Справа №585/3021/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/186/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 березня 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_3 ,

суддів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження, внесене до ЄРДР № 0001026 від 13.08.2015 р. за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 16 грудня 2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Артемівськ, Донецької області, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 22.01.1999 року Донецьким обласним судом за ст. 140 ч. 3, ст. 186 ч. 3, ст. 42 КК України (1960 р.) до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна, згідно з постановою від 07.12.2001 року Нікітовського районного суду м. Горлівка Донецької області на підставі п. 1 «В» розділу 2 Перехідних положень КК України 2001 року рахується засудженим за ст. ст. 185 ч. 3, 396 ч. 1, 70 КК України до 5 років позбавлення волі;

2) 30.03.2005 року Димитровським міським судом Донецької області за ст. ст. 185 ч. 2,3; 70 ч. 1,2 КК України до 4 років позбавлення волі;

3) 14.09.2009 року Димитровським міським судом Донецької області за ст. 190 ч. 2 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, 22.10.2010 року Першотравневим районним судом Луганської області. Ухвалою від 22.10.2010 р. засуджений за ст. 185 ч.2, ст. 70 ч. 4 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

4) 22.10.2010 року Першотравневим міським судом Луганської області за ст. ст. 185 ч. 2, 70 ч. 4 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

5) 27.04.2012 року Димитровським міським судом Донецької області за ст. 395 КК України до 3 місяців арешту;

6) 09.10.2012 року Димитровським міським судом Донецької області за ст. ст. 198, 70 ч. 4 КК України до 3 місяців 5 днів арешту;

7) 08.12.2014 року Димитровським міським судом Донецької області за ст. 187 ч. 3 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна;

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 345 КК України до 8 років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднана невідбута частими покарання за вироком Димитровського міського суду Донецької області від 08.12.2014 року у виді 4 років позбавлення волі і остаточно призначено ОСОБА_8 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави витрати за проведення експертиз на загальну суму 921 грн. 30 коп.

ВСТАНОВИЛА:
Згідно з вироком суду, ОСОБА_8 , будучи засудженим за вироком від 08.12.2014 року Димитровського міського суду Донецької області за ст.187 ч.3 КК України до 8 років позбавлення волі, відбував покарання в Роменської ВК № 56 (Роменський район, с. Перехрестівка, вул Чапаєва, 19).

13.08.2015 року о 06 год. 30 хв. ОСОБА_8 , під час конвоювання його у складі інших засуджених до їдальні вказаної установи, з метою помсти та привернення до себе уваги, діючи умисно, заздалегідь заготовленим ножем, наніс удар в передню частину грудної клітини молодшому інспектору відділу нагляду і безпеки РВК №56 ОСОБА_10 , під час виконання останнім своїх службових обов`язків, заподіявши потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_8 не погоджуючись з призначеним судом покаранням, подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати та звільнити його від призначеного покарання. В обґрунтування своїх вимог, обвинувачений стверджує, що вказане кримінальне правопорушення не вчиняв, а ніж, яким було нанесені тілесні ушкодження потерпілому, йому підкинули.

Вислухавши доповідь судді, обвинуваченого та захисника, які вимоги апеляційної скарги підтримали, прокурора, який вважав вирок суду законним, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, викладені у апеляційній скарзі, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи і його висновок про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.3 45 КК України, ґрунтується на об`єктивно досліджених доказах, які всебічно і повно перевірені судом з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства.

Доводи викладені обвинуваченим у апеляційній скарзі, щодо не причетності до вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 345 КК України, спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_10 , який чітко вказав на ОСОБА_8 , як на особу, яка заподіяла йому тілесні ушкодження.

Показання потерпілого узгоджуються з висновком судово-медичної експертизи від 21.09.2015 р., згідно з яким у потерпілого були виявлені тяжкі тілесні ушкодження.

Згідно висновків додаткових судово-медичних експертиз № 434, 435 від 21 вересня 2015 року, характер та локалізація тілесних ушкоджень виявлених у ОСОБА_10 не виключають можливості їх утворення при обставинах продемонстрованих ним та підозрюваним ОСОБА_8 під час слідчого експерименту.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показав, що бачив, як ОСОБА_8 замахувався в сторону потерпілого, після чого підійшовши до ОСОБА_10 побачив ніж, який знаходився у нього в районі грудини.

Свідок ОСОБА_12 під час допиту у судовому засіданні, показав, що знаходячись в їдальні особисто чув, як обвинувачений голосно розмовляв, повідомляючи іншим засудженим, що саме він наніс удар потерпілому в передню частину грудної клітини.

Свідок ОСОБА_13 особисто допомагав потерпілому дійти до медчастини, а повернувшись до харчоблоку, побачив, як ОСОБА_8 був вже затриманий молодшим інспектором відділу нагляду і безпеки РВК-56, та на запитання про мотиви вчинення нападу, обвинувачений чітко не відповідав.

Сам обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанції не заперечував факт нанесення удару ножем потерпілому ОСОБА_10 .

Колегія суддів вважає, що показання свідків відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та в цілому узгоджуються з показаннями потерпілого, щодо нанесення тяжких тілесних ушкоджень.

Підстав не довіряти вказаним доказам, які об`єктивно узгоджуються між собою, колегія суддів не вбачає.

Твердження обвинуваченого про перевищення працівниками органів пенітенціарної служби своїх владних повноважень, та підкидання йому ножа, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки ні на досудовому слідстві ні в суді першої інстанції вказаних обставин встановлено не було і будь-яких даних які б про це об`єктивно свідчили в матеріалах справи немає.

Отже, на переконання колегії суддів, вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.345 КК України, повністю доведена зібраними і перевіреними в судовому засіданні доказами, які обґрунтовано покладені судом першої інстанції в основу вироку. Будь-яких істотних порушень кримінального та кримінального процесуального законодавства в ході апеляційного розгляду не встановлено, а тому підстав для скасування вироку і закриття провадження у справі немає.

Покарання обвинуваченому суд призначив у відповідності до вимог ст. ст. 65 КК України, з урахуванням тяжкості скоєного правопорушення та даних щодо особи винного, який раніше судимий, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, який вчинив під час відбування покарання, тому суд правильно призначив йому покарання за сукупністю вироків. Призначене судом покарання є достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції суворо дотримався вимоги закону при розгляді справ про злочин, який пов`язаний з порушенням режиму відбування покарання в місцях позбавлення волі, всебічно, повно і об`єктивно дослідив всі обставин вчиненого злочину, забезпечив підсудному право на захист, неухильно додержався принципу індивідуалізації при призначенні покарання.

Враховуючи в сукупності всі вищевикладені обставини, колегія суддів вважає вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому підстав для його скасування чи зміни, і задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів не вбачає.

Також у порядку ч. 2 ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає необхідним виконати положення Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII від 26 листопада 2015 року та зарахувати ОСОБА_8 термін попереднього ув`язнення, згідно з новою редакцією ч. 5 ст. 72 КК України.

08.12.2014 року вироком Димитровського міського суду Донецької області ОСОБА_8 засуджений за ч. 3 ст. 187 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією належного йому на праві власності майна. Початок строку відбування покарання обчислювалося з 09.08.2014 р. Вирок суду вступив в законну силу 19 лютого 2015 року.

13 серпня 2015 року ОСОБА_8 був затриманий, що підтверджується протоколом та ухвалою слідчого судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 14 серпня 2015 року, якою застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Отже, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, ОСОБА_8 підлягає зарахуванню час попереднього ув`язнення - з 09 серпня 2014 року по 19 лютого 2015 року, а також з 13 серпня 2015 року по 31 березня 2016 року.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 392, 404, 405, 407, 419, 484 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 16 грудня 2015 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 без задоволення.

В порядку ч. 2 ст. 404 КПК України, обвинуваченому ОСОБА_8 , на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати час попереднього ув`язнення - з 09 серпня 2014 року по 19 лютого 2015 року, а також з 13 серпня 2015 року по 31 березня 2016 року, в строк позбавлення волі з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі на протязі 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим в цей строк, з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5