АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

Справа № 11-кп/796/1825/2016 Головуючий у І-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст. 185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду м. Києва кримінальне провадження № 0006111 відносно обвинуваченого за ч.2 ст. 185 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

м. Хабаровськ Російської Федерації, зареєстрованого в

АДРЕСА_1 , проживаючого в

АДРЕСА_2 , раніше судимого: вироком Оболонського

районного суду м. Києва від 30.07.2015 за ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15,

ч. 2 ст. 185, 70 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі,

на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з

випробуванням з іспитовим строком на 3 роки

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 01 вересня 2016 року,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 01 вересня 2016 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та йому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, шляхом частково приєднання невідбутої частини покарання за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 30.07.2015, остаточно визначено покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що він 18.06.2016 приблизно о 16 годині 50 хвилин, перебуваючи у приміщенні будівельного гіпермаркету № 7 ТОВ «Епіцентр К», за адресою: м. Київ, вул. Полярна, 20-Д, діючи умисно, повторно, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав товар, а саме вісім сонцезахисних окулярів на загальну суму 1107,47, які помістив до своєї спідньої білизни та виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення свого умислу до кінця, направився до виходу з магазину і, не розрахувавшись за викрадене майно, пройшов повз лінії кас та вийшов з приміщення магазину, однак свої дії не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був зупинений працівниками охорони магазину.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , посилаючись на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, просить вирок суду змінити та пом`якшити ОСОБА_6 покарання на таке, що не пов`язане з позбавленням волі.

Вказує, що судом не було узято до уваги, що сума крадіжки не є суттєвою, не враховано обставини, що пом`якшують покарання, а саме активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину внаслідок тяжких особистих обставин. Так, обвинувачений майже нічого не бачить, є інвалідом 2-ї групи по зору і потребує допомоги та застосування ліків для зору, які на сьогоднішній день є коштовними і тільки у зв`язку з цим він змушений був скоїти злочин.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, пояснення прокурора, який проти неї заперечив, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, за обставин викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються наявними у ньому доказами, які досліджувалися в порядку, визначеному ч.3 ст. 349 КПК України, і ніким з учасників судового провадження не оспорювалися раніше і не оспорюються тепер, а тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України.
За встановлених судом фактичних обставин, кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, як закінчений замах не повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжка), є правильною.

Покарання ОСОБА_6 призначено судом у відповідності до вимог ст. 65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, і є правильним.

Суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_6 покарання врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який не працює, на спеціальних обліках не перебуває, позитивно характеризується, його відношення до вчиненого, те, що він є інвалідом 2-ї групи по зору, обставину, що пом`якшує покарання щире каяття, і правильно призначив йому покарання у виді 3 років позбавлення волі, з яким колегія суддів погоджується, як з необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду щодо визначення остаточного покарання ОСОБА_6 на підставі ст. 71 КК України, шляхом частково приєднання невідбутої частини покарання за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 30.07.2015, у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Таким чином, з урахуванням особи ОСОБА_6 , який вчинив новий злочин в період іспитового строку, підстав для пом`якшення йому покарання на таке, що не пов`язане з позбавленням волі, як про те просить в апеляційній скарзі захисник, колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги захисника, зазначені для пом`якшення ОСОБА_6 покарання, як то щире каяття і те, що він є інвалідом другої групи, враховані судом першої інстанції. Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, не є підставою для пом`якшення ОСОБА_6 покарання.

При перевірці кримінального провадження, істотних порушень кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування чи зміни вироку суду, не встановлено, а тому колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Оболонського районного суду м. Києва від 01 вересня 2016 року щодо ОСОБА_6 без змін.

В порядку ст. 404 КПК України зарахувати ОСОБА_6 на підставі п.5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання строк тримання його під вартою з 01.09.2016 по 09.11.2016 року включно із розрахунку 1 день тримання під вартою за 2 дні позбавлення волі.

Касаційна скарга може бути подана до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня отримання копії судового рішення.

Судді: _____________ ______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4