АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1198/16 Справа № 172/1015/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000286, щодо

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця пл. Терса Васильківського району

Дніпропетровської області, мешканця

АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого увчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

Встановила:

В апеляційній скарзі з доповненнями до неї прокурор, який брак участь у розгляді провадження судом першої інстанції, просить змінити вирок суду у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а саме змінити у вироку кваліфікацію злочину, за який було засуджено ОСОБА_6 зі ст. 236 на ст. 263 КК України; додати пом`якшуючу обставину - відшкодування завданого збитку потерпілому; виключити з резолютивної частини вироку посилання на Пленум Верховного Суду України. Посилається на те, що суд не врахував пом`якшуючу обставину - відшкодування завданого збитку потерпілому. Також вказує на те, що судом у вступній та резолютивній частині вироку невірно зазначено кваліфікацію злочинів, за які було засуджено ОСОБА_6 . Крім того, в порушення ст. 374 КПК України суд в резолютивній частині вироку послався на Пленум Верховного Суда України.

Вироком Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2016 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

Згідно п. 23 Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року з подальшими змінами та доповненнями "Про практику призначення судами кримінального покарання" вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 вересня 2015 року, відповідно до якого до ОСОБА_6 застосовано покарання у виді 3 років у відповідності до ст. 75 КК України, виконувати самостійно.

За вироком суду ОСОБА_6 01 червня 2015 року приблизно о 10.30 год., перебуваючи в будинку, що належить ОСОБА_8 , який розташований на ділянці АДРЕСА_2 , таємно викрав мобільний телефон марки "Айфон-5" білого кольору, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 6 562 грн. 55 коп.
Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду Дніпропетровської області, думку прокурора ОСОБА_7 на часткове підтримання поданої апеляційної скарги з доповненнями до неї, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що вона підлягає задоволенню частково на таких підставах.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обгрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні зазначеного у вироку злочину та правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 185 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються.

Порушень процесуального порядку під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, не виявлено.

Разом із тим, в порушення вимог ч. 4 ст. 374 КК України суд, викладаючи резолютивну частину вироку, послався на постанову Пленуму Верховного суду України.

Так, вирок є видом судового рішення, яке може бути ухвалене судом першої або апеляційної інстанцій. Ухвалений у справі вирок має бути викладеним у послідовності, встановленій ст. 374 КПК України.

Згідно з п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку зазначаються, зокрема: прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рішення про визнання його винуватим у пред`явленому обвинуваченні та відповідні статті рішення про визнання його винуватим у пред`явленому обвинуваченні та відповідні статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; покарання, призначене по кожному з обвинувачень, що визнані судом доведеними, та остаточна міра покарання, обрана судом...

Резолютивна частина вироку не повинна містити посилань на положення постанов Пленуму Верховного Суду України, судам під час ухвалення вироку згідно вимог ч. 1 ст. 458 КПК України слід ураховувати висновки Верховного Суду України, викладені в його постановах, привівши свою судову практику у відповідність із судовими рішеннями Верховного Суду України, з огляду на що вирок щодо ОСОБА_6 у зазначеній частині підлягає зміні.

Щодо тверджень прокурора про необхідність зміни у вироку кваліфікації злочину, за який було засуджено ОСОБА_6 02 вересня 2016 року зі ст. 236 та ст. 263 КК України, то вони з огляду на характер допушених судом порушень не є підставою для зміни вироку.

Як вбачається зі вступної та мотивувальної частини зазначеного вироку, судом з технічних причин під час виготовлення тексту були допущені описки, а саме зазначено, що обвинувачений раніше судимий 02 вересня 2015 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 236, ч. 2 ст. 309 КК України ...

Згідно ч. 1 ст. 379 КПК України суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Крім того, посилання в апеляційній скарзі прокурора на необхідність зазначення у вироку пом`якшуючої обставини - відшкодування завданого збитку потерпілому, колегія суддів також вважає безпідставними, оскільки відповідно до вимог ст. 66 КК України при призначенні покарання суд може визнати такими, що пом`якшують покарання, обставини, як зазначені, так і не зазначені у частині першій цієї статті.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування оскаржуваного вироку при розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

Постановила:

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, задовольнити частково.

ВирокВасильківського районного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2016 року щодо ОСОБА_6 змінити.

Виключити з резолютивної частини вироку посилання на постанову Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання".

В решті вирок щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення.

На судові рішення першої та апеляційної інстанцій щодо ОСОБА_6 може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим ОСОБА_6 , який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді
______________ _________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4