09.11.2016 Справа №337/2914/16-к
1-кп/337/245/2016
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 листопада 2016 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя

у складі головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0003381від 28.05.2016 року за обвинуваченням: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, українця, який має середню освіту, тимчасово не працевлаштованого, розлученого, який має на утриманні одну малолітню дитину, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засудженого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

В С Т А Н О В И В:

27.05.2016року приблизно о 23 годині 30 хвилин, водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «ВАЗ21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині вул. Задніпровській у м.Запоріжжя, рухаючись з боку вул. Гудименка в напрямку вул. Новгородської в м. Запоріжжі. В попутному напрямку з водієм ОСОБА_4 , в правій смузі руху здійснював рух невстановлений мікроавтобус під керуванням невстановленого водія.

В цей же час, пішоходи ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля будинку №66 по вул. Задніпровській в м. Запоріжжя, почали перетинати проїзну частину вул. Задніпровська, рухаючись по позначеному дорожньою розміткою нерегульованому пішохідному переході, з права - наліво за ходом руху водія ОСОБА_4 .

Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому знаходилися пішоходи ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , водій невстановленого мікроавтобуса почав зупиняти керований ним транспортний засіб та надавати дорогу пішоходам. Водій ОСОБА_4 , рухаючись в лівій смузі руху, маючи об`єктивну спроможність виявити мікроавтобус, що зменшує швидкість перед нерегульованим пішохідним переходом, діючи в порушення вимог п. 18.4 Правил дорожнього руху України, де вказано:: «Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», своєчасних заходів до зменшення швидкості руху керованого ним транспортного засобу аж до зупинки не застосував, у відсутності пішоходів на пішохідному переході не переконався, а продовжив свій рух, в результаті чого допустив наїзд передньою центральною частиною кузова керованого ним автомобіля на пішоходів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди, згідно висновку судово-медичної експертизи № 2071 від 04.07.2016, пішоходу ОСОБА_5 , були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому головки лівої малогомілкової кістки без зміщення кісткових фрагментів, що кваліфікуються, як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, які не є небезпечними для життя, але такими, що спричинили довготривалий розлад здоров`я, більше 21 дня. Рана в лівій тім`яній області, кваліфікується, як легкі тілесні ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Садно в області лівого колінного суглоба, наслідком загоєння якого став виявлений при огляді рожева ділянка шкіри, "гематома в нижній третині гомілки" кваліфікуються як легке тілесне ушкодження.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди, згідно висновку судово-медичної експертизи № 2072 від 29.06.2016, пішоходу ОСОБА_6 , були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому зовнішнього виростку лівої великогомілкової кістки без зміщення кісткових фрагментів, що кваліфікуються, як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, які не є небезпечними для життя, але такими, що спричинили довготривалий розлад здоров`я, більше 21 дня. Забійна рана в області лівої гомілки кваліфікуються як легке тілесне ушкодження.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 523/16 від 26.07.2016 в даній дорожньо-транспортній ситуації, дії водія автомобілю «ВАЗ21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не відповідали вимогам п.18.4 Правил дорожнього руху України, що знаходиться у причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди. Водій ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода, шляхом своєчасного зменшення швидкості аж до повної зупинки.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину визнав у повному обсязі, у скоєному покаявся, суду пояснив, що дійсно необережно скоїв наїзд на потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 при зазначених обставинах, оскільки був сильний дощ, тому він своєчасно не виявив потерпілих та був осліплений транспортним засобом, який рухався назустріч. Після госпіталізації потерпілих, він цікавився станом їхнього здоров`я, заподіяну матеріальну та моральну шкоду потерпілим не відшкодував, бо як на його думку останні запросили значну суму, сплатити яку у нього відсутня можливість. Заявлені потерпілими ОСОБА_6 та ОСОБА_5 цивільні шкоди щодо відшкодування заподіяних матеріальних збитків визнав у повному обсязі, заявлені позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди визнав частково, оцінивши її у розмірі по 5 тисяч гривен кожному, при цьому пояснив, що на теперішній час не працює, отримує нерегулярні заробітки, має на утриманні малолітню дитину. Просить його суворо не карати, призначити покарання, не пов`язане з ізоляцією від суспільства та не призначати додаткове покарання у вигляді позбавлення прав керування транспортними засобами, оскільки керування машиною йому необхідне для отримання доходу.

Потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що 27.05.2016 року він разом зі своїм братом ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, переходили проїздну частину на нерегульованому пішохідному переході по вул. Задніпровській у м. Запоріжжі, по дорозі рухався мікроавтобус, який їх пропустив, коли вони доходили до середини дороги , на них був здійснений обвинуваченим наїзд, у зв`язку з чим він отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості та перебував тривалий час на лікуванні. Просить стягнути на його користь матеріальні витрати на лікування у розмірі 221, 51 грн, та моральну шкоду у розмірі 20 тисяч гривен, а також судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору. Заявлені позовні вимоги щодо відшкодування заподіяної матеріальної шкоди підтримує, просить призначити основне покарання на розсуд суду та призначати додаткове покарання у вигляді позбавлення прав керування транспортними засобами

Потерпілий ОСОБА_6 дав суду аналогічні пояснення щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди за його участю, внаслідок якої він отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. Просить стягнути на його користь матеріальні витрати на лікування у розмірі 781,40 грн, та моральну шкоду у розмірі 25 тисяч гривен, а також судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору. Заявлені позовні вимоги щодо відшкодування заподіяної матеріальної шкоди підтримує, просить призначити суворе покарання та призначати додаткове покарання у вигляді позбавлення прав керування транспортними засобами.

Крім того, на підтвердження вини обвинуваченого стороною обвинувачення надано протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 28.05.2016 року з доданою фототаблицею, висновки експерта інженерно-транспортних експертиз №414/16 від 14.06.2016 року та № 523/16 від 26.07.2016 року, висновок судово-медичної експертизи гр.. ОСОБА_6 № 2072 від 29.06.2016 року та висновок судово-медичної експертизи ОСОБА_5 № 2071 від 04.07.2016 року

Оскільки, учасники судового провадження не оспорюють доказів по справі, що надані прокурором на підтвердження винуватості ОСОБА_4 , суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо цих обставин, які ніким не оспорюються та які є належні і допустимі, тому, розглянув справу в порядку ч.3 ст.349 КПК України. При цьому судом було з`ясовано, що обвинувачений та потерпілі правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позицій відсутні, також судом було роз`яснено зазначеним особам, що у разі визнання недоцільним дослідження інших доказів по справі, вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає винуватість ОСОБА_4 у скоєні кримінального правопорушення доведеною і кваліфікує його необережні дії за ст. ч.1 ст. 286 КК України за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Судом вивчалась особа обвинуваченого та встановлено, що останній раніше не засуджений, свою провину визнав у повному обсязі, у скоєному щиро покаявся, офіційно не працевлаштований, на обліку в КУ «Обласна клінична психіатрична лікарня» та в Запорізькому обласному наркологічному диспансері не перебуває, має малолітню дитину. Під час досудового слідства та судового розгляду потерпілим завдана шкода не відшкодована.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щиросердечне каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та проведенню досудового слідства. Обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України, не виявлені.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у вигляді обмеження волі в межах санкції статті, за які кваліфіковані його дії та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, крім того, суд вважає за необхідне призначити додаткове покарання, передбачене санкцією ч.1 ст. 286 КК України у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки саме таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Під час досудового розслідування ОСОБА_4 запобіжний захід не обирався, підстав для обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 на теперішній час не вбачається.

Позовні вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди, заявлені потерпілими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що становлять витрати, пов`язані із придбанням ліків та медичних препаратів, підтверджуються копіями фіскальних чеків, обвинуваченим ОСОБА_4 не оспорюються, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі на підставі ст. 1166 ЦК України.

Оцінюючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , суд виходить з положень ст. 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до вимог ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд вважає, що від дій обвинуваченого ОСОБА_4 потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 безумовно зазнали страждань у внаслідок заподіяння їм тілесних травм, однак розмір моральної шкоди, на думку суду, є завищеним, а тому, вважає, що позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. Виходячи із характеру вчиненого злочину, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та позбавлення останніх тривалий час самостійно реалізовувати свої можливості, ступеня вини ОСОБА_4 , який своїми ненавмисними протиправними діями заподіяв потерпілим моральну шкоду, відсутності у обвинуваченого постійного місця роботи та додаткових заробітків, нерухомого майна, з тих обставин, що не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного і душевного болю, спокою, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз і його визначення не піддається математичним формулам, томувраховуючи вимоги розумності та справедливості суд оцінює її у 10000 грн. потерпілому ОСОБА_5 та 12000 потерпілому ОСОБА_6 , вважаючи таку суму достатньою та справедливою сатисфакцією за заподіяне.

Вимоги щодо сплати судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору при зверненні до суду з позовними вимогами щодо відшкодування моральної шкоди законні та обґрунтовані, та на підставі ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів під час здійснення досудового розслідування по справі відсутні, оскільки відповідно до ч.2 ст.122 КПК України витрати на залучення експерта здійснюються за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються спеціалізованим державним установам з Державного бюджету України.
Питання про речові докази підлягає вирішенню судом відповідно до ч.9 ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст.368, 373, 374, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_4 винуватим у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити покарання у вигляді двох років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбуття основного покарання у вигляді обмеження волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном один рік .

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 781 грн. 40 коп. в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди, 12 000 грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди та судові витрати у розмірі 580 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 221,51 грн. в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди, 10 000 грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди та судові витрати у розмірі 580 грн.

Речовий доказ - автомобіль «ВАЗ 21099» реєстраційний номер НОМЕР_1 залишити у володільця ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.
Засудженому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1