Справа № 524/1037/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 квітня 2016 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці кримінальне провадження №0000203 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука Полтавської області, українця, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, одружений, тимчасово не працює, зареєстрований та проживає АДРЕСА_1 , не судимий ,
за ч.1 ст. 190 КК України,
в с т а н о в и в :
18.05.2015 року ОСОБА_4 звернувся до Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості (Кременчуцький МРЦЗ) з заявою про присвоєння йому статусу безробітного та отримання соціального забезпечення, передбаченого Законом України «Про загальнообов*язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 року.
В своїй заяві ОСОБА_4 стверджував, що він на даний час як суб`єкт підприємницької діяльності не зареєстрований, трудовою діяльністю не займається та не отримує пенсію, не є членом особистого селянського господарства, або членом сім*ї фермера, що бере участь у виробництві, тому відповідно до вимог чинного законодавства на підставі ст.23 Закону України «Про загальнообов*язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» йому була призначена допомога по безробіттю у розмірі 70% від середньомісячної заробітної плати застрахованої особи.
Відповідно до ч.2 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 року застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. У разі виїзду особи, зареєстрованої в установленому порядку як безробітна, за межі України з метою працевлаштування чи здійснення іншої діяльності, спрямованої на отримання прибутку, така особа зобов`язана повідомити про це державну службу зайнятості.
На виконання вимог п.18.ч.2 ст.22 Закону України «Про зайнятість населення» Кременчуцьким МРЦЗ було проведено розслідування страхового випадку відносно ОСОБА_4 . Актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов*язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» щодо виявлення отримання доходів безробітним в період перебування на обліку в центрі зайнятості, встановлено, що в період перебування на обліку в Кременчуцькому МРЦЗ з 18.05.2015 року по 05.01.2016 року ОСОБА_4 відповідно до наказу директора ДНЗ «КПЛНП» №217 від 29.08.2014 року навчався в ДНЗ «КПЛНП» з 01.09.2014 року по 26.06.2015 року, і в даний період отримував стипендію.
Достовірно знаючи вказані вимоги закону про те, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, у разі здійснення діяльності, спрямованої на отримання прибутку зобов`язані повідомляти про це державну службу зайнятості, шахрайським шляхом, надавши завідомо неправдиві відомості до Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості, всупереч вимогам чинного законодавства, ОСОБА_4 , умисно з корисливих мотивів, а саме отримання допомоги по безробіттю, яка була йому виділена відповідно до наказу №НТ150525 Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості від 25.05.2015 року, заволодів грошовими коштами Державного бюджету України на загальну суму 5934 грн.79 коп., які йому були виплачені в якості допомоги по безробіттю за період перебування на обліку в Кременчуцькому МРЦЗ з 18.05.2015 року по 05.01.2016 року, чим завдав матеріальної шкоди державі в особі Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Автозаводської райради м. Кременчука.
Умисні дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування були кваліфіковані за ч.1 ст.190 КК України, як заволодіння шляхом обману чужим майном, а саме грошовими коштами Державного бюджету в розмірі 5934 грн.79 коп.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.190 КК України визнав повністю, підтвердивши факт заволодіння ним грошовими коштами Кременчуцького МРЦЗ в сумі 5934 грн.79 коп., в період перебування його у статусі безробітного на обліку Кременчуцького МРЦЗ в період з 18.05.2015 року по 05.01.2016 року, при обставинах, вказаних в описовій частині даного вироку.
Крім повного визнання, вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами матеріалами кримінального провадження №0000203, наданими стороною обвинувачення, які не оспорювалися ОСОБА_4 .
Тому, суд не маючи сумнівів в істинності та достовірності показань обвинуваченого ОСОБА_4 , визнавши недоцільним дослідження всих доказів в повному обсязі, які є належні, допустимі, достатні для визнання винним обвинуваченого, розглянув дане кримінальне провадження зі згоди сторін в порядку ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , та дослідженням письмових доказів.
Суд вважає вину ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення за ч.1 ст.190 КК України, а саме в умисному заволодінні чужим майном майном держави, шляхом обману, доведеною.
При визначенні покарання обвинуваченому, суд враховує дані про його особу, який тимчасово не працює, посередньо характеризується за місцем проживання, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, обставини, що пом*якшують та обтяжують йому покарання.
Обставинами, які пом*якшують покарання обвинуваченому, суд визнає вчинення злочину вперше, повне визнання вини, щире каяття, часткове відшкодування заподіяної шкоди, сімейне становище.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, суд не вбачає.
На обліках в КНД, ПНД обвинувачений не перебуває, є працездатним.
З врахуванням особи обвинуваченого, фактичних обставин кримінального провадження, суд приходить до висновку, що перевиховання та виправлення останнього можливо без ізоляції його від суспільства, застосувавши до нього покарання у вигляді штрафу в прибуток держави в межах розміру, передбаченого за ч.1 ст.190 КК України, за якою його визнано винним.
Кременчуцьким МРЦЗ був заявлений цивільний позов в порядку ст.128 КПК України про відшкодування з ОСОБА_4 матеріальної шкоди, завданої злочином, в сумі 5734 грн.79 коп. Суд вважає заявлений в судовому засіданні цивільний позов до ОСОБА_4 обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню та стягненню з обвинуваченого.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним за ч.1 ст.190 КК України, призначивши покарання у вигляді 510 (п`ятсот десять) грн. штрафу в прибуток держави.
Цивільний позов Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, в сумі 5734 грн.79 коп. задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості на р/р 3202 банк ГУДКСУ у Полтавській області, одержувач Кременчуцький МРЦЗ, МФО 831019 ЗКПО 22548262, матеріальну шкоду в сумі 5734 (п`ять тисяч сімсот тридцять чотири) грн.79 коп.
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених ст.394 КПК України до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію даного вироку.

СУДДЯ: