1-кс/754/2698/16
У Х В А Л А
Іменем України
21 листопада 2016 року слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 розглянувши в залі суду в м. Києві клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 про накладення арешту тимчасово вилученого майна по матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0013251 від 06.11.2016 року, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 203-2 КК України,

В С Т А Н О В И В :

До Деснянського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_4 про накладення арешту тимчасово вилученого майна, яке було вилучено 16.11. 2016 року з приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: 11 системних блоків CELSIUS FUGISU SIEMENS.

Клопотання подане слідчим по матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0013251 від 06.11.2016 року, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 203-2 КК України, про те, що 06.11.2016 року, по спецлінії "102" надійшло повідомлення гр. ОСОБА_5 про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , працюють незаконно ігрові автомати. В ході виїзду за вказаною адресою, виявлено заклад з надання послуг в сфері азартних ігор, що діє в порушення Закону Укараїни "Про заборону грального бізнесу в Україні". Під час огляду місця події виявлено та вилучено: 12 системних блоків.
На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання розглядається за відсутності власника майна.

Слідчий в суді клопотання підтримав та просив його задовольнити за наведених в ньому підстав.

Вислухавши слідчого, дослідивши клопотання та додатки до нього, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Відповідно ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Абзацом другим частини першої зазначеної норми КПК визначено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

В диспозиції ст. 170 КПК України йдеться про те, що не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Також, частиною 2 статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Проте слідчим ОСОБА_3 не було дотримано вимог ст. 170 КПК України, оскільки в клопотанні слідчого не зазначено з якою метою слідчий клопоче про арешт тимчасово вилученого майна, яке було вилучено з приміщення, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 26.

Оскільки, слідчим не було доведено, що дане майно в аспекті ст. 167 КПК України є тимчасово вилученим майном, не було надано доказів щодо дотримання порядку визнання речовим доказом такого майна, як і не зазначено підстави для арешту майна, а відтак, клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна, яке було вилучено з приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , - задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170-172, 369 - 372, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0013251 від 06.11.2016 року, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 203-2 КК України, - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Сілідчий суддя -