Справа № 640/5136/16-к
н/п 1-кп/640/363/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" травня 2016 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника адвоката - ОСОБА_4 ,
психолога - ОСОБА_5 ,
законного представника особи, що вчинила суспільно-небезпечне
діяння - ОСОБА_6 ,
потерпілої - ОСОБА_7 ,
законного представника потерпілої - ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Харкова, учениці 7-А класу КЗ «Харківська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №158 Харківської міської Ради Харківської області», не судимої, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, -
15 січня 2016 близько о 14.10 год. малолітня ОСОБА_9 , що є ученицею 7-А класу КЗ «Харківська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №158 Харківської міської Ради Харківської області», перебуваючи в спортивному залі вищевказаного учбового закладу за адресою: м. Харків, вул. Леся Сердюка, 46, де у неї відбувався урок фізичної культури разом із 5-В класом, побачила у малолітньої ОСОБА_7 , учениці 5-Б класу, мобільний телефон «іРhone 4» в корпусі чорного кольору, який знаходився у останньої в руках. Діючи згідно раптово виниклого у неї умислу, спрямованого на заволодіння шахрайським шляхом чужим майном, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, малолітня ОСОБА_9 звернулася до малолітньої ОСОБА_7 з проханням обмінятися мобільними телефонами терміном до закінчення уроку фізкультури. Малолітня ОСОБА_7 , вірячи в добропорядність і чесність ОСОБА_9 , обмінялась з останньою мобільними телефонами, передав ОСОБА_9 свій мобільний телефон «Iphone 4». Реалізуючи свій злочинний умисел, не маючи наміру повертати ОСОБА_7 мобільний телефон, ОСОБА_9 взяла належний потерпілій ОСОБА_7 мобільний телефон «іРhone 4» в корпусі чорного кольору, вартістю 2490 грн. згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №1246 від 10.03.2016 р., в якому знаходилася сім-карта оператора мобільного зв`язку «Київстар» та в пластиковому прозорому чохлі, що не представляють матеріальної цінності для потерпілого. По закінченню вищевказаного уроку фізкультури ОСОБА_7 віддала ОСОБА_9 її мобільний телефон, однак ОСОБА_9 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел не повернула ОСОБА_7 належний їй мобільний телефон «іРhone 4».
Заволодівши шляхом обману та зловживання довірою вищевказаним чужим майном, ОСОБА_9 зникла з місця скоєння злочину, не маючи наміру виконувати дані ОСОБА_7 зобов`язання та повернути мобільний телефон «іРhone 4», звернувши його на свою користь, чим заподіяла потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 2490,00 грн.
Допитана в судовому засіданні неповнолітня ОСОБА_9 вину у вчиненні суспільно-небезпечного діяння не визнала та пояснила, що 15.01.2016 р. в школі на уроці фізкультури вона запропонувала потерпілій ОСОБА_7 помінятись телефонами. Сфотографувались на телефон, а потім вона повернула ОСОБА_7 її телефон «іРhone 4». Після уроку до неї підійшла ОСОБА_7 і запитала, де її телефон. ОСОБА_9 сказала, що повернула його і вони разом пішли шукати телефон, але не знайшли його. Потім вони разом пішли до вчителя і повідомили, що у ОСОБА_7 пропав телефон. Вчитель перевірив портфель ОСОБА_9 і кармани, але телефону не знайшов. Ввечері батьки ОСОБА_7 приходили додому до ОСОБА_9 та питали про телефон, але вона їм сказала, що телефону вона повернула. В подальшому в ході розгляду справи ОСОБА_9 визнала вину в скоєному, розкаялась, попросила вибачення у потерпілої та запевнила суд більше такого не робитиме.
Винуватість ОСОБА_9 у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, при обставинах визнаних судом встановленими, та викладеним у вироку, повністю доведена дослідженими судом доказами, а саме:
Показаннями неповнолітнього потерпілої ОСОБА_7 , яка в судовому засіданні пояснила, що 15.01.2016 р. на уроці фізкультури в школі ОСОБА_9 попросила у неї телефон «іРhone 4». Після уроку телефон не повернула, а на питання ОСОБА_7 про телефон, повідомила, що віддала його ОСОБА_7 . Про цей випадок стало відомо в школі, зателефонували матері ОСОБА_7 . Потім батьки ОСОБА_7 пішли додому до ОСОБА_9 , але їм ОСОБА_9 також сказала, що віддала телефон ОСОБА_7 . Оскільки телефон ОСОБА_9 не віддала, батьки ОСОБА_7 звернулись в поліцію, але в поліції ОСОБА_9 також не зізнавалась, що телефон вона не повертала.
Показаннями законного представника потерпілої ОСОБА_8 , яка в судовому засіданні пояснила, що 15.01.2016 р. у її дитини ОСОБА_7 в школі пропав телефон, тому вони звернулись в поліцію. 16.01.2016 р. телефон було знайдено на ринку біля станції метро «Героїв Праці» у продавця ОСОБА_10 , який пояснив, що телефон йому продали дві дівчини.
Показаннями свідка ОСОБА_10 ,який в суді пояснив, що він працює на ринку біля станції метро «Героїв Праці» та займається реалізацією телефонів. 16.01.2016 р. придбав у двох дівчат мобільний телефон «іРhone 4» за 800 грн. Склали закупочний акт, одна з дівчат дочка його знайомого ОСОБА_11 . Через де який час прийшов його знайомий ОСОБА_12 та повідомив, що в його дочки у школі вкрали телефон «іРhone 4». ОСОБА_10 показав телефон, що придбав у дівчат, і ОСОБА_12 впізнав цей телефон, як вкрадений у його дочки.
Показаннями неповнолітнього свідка ОСОБА_13 , яка суду пояснила, що вона знайома з ОСОБА_9 . Раніше вони разом гуляли і ОСОБА_9 попросила їх здати телефон в ломбард, але вони відмовились. 16.01.2016 р. разом з ОСОБА_14 вони купували наушники на ринку біля станції метро «Героїв Праці». Їм зателефонувала ОСОБА_9 та попросила продати її телефон «іРhone 4». Сумнівів в тому, що телефон належить ОСОБА_9 не було, так як телефоні були фото із зображенням ОСОБА_9 на дивані вдома у її квартирі. Вони погодились та продали мобільний телефон «іРhone 4» за 800 грн., гроші віддали ОСОБА_9 .
Показаннями неповнолітнього свідка ОСОБА_14 , яка суду пояснила, що вона дружила з ОСОБА_13 і ОСОБА_9 16.01.2016 р. зателефонувала ОСОБА_9 та попросила ОСОБА_14 та ОСОБА_13 зустрітися з нею. Зустрілися вони біля станції метро «Героїв Праці», де ОСОБА_9 попросила продати її старий мобільний телефон «іРhone 4». Вони погодились та продали телефон чоловіку за 800 грн., після чого гроші віддали ОСОБА_9 .
Даними судової товарознавчої експертизи №1246 від 10.03.2016 р., згідно висновків якої вартість мобільного телефону «іРhone 4», що належить потерпілій ОСОБА_7 становить 2490,00 грн.
Оцінуючи в сукупності досліджені в судовому засідані докази, суд вважає, що винність ОСОБА_9 у вчиненні суспільно небезпечного діяння, в якому вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживанням довірою (шахрайство), при обставинах, визнаних судом встановленими та викладених в ухвалі, доведена у повному обсязі.
Вивченням особи неповнолітньої ОСОБА_9 встановлено, що вона навчається в сьомому класі Харківської загальноосвітньої школи, не судима, за місцем навчання характеризується негативно, у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває.
Згідно ст.22 КК України до кримінальній відповідальності за вчинення злочину передбаченого ч.1 ст.190 КК України підлягають особи, яким до вчинення злочину виповнилося 16 років.
ОСОБА_9 вчинила суспільно-небезпечне діяння у віці 13 років.
Відповідно до ч.2 ст.97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, тому згідно вимог ч.2 ст.97 КК України до неповнолітньої ОСОБА_9 підлягають застосуванню примусові заходи виховного характеру.
Враховуючи викладене, суд приходить висновку про задоволення клопотання прокурора про застосування до неповнолітньої ОСОБА_9 примусових заходів виховного характеру у вигляді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 128, 498 502 КПК України, ст.ст. 97, 105 КК України, суд
Застосувати до ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру у вигляді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього, а саме: обмежити перебування неповнолітньої ОСОБА_9 поза місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 19.00 год. до 07.00 год.; заборонити неповнолітній ОСОБА_9 змінювати без згоди органу, який здійснює за нею нагляд, місце проживання, навчання, виїжджати в іншу місцевість, встановивши тривалість цих примусових заходів виховного характеру строком на один рік.
Речовий доказ: мобільний телефон «іРhone 4», переданий на зберігання потерпілій, залишити в її користуванні.
На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня її проголошення.