Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/1158/16-к
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 квітня 2016 року м. Сторожинець

Слідчий суддя Сторожинецького районного суду Чернівецької області ОСОБА_1 ,

перевіривши клопотання слідчого Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_2 про арешт майна,

встановив:
26 квітня 2016 року, слідчий Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_2 , звернувся в суд із клопотанням, погодженим із прокурором Сторожинецької місцевої прокуратури Чернівецької області ОСОБА_3 , посилаючись на те, що 18.09.2014 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань було зареєстровано кримінальне провадження за № 0000577 за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.190 КК України, з приводу того, що в період часу з вересня місяця 2009 року по травень місяць 2013 року в с. Великий Кучурів, Сторожинецького району, Чернівецької області, ОСОБА_4 , 1965 року народження, шляхом обману та зловживання довірою, заволодів майном належним ОСОБА_5 , 1968 року народження, загальною вартістю 372600 гривень.

Ухвалою слідчого судді Сторожинецького районного суду, від 21.04.2016 року, було дано дозвіл на проведення обшуку житла та іншого володіння, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , яке обліковується під АДРЕСА_1 , де планувалося відшукати майно ОСОБА_5 .

В ході проведеного, 22.04.2016 року, обшуку, було виявлено і вилучено - автопідіймач «ОМСИ»; - комп`ютерний стенд розвалу/сходження «ССЖСНІ»; - компресор «РЕМЕЗА»; - стіл-верстак слюсарний «УХЛ Маш»; - прес гідравлічний; - стяжку пружин стаціонарну гідравлічну; - пуско-зарядний пристрій «ОЕСА»; - апарат для чистки форсунок «СПРИНТ 6К»; - мийку деталей 150л. з насосом; - установку для вакуумної заміни масла в двигуні; - стапель для ремонту двигунів; - кран гідравлічний для зняття агрегатів автомобіля; - три ящики інструментальні пересувні; - один ящик інструментальний пересувний на 7 полиць з набором інструменту 344 предмета виробництва фірми «ЕТС»; - дві шафи інструментальні двохсторонні; - три подвійні шафи для переодягання персоналу; - холодильник побутовий; - піч мікрохвильову; - два столи офісних; - чотири стільці офісні; - шафу канцелярську; - чотири стелажі оцинковані складські; - сейф канцелярський подвійний.

Посилаючись на те, що вказані речі набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення і на них необхідно накласти арешт з метою їх прилучення до кримінального провадження, як речовий доказ, слідчий просив накласти на них арешт.

В суді слідчий підтримав своє клопотання. Внаслідок не представлення суду контактних телефонів власника майна та виходячи із встановлених в ст.172 КПК України, строків розгляду такого клопотання, розгляд здійснено без присутності власника майна, який до того ж не відомий, оскільки власником приміщень де здійснено обшук є ОСОБА_7 , а Ухвала про обшук пред`явлена ОСОБА_4 .

Розглянувши клопотання і дослідивши додані до нього документи слідчий суддя вважає, що клопотання задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Згідно вимог ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень ст.170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Слідчим суддею встановлено, що в порушення зазначеної норми законодавства, слідчий та прокурор не зазначили мету арешту у відповідності до положень ст.170 КПК України і не навели відповідне обгрунтування необхідності арешту майна.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи та для відшкодування шкоди чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Зазначаючи про мету арешту майна, слідчий і прокурор послалися на те, що такою метою є необхідність прилучення цього майна до кримінального провадження як речового доказу, однак згідно ч.2 ст.170 КПК України, законодавець такої мети арешту майна не зазначив.

Крім цього, ініціатори клопотання не зазначили також і передбачені Законом критерії речових доказів, і не визнали тимчасово вилучене майно речовими доказами, що свідчить пронадуманість і безпідставність клопотання. Не зазначивши ту мету арешту яка визначена Законом, слідчий та прокурор, крім цього не навели відповідне обгрунтування необхідності арешту майна, яке передбачене положеннями ст.171 КПК України, аналізуючи які, слідчий суддя відмічає, що крім такого виду обтяження щодо майна, як арешт, існують також альтернативні види збереження майна, які не пов`язані з арештом. Такі види зазначені в параграфі 4, Глави 4 КПК України.

Абзац другий ч.1 ст.170 КПК України передбачає певні ризики, наявність яких свідчить про необхідність арешту майна. Такими ризиками є запобігання можливості приховування майна, його пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої ст.170 цього Кодексу.

Крім цього, дослідивши витяг з кримінального провадження № 0000577, ухвалу слідчого судді про обшук, протокол обшуку від 22.04.2016 року та розписку ОСОБА_8 , якому було передане на зберігання, вилучене у ОСОБА_4 майно, слідчий суддя констатує, що в ході обшуку, ухвала про таку процесуальну дію, пред`являлась не ОСОБА_6 в приватній власності якої знаходились приміщення де необхідно було провести процедуру обшуку, а ОСОБА_4 , що слідчий суддя вважає недопустимим.

Із зазначених процесуальних документів, вбачається що місцем тимчасового вилучення майна, в тому числі шляхом демонтажу, є станція технічного обслуговування автомобілів, а вилучене майно є обладнанням цієї станції. При цьому слідчому судді не представлено доказів щодо зайняття ОСОБА_4 чи ОСОБА_6 , підприємницькою діяльністю, що є необхідним з огляду на обов`язок слідчого судді, щодо застосування, при арешті, найменш обтяжливих способів арешту майна, які не призводили б до зупинення чи надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи.

Не представлення слідчому судді доказів вказаного, доказів необхідності арешту майна, доказів того, що наявними є достатні підстави вважати, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним в ст.98 КПК України, доказів наявності ризиків, є підставою, у відповідності до норм КПК, для відмови в задоволенні клопотання.

Слідчому судді не доведено взагалі необхідність саме арешту майна, а не інших видів обтяження та не доведено наявність відповідних ризиків щод цього майна.

При цьому безпідставним є посилання, в клопотанні на ч.4 ст.170 КПК України, щодо заборони використання майна і заборони розпорядження таким майном, оскільки ч.4 ст.170 КПК України регулює зовсім інші правовідносини ніж ті які зазначені в цьому посиланні та крім того про такі заборони слідчий і прокурор не клопочуть.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,

постановив:
В задоволенні клопотання слідчого Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_2 , погоджене із прокурором Сторожинецької місцевої прокуратури Чернівецької області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно відмовити, внаслідок недоведеності необхідності такого арешту та наявності, передбачених абзацом другим частини першої ст.170 КПК України, відповідних ризиків.

Слідчий суддя: