Справа №592/5849/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/748/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних справах
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 вересня 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Ковпаківського районного суду міста Суми від 06 липня 2016 року, якою відмовлено в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця міста Кролевець Сумської області, громадянина України, засудженого вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 18 травня 2010 року за ч.1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк дев`ять років,

на ухвалу Ковпаківського районного суду міста Суми від 06 липня 2016 року, якою відмовлено в умовно-достроковому звільненні засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

представника Сумської виправної колонії №116 ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 18 травня 2010 року ОСОБА_6 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років. В строк відбування покарання було зараховано строк тримання ОСОБА_6 під вартою з 26 січня 2010 року по 17 травня 2010 року включно.

21 червня 2016 року Сумська виправна колонія управління Державної пенітенціарної служби України в Сумській області ( №116 ) в особі виконуючого обов`язки начальника установи ОСОБА_10 звернулася в порядку вимог ч.3 ст. 154 КВК України, п.1 ч.2 ст. 539 КПК України до Ковпаківського районного суду міста Суми з клопотанням, іменуємим поданням, щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_6 , згідно ст. 81 КК України на невідбутий строк.

Дане клопотання мотивовано посиланням на те, що ОСОБА_6 станом на 05 травня 2016 року відбув більше ніж 3/4 строку призначеного йому покарання, характеризується позитивно, в установі не працевлаштований але активно залучається до суспільно-корисної праці у відділенні, має п"ять заохочень від адміністрації установи, приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу на засуджених "Духовне відродження" та "Підготовка до звільнення" і сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

За результатами розгляду вищевказаного клопотання Сумської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Сумській області (№116) Ковпаківський районний суд міста Суми 06 липня 2016 року постановив ухвалу, якою відмовив у умовно-достроковому звільненні засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання.

У поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить скасувати вищевказану ухвалу суду першої інстанції у зв"язку з невідповідністю висновків судового рішення фактичним обставинам та постановити нову ухвалу, якою звільнити його від відбування покарання умовно-достроково.

За змістом доводів апеляційної скарги засуджений ОСОБА_6 вважає, що судом неповно враховано те, що він за період відбування покарання має заохочення, став на шлях виправлення, тривалий час не міг працювати за станом здоров"я та за відсутністю у виправній колонії роботи, яка б відповідала його кваліфікації, а тому вважає, що мають місце передбачені ст. 81 КК України підстави для задоволення клопотання установи виконання покарань стосовно нього.

Заслухавши суддю-доповідача про обставини провадження та зміст поданої апеляційної скарги, пояснення засудженого ОСОБА_6 , доводи захисника ОСОБА_8 , пояснення представника Сумської виправної колонії №116 ОСОБА_9 , які апеляційну скаргу підтримують, думку прокурора ОСОБА_7 , який вважає ухвалу суду законною і обґрунтованою, провівши судові дебати, вивчивши матеріали провадження і матеріали особової справи засудженого ОСОБА_6 , колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Злочин, передбачений ч.1 ст. 115 КК України, за вчинення якого засуджений ОСОБА_6 , відноситься, відповідно до вимог ст. 12 КК України, до категорії особливо тяжких злочинів.

Згідно вимог ст. 81 КК України, якщо засуджений до позбавлення волі за вчинення особливо тяжкого злочину, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, то він після фактичного відбуття 3/4 строку призначеного судом покарання може бути умовно-достроково звільнений від відбування покарання.

З матеріалів провадження вбачається, що ухвалою Ковпаківського районного суду міста Суми від 15 лютого 2016 року ОСОБА_6 зараховано строк його попереднього ув`язнення з 26 січня 2010 року по 15 серпня 2010 року на підставі змін до ч. 5 ст. 72 КК України. У зв`язку з цим кінець строку відбування ОСОБА_6 покарання змінений на 06 липня 2018 року.

Разом з тим, доводи клопотання Сумської виправної колонії №116 і доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 про наявність передбачених ст. 81 КК України підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання є непереконливими.

Як об`єктивно встановив суд, і це убачається з матеріалів особової справи засудженого, протягом періоду до відбування 3/4 строку призначеного судом покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_6 не зарекомендував себе як такий, що своєю поведінкою та ставленням до праці довів, що став на шлях виправлення, і це підтверджується висновками складених на нього в установі виконання покарань річних характеристик, зокрема, за змістом характеристики від 27 липня 2012 року зазначено, що засуджений на шлях виправлення не став, при цьому допустив умисне порушення Правил внутрішнього розпорядку установи виконання покарань, а за змістом річних характеристик, відповідно, від 27 липня 2013 року, 27 липня 2014 року, 29 липня 2014 року зазначено, що засуджений ОСОБА_6 на виробництві установи не працевлаштований, в тому числі у 2014 році у зв`язку з особистим не бажанням працювати, та участі у програмах диференційованого виховного впливу на засуджених не приймав, і тільки у характеристиці від 27 липня 2015 року зазначено, що засуджений працевлаштований днювальним у відділенні та приймає участь у вищевказаних програмах. В той же час з характеристики , складеної 05 травня 2016 року убачається, що ОСОБА_6 знову не працевлаштований ( арк. особової справи 68, 76, 80, 83, 89, 102, 115 ).

Доводи апеляційної скарги засудженого про те, що він не був працевлаштований тривалий час через стан здоров"я не підтверджуються об"єктивними доказами, в тому числі - матеріалами особової справи засудженого, а відсутність в установі виконання покарань саме такої роботи, яка б відповідала бажанням засудженого, не є поважною причиною його непрацевлаштування, внаслідок чого, як об"єктивно встановив суд, присуджене до стягнення із ОСОБА_6 на користь потерпілої відшкодування шкоди, заподіяної злочином, в розмірі 18682 грн. 55 коп. сплачене ОСОБА_6 лише в незначній сумі - 785 грн. 59 коп.

В той же час, колегія вважає, що факти залучення засудженого ОСОБА_6 до суспільно-корисної праці у відділенні та до роботи по благоустрою установи виконання покарань, про які зазначається за змістом ряду характеристик на засудженого та за змістом поданого Сумською виправною колонією №116 клопотання, не є переконливими доказами того, що засуджений протягом відбування призначеного йому покарання проявив сумлінне ставлення до праці, як таке, що перш за все, характеризувалося б систематичною добросовісною участю у суспільно-корисній праці в одній із існуючих організаційно-правових форм.

За таких обставин є обгрунтованими, як такі, що відповідають фактичним обставинам, висновки ухвали суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_6 протягом строку відбування призначеного йому покарання не довів своє виправлення за умовами, передбаченими ч.2 ст. 81 КК України, тому для задоволення клопотання Сумської виправної колонії №116 відсутні передбачені законом підстави, а доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 не порушують об"єктивності цих висновків.

Враховуючи вищевказане, ухвала Ковпаківського районного суду міста Суми у даному провадженні є законною та обгрунтованою і скасуванню за поданою засудженим ОСОБА_6 апеляційною скаргою не підлягає.

Керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Ковпаківського районного суду міста Суми від 06 липня 2016 року, якою відмовлено в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 , залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ця ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4