Справа № 341/1340/16-к
Провадження № 11-кп/779/444/2016
Категорія ст.190ч.2 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 листопада 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря с/з ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з участю прокурора ОСОБА_6 , представника Галицької ВК №128 ОСОБА_7 , матеріали кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_8 на ухвалу Галицького районного суду від 29 липня 2016 року про умовно-дострокове звільнення відносно засудженої ОСОБА_8 ,-

в с т а н о в и л а :
Ухвалою Галицького районного суду від 29 липня 2016 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_8 про її умовно-дострокове звільнення на невідбутий строк покарання.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що засуджена ОСОБА_8 не довела виправлення своєю поведінкою.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, засуджена ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки вказує, що своєю працею вона довела своє виправлення, не порушувала режим відбування покарання та правил внутрішнього розпорядку. Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити її клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який вважав вирок суду законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу такою, яка не підлягає до задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження, мотиви і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до положень ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а також після фактичного відбуття ним не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 26.04.2002 року Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ст. 539 ч.1 п.1 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно даної норми, звернутися до суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання може, як засуджений так і установа виконання покарання в інтересах засудженого.

Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дотримався вимог ст.81 КК, оскільки його висновки ґрунтуються на доказах, що є в матеріалах справи.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що засуджена ОСОБА_8 відбула більше половини призначеного покарання за злочин середньої тяжкості.

Згідно наданих відомостей, засуджена відбуває покарання у виді позбавлення волі з 22 червня 2015 року. З характеристики Галицької ВК №128 слідує, що засуджена ОСОБА_8 працевлаштована на виробництві установи, однак ініціативи в роботі не проявляє, не вбачає потреб у виконанні робіт з благоустрою території. В Галицькій ВК № 128 засуджена характеризується посередньо, не завжди сумлінно виконує вимоги персоналу установи, заохочення не оголошувались, стягнення не накладались (а.с. 14).

Окрім цього суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_8 будучи судимою 30 грудня 2010 року Шевченківським районним судом м. Львова за ст. 185 ч. 1 КК України з призначеним покаранням у виді позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст. ст. 75, 104 звільнену від відбування покарання з встановленим іспитовим строком - 1 рік протягом іспитового строку, який є по суті аналогічним щодо умов дотримання умовно-достроковому звільненню, вчинила нові злочини проти власності.

Тому, з огляду на наведене, апеляційних підстав для скасування ухвали суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 420 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Галицького районного суду від 29 липня 2016 року відносно ОСОБА_8 без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ учасниками провадження шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4