Справа № 317/ 2861/16-к
№/п 1-в/317/1068/2015
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 липня 2016 р.

Запорізький районний суд Запорізької області

у складі: головуючого - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

за участю засудженого: - ОСОБА_4

за участю представника адміністрації - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференцзв`язку клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с.Чубаревки Пологівського району Запорізької області, освіта середня, не одруженого зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким,
ВСТАНОВИВ:
До Запорізького районного суду Запорізької області надійшло клопотання про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким засудженого ОСОБА_4 , мотивоване тим, ОСОБА_4 засуджений 26.11.2012 р. Заводським районним судом м.Запоріжжя за ст.307 ч.2, ст.309 ч.1, ст.70, ст.69 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням на 3 роки. Ухвалою Пологівського районного суду Запорізької області від 24.09.2014 року засудженому ОСОБА_4 було замінено покарання та направлено до виправної колонії для відбування покарання. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 12.01.2016р. засудженому було скорочено на половину строк не відбутого покарання, яке було призначено Заводським районним судом м.Запоріжжя від 26.11.2012 року, а саме на 1 рік 1 місяць 7 днів. За суджений вказав, що він доводить своє виправлення працею, сумлінною поведінкою та ставленням до праці, однак заохочень він не має, оскільки адміністрація колонії не заохочує його. За час відбування покарання в Біленьківський ВК УДПтС України в Запорізькій області №99, персонал прискіпується до нього, по незрозумілим його причинам виносить стягнення. ОСОБА_4 зазначив, що при розгляді на комісії установи йому було безпідставно відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст. 82 КК України. Оскільки засуджений вважає, що це не справедливо, то був вимушений звернутись до суду із вказаним клопотанням, в якому просить суд застосувати відносно нього ст. 82 КК України, тобто замінити йому не відбуту частину покарання більш м`яким.

В судовому засіданні представник адміністрації Біленьківської виправної колонії УДПтС України в Запорізькій області №99 ОСОБА_5 проти клопотання засудженого ОСОБА_4 заперечував, вважає,що особа не стала на шлях виправлення, оскільки за час відбування покарання в БВК УДПтС України в Запорізькій області №99, а саме з 17.01.2015 року засуджений характеризується негативно, допустив 6 порушень режиму відбування покарання, які виразились в порушенні розпорядку дня та порушені форми одягу, за що ОСОБА_4 був притягнутий до дисциплінарної відповідальності 2 рази начальником СПС та 4 рози начальником виправної колонії. Має 5 стягнень, які не погашені та не зняті. За сумлінну та ставлення до праці має 1 заохочення правами начальника установи. Також представник адміністрації зазначив, що засуджений ОСОБА_4 працевлаштований на ділянці «Бункери» різноробочим. За характером спокійний, у відношенні до засуджених не конфліктний, намагається дотримуватись умов відбування покарання, вину у скоєному злочині визнає але робить це з метою поблажливості. За вироком позову не має.

Засуджений ОСОБА_4 підтримав своє клопотання, просив суд його задовольнити , однак в судовому засіданні при наданні відповідей на запитання прокурора вів себе дуже зухвало та грубо.

Прокурор ОСОБА_3 просив суд відмовити в задоволені клопотання засудженого ОСОБА_4 , оскільки вважає, що засуджений не став на шлях виправлення.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши засудженого ОСОБА_4 , представника адміністрації колонії, висновок прокурора, суд вважає, що в поданні слід відмовити з наступних підстав.

У відповідності до ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, не відбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати не відбутого строку покарання, призначеного вироком. Заміна не відбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Водночас, суд звертає увагу на те, що під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду подання. Суд не може не врахувати, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намагання своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Згідно наданої суду характеристики, підписаної в.о. начальника відділення СПС Біленьківської ВК № 99, узгодженої з заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи і затвердженої начальником установи, ОСОБА_6 покарання в Біленьківській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області відбуває з 17.01.2015 р., допустив 6 порушень, з яких : 3 порушення розпорядку дня, 2 порушення форми одягу та 1 порушення - нетактовна поведінка, при цьому суд зазначає, що із всіх порушень, лише одне зняте та погашено. За сумлінну поведінку та ставлення до праці має одне заохочення правами начальника установи. На виробництві працевлаштований на ділянці «Бункер» різноробочим. До виконання передбачених законом вимог персоналу ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, безвідповідально ставиться до виконання робіт з благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. Порушень вимог пожежної безпеки та безпеки праці не допускає.

28.04.2016 р. комісією установи відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст. 100, 101 КВК України, у вигляді переведення до дільниці соціальної реабілітації, як такому, що не стає на шлях виправлення.

17.06.2016 р. комісією установи відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст. 82 КК України, у вигляді заміни не відбутої частини строку покарання більш м`яким за заявою засудженого.

Судом встановлено, що поведінка засудженого за весь час відбування ним покарання не була стабільно позитивною та активною, про що свідчить те, що він не заслуговував на заохочення в період з 17.01.2015р. по 01.07.2016 р., а лише 01.07.2016р. отримав 1 заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці, при цьому у вигляді заохочення йому було знято стягнення, яке було накладене на нього 10.09.2015 року за порушення розпорядку дня.

Також суд приймає до уваги те, що на даний час засуджений ОСОБА_4 має 5 не погашених стягнень, які він отримав в період з вересня 2015 року по квітень 2016 року.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 з липня 2015р працевлаштований.

Характеристики від 04.09.2015 р. та 17.06.2016р відносно ОСОБА_4 є посередніми.

Крім того, при досліджені судом особової справи засудженого, судом було встановлено, що відповідно до рапорту від 11.08.2015 року №572, складений начальником відділення СПС №1 БВК УДПтС України в Запорізькій області №99 про те, що 11.08.2015 р. о 08-10 год. при проведення ранкової поіменної перевірки була встановлено, що засуджений ОСОБА_4 був відсутній ,оскільки заходився в житловій зоні та спав.

Також в особовій справі міститься рапорт №654 від 01.09.2015 р. складений начальником відділення СПС №1 БВК УДПтС України в Запорізькій області №99 про те, що 01.09.2015р. о 08-15 год. при проведення ранкової поіменної перевірки була встановлено, що засуджений ОСОБА_4 був відсутній ,оскільки заходився в житловій зоні та спав.

Таким чином, суд констатує, що засуджений ОСОБА_4 не у повній мірі виконує обов`язки, визначені у ч. 3 ст.107, ст. 118 КВК України та розділу ІІІ Правил внутрішнього розпорядку установи виконання покарань, а його поведінка протягом часу відбування покарання не була стабільно позитивною та активною. На фоні вищевикладених обставин, сумнівними та передчасними виглядають твердження самого засудженого ОСОБА_4 про те, що сумлінною поведінкою та ставленням до праці він довів своє виправлення та перевиховання і заслуговує на застосування відносно нього пільги, передбаченої ст.82 КК України..

При визначених обставинах, на теперішній час суд не знаходить достатніх підстав для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_4 , оскільки встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не свідчать про його виправлення та перевиховання.

Керуючись ст. 82 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
В клопотанні засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

У разі подання апеляції прокурором, виконання зупиняється.

Суддя: ОСОБА_1