У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого ОСОБА_5.,
суддів ОСОБА_6. і ОСОБА_7.,
перевіривши в судовому засіданні 8 вересня 2016 року в м. Києві заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 червня 2016 року,

установила:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із заявою, в якій порушує питання про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 червня 2016 року, якою йому повернуто касаційну скаргу на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 10 лютого 2016 року на підставі частини третьої статті 429 КПК у зв'язку з неусуненням в установлений строк недоліків касаційної скарги, яку залишено без руху.

У заяві засуджений, посилаючись на однобічність, неповноту досудового слідства і судового розгляду, істотні порушення норм кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати як зазначену ухвалу касаційного суду, так і постановлені щодо нього вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 10 лютого 2016 року, оскільки вважає себе засудженим незаконно.

Заслухавши доповідача, перевіривши заяву і долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів вважає, що передбачені законом підстави для відкриття провадження відсутні.

Відповідно до статті 1 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Згідно зі статтею 444 КПК Верховний Суд України переглядає судові рішення у кримінальних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Перелік підстав для перегляду судових рішень Верховним Судом України, що набрали законної сили, визначений статтею 445 КПК (в редакції Закону України від 12 лютого 2015 року). Цей перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Підставами для перегляду судових рішень Верховним Судом України, що набрали законної сили, є:

1) неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність, у подібних правовідносинах, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень (крім питань неоднакового застосування санкцій кримінально-правових норм, звільнення від кримінальної відповідальності чи покарання);

2) неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої цим Кодексом, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень;

3) невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції висновку щодо застосування норм права, викладеному в постанові Верховного Суду України;

4) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Усупереч зазначеним вимогам закону заявник не визначився ані з предметом, ані з межами перегляду рішень Верховним Судом України.

Заява засудженого не містить посилання на жодну із зазначених підстав для перегляду Верховним Судом України рішення касаційного суду. Його доводи зводяться до прохання про перегляд рішень судів першої та апеляційної інстанцій через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, що згідно зі статтею 445 КПК, не є підставою для перегляду Верховним Судом України рішення касаційного суду.

Крім того, відповідно до вимог частини першої статті 446 КПК, особи, визначені у статті 425 цього Кодексу, мають право подати заяву про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 445 цього Кодексу, після його перегляду в касаційному порядку.

Як видно з наданих судових рішень, засуджений ОСОБА_4 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою про перегляд вироку Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16 листопада 2015 року та ухвали апеляційного суду Запорізької області від 10 лютого 2016 року про його засудження за статтею 288 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді обмеження волі строком на три роки.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 травня 2016 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 було залишено без руху із наданням строку на усунення недоліків.

Протягом установленого судом строку засуджений повторно подав касаційну скаргу, однак ухвалою касаційного суду від 21 червня 2016 року її було повернуто автору через неусунення раніше вказаного недоліку.

Отже, судові рішення, постановлені щодо ОСОБА_4, не були предметом розгляду суду касаційної інстанції. Ухвала касаційного суду від 21 червня 2016 року не містить висновку про правозастосування - тлумачення правильності/неправильності застосування норм права в аспекті положень статті 445 КПК, а відтак процедура перегляду таких рішень Верховним Судом України виключається.

Колегія суддів Верховного Суду України вважає, що заява засудженого ОСОБА_4 про перегляд ухвали касаційного суду є необґрунтованою, а підстави для допуску справи до провадження Верховного Суду України - відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 445, 446, 451 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

ухвалила:

відмовити засудженому ОСОБА_4 у допуску справи за його заявою до провадження Верховного Суду України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_6. ОСОБА_7.