Кодимський районний суд Одеської області
____________________________________________________________________________________________
Справа №503/200/15-к
Провадження №1-кп/503/25/16
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.09.2016 року м.Кодима Одеської області

Кодимський районний суд Одеської області у складі

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кодимі, Одеської області кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Семипалатинськ, Казахстан, жителя АДРЕСА_1 , громадянина Молдови, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

в скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 146 ч.2 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор Котовської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник-адвокат ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_8 , 29 березня 2014 року, близько 23 години, на польовому масиві в с. Олексіївка, Кодимського району, Одеської області, за попередньою змовою з особою, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, погрожуючи застосуванням зброї автомата Калашнікова, супроводили потерпілих ОСОБА_5 і ОСОБА_9 до сторожки, що знаходилась поруч з яблуневим садом, обмеживши тим самим останніх самостійно обирати місце перебування, де утримували останніх, позбавляючи можливості залишити сторожку. При цьому відмовлялись випустити потерпілих на вимогу начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_10 .. Лише після приїзду власника яблуневого саду виконали вимоги про звільнення потерпілих.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину в скоєному визнав в повному обсязі, щиро покаявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочину. Так, 29 серпня 2014 року він разом із своїм напарником в нічний час охороняв поле в с. Олексіївка. В нічний час на поле приїхали якісь невідомі люди. Було темно. Він і його напарник ОСОБА_11 , підійшли до цих людей. Ті представились прикордонниками. Не зважаючи на це, ОСОБА_11 ударом кулака повалив на землю одного з тих, хто прийшов, а потім ударив і другого. Синько забрав автомати у цих людей і разом з ним повели двох до сторожки. Там він за дорученням ОСОБА_11 , тримаючи в руках автомат , слідкував за затриманими. Розуміє, що чинив не правильно. Щиросердно кається у вчиненому.

Потерпілий ОСОБА_6 , в судовому засіданні свідчив таке. Був мобілізований і проходив службу в прикордонному загоні. 29 серпня 2014 року в нічний час їхали на замаскований пункт спостереження в с. Олексіївка, Кодимського району, Одеської області. На полі, поблизу с. Олексіївка до них, а їх було троє прикордонників в темноті підійшли двоє. Він отримав удар в плече. Від такого удару впав і лежав. Зброю ті, хто підійшли відібрали. Всі події відбувалися на покажчику №67 що знаходиться поблизу поля на якому висаджені помідори. Хто його бив, він не бачив. Також він не бачив щоб підозрюваний ОСОБА_3 кого-небудь бив. Яких-небудь претензій матеріального плану до обвинуваченого ОСОБА_3 не має.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні свідчив таке. Проходить службу в прикордонних військах по мобілізації. 29 серпня 2014 року разом з іншими військовослужбовцями, а саме з ОСОБА_6 і ОСОБА_9 , прибули на покажчик №67, що в районі с. Олексіївка Кодимського району. Цей покажчик поблизу поля з помідорами. Об`їхали на автомобілі кругом поле. Потім ОСОБА_9 залишився біля автомобіля, а він разом з ОСОБА_6 пішов до того місця де повинні були нести службу. Він почав роз`яснювати особливості несення служби. Почув позаду такий вислів: «Що помідорчиків захотілось?». Потім хтось завдав йому удар в обличчя кулаком. Це не був ОСОБА_3 Бив довго. Другий забрав автомат. Потім ОСОБА_8 і той хто його бив повели його і ОСОБА_6 до сторожки. Там їх тримали до того часу поки не приїхали представники прикордонного загону. Підозрюваний до нього фізичного насильства не застосовував.

Потерпілий ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позицій, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд цього кримінального провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил частини 3 статті 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілих та дослідженням доказів, що характеризують особу обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Отже, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_3 скоїв незаконне позбавлення волі щодо двох осіб, за попередньою змовою групою осіб, із застосуванням зброї, а тому ці його дії кваліфікує за частиною другою статті 146 КК України.

При призначенні ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який, згідно ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості, дані про особу винного, який за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, раніше на території України не судимий.

До пом`якшуючих покарання обставин суд відносить щире каяття обвинуваченого у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину на території України вперше.

Обтяжуючих покарання обставин суд не вбачає.

З огляду на викладені обставини, суд вважає за можливе виправлення ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства, призначивши йому покарання в межах санкції частини другої статті 146 КК України, у виді позбавлення волі, із застосуванням положень ст.ст.75,76 КК України, звільнивши від відбування призначеного покарання з випробуванням, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нового злочину.

Що стосується цивільного позову, заявленого в кримінальному провадженні, то суд виходив з положень ст. 128 КПК України.

Як убачається з досліджених в судовому засіданні матеріалів, цивільними позивачами не надано доказів, які підтверджували б те, що заподіювачем шкоди був саме обвинувачений ОСОБА_3 , більш того, потерпілі ОСОБА_5 і ОСОБА_6 в судовому засіданні свідчили, що той шкоди їм не заподіяв. А отже, суд вважає, що в задоволенні цивільного позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369,373,374 КПК України, суд

З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 146 ч.2 КК України, призначивши йому покарання у виді 5 (років) років позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України, звільнити засудженого від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він на протязі одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає обов`язки, передбачені ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_5 і ОСОБА_6 відмовити.

Запобіжний захід ОСОБА_3 заставу розміром 97440 (дев`яносто сім тисяч чотириста сорок) грн., скасувати, повернувши заставу заставодавцю ОСОБА_12

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області через Кодимський районний суд на протязі 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1