинуваченим ОСОБА_6 скасувати.

Відмовити в затвердженні угоди між потерпілим та обвинуваченим ОСОБА_6 , повернувши кримінальне провадження №0009286 СВ УП Солом`янського району ГУ НП в м.Києві для здійснення провадження щодо ОСОБА_6 в загальному порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ _____________ ____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/796/469/2016
Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_12
Доповідач: ОСОБА_1