АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/2689/2016 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 182 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 серпня 2016 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 30 липня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС 2 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 80 мінімальних заробітних плат, що становить 110 240 (сто десять тисяч двісті сорок) гривень щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кобулеті, Грузії, громадянина України, працюючого на посаді заступника директора Броварської філії ТОВ «Інтернаціональна група вин України № 1», одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 369 КК України.

Згідно ухвали слідчого судді, застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 у вигляді застави мотивовано тим, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя прийшов до висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 369 КК України. Разом з тим, слідчий суддя вважає, що належну процесуальну поведінку підозрюваного може забезпечити і менш суворий запобіжний захід ніж пропонується стороною обвинувачення.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, прокурор Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалу незаконною та невмотивованою, просить її скасувати і постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави 800 мінімальних заробітних плат, що становить 1 102 400 грн.

Мотивуючи вимоги апеляційної скарги, прокурор зазначає, що висновок суду щодо недоведеності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є необґрунтованим, оскільки на даний час проведений не увесь комплекс необхідних слідчих (розшукових) дій і тому не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування, а тому у даному кримінальному провадженні існує наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, прокурор вказує, що судом не враховано, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, є уродженцем та має громадянство Грузії, члени його сім`ї постійно проживають в Грузії, яких він часто відвідує, ОСОБА_8 на території Грузії має у приватній власності нерухомість та автомобіль, під час тривалого проживання в Грузії обзавівся тісними зв`язками із числа осіб, які мають відношення до «кримінального середовища» даної країни, та мають вплив на представників правоохоронних органів, а тому на думку прокурора, з метою уникнення кримінальної відповідальності ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Далі в апеляційній скарзі прокурор вказує, що суд в ухвалі посилається на невірний номер кримінального провадження, що ставить під сумнів її законність та може вказувати на упередженість при розгляді клопотання.

Крім того, автор апеляційної скарги просить визначити підозрюваному заставу у розмірі 800 мінімальних заробітних плат, зазначаючи при цьому, що застава у межах визначених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України не здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення підозрюваного та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги і просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні слідчого в ОВС 2 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000224 від 15.06.2016 року за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 201, ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 204, ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 229, ч. 2 ст. 15, ст. 227, ч. 4 ст. 369 КК України.

29.07.2016 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 369 КК України.

30.07.2016 року старший слідчий в ОВС 2 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором, що здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні ОСОБА_11 , звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8

30.07.2016 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва відмовлено у задоволенні даного клопотання та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 80 мінімальних заробітних плат, що становить 110 240 (сто десять тисяч двісті сорок) гривень.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, щоб вирішити справу у відповідності до вимог закону, суд повинен взяти до уваги, крім даних, передбачених ст. 177 КПК України, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість покарання та наслідки вчинення протиправних діянь.

Слідчий суддя, суд, відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Як вбачається з матеріалів справи, зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

При судовому розгляді клопотання суд перевірив відповідність змісту клопотання вимогам закону та з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під варту.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд правильно виходив з того, що під час судового розгляду слідчим та прокурором не доведено наявність підстав для застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Так, висновки слідчого судді стосовно того, що ризик виїзду за кордон можливо запобігти і при застосуванні запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, шляхом покладення на підозрюваного обов`язку здати свій паспорт та інші документи для виїзду за кордон слідчому, колегія суддів визнає обґрунтованими, як і висновки стосовно того, що вказівка на те, що ОСОБА_8 може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів є необґрунтованою, оскільки грошові кошти, документи та предмети у даному кримінальному провадженні, які є речовими доказами, вилучено органом досудового розслідування.

Також колегія суддів визнає правильними твердження слідчого судді про те, що посилання сторони обвинувачення на те, що ОСОБА_8 буде впливати на свідків та невстановлених спільників у вчиненні разом з ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.369 КК України не підтверджено жодними даними, оскільки матеріали клопотання не містять відомостей, які б свідчили про існування таких спільників.

Необхідним буде зазначити, що переконливих доказів можливості вчинення незаконного тиску на свідків безпосередньо ОСОБА_8 слідчому судді надано не було, оскільки листи з Управління внутрішньої безпеки СБУ містять інформацію, щодо вчинення тиску на свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 іншими особами, а не підозрюваним ОСОБА_8 .

Не надано таких доказів прокурором і в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Крім того, суд при постановленні рішення, врахував тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, сталість соціальних зв`язків, сімейний стан, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, наявність у власності нерухомого майна, постійного місця проживання та реєстрації, наявність роботи, офіційного джерела прибутку, та дійшов правильного висновку про те, що ймовірність настання ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, є незначною.

Враховуючи наведене, твердження прокурора стосовно доведеності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не підтверджуються матеріалами провадження, а тому не заслуговують на увагу.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_8 на території Грузії має у приватній власності нерухомість та автомобіль, під час тривалого проживання в Грузії обзавівся тісними зв`язками із числа осіб, які мають відношення до «кримінального середовища» даної країни, не є самостійною підставою для скасування прийнятого судом рішення, як і зазначений в ухвалі слідчого судді невірний номер кримінального провадження не може ставити під сумнів його законність, відповідно до положень чинного КПК України.

За таких обставин, на думку колегії суддів, слідчий суддя правомірно відмовив у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 , висновки суду відповідають зазначеним положенням КПК України та фактичним обставинам справи.

Разом з тим, виходячи із норм Глави 18 КПК України, згідно якої питання щодо застосування запобіжних заходів належить до виняткової компетенції слідчого судді або суду, слідчий суддя правильно застосував відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді застави.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про визначення підозрюваному ОСОБА_8 застави в межах 80 мінімальних заробітних плат, оскільки даний розмір застави не суперечить положенням ч. 5 ст. 182 КПК України.

Так, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, підстав вважати визначений в ухвалі слідчого судді розмір застави таким, що не зможе забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, колегія суддів не вбачає. Не надано таких доказів стороною обвинувачення і в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

З огляду на викладене, вимоги апеляційної скарги прокурора щодо незаконності та невмотивованості ухвали слідчого судді є непереконливими, оскільки слідчим суддею при розгляді клопотання були повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді застави, а зазначені в апеляційній скарзі підстави, в яких прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, та не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не встановлено.

Керуючись ст. ст. 176 178, 182, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 30 липня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС 2 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 80 мінімальних заробітних плат, що становить 110 240 (сто десять тисяч двісті сорок) гривень щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4