АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/356/16 Справа № 199/7621/15 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:
Судді - доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000267, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 лютого 2014 року, за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 25 грудня 2015 року, ухвалений щодо
ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Дніпропетровську, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, -
за участю: прокурора ОСОБА_7
обвинуваченої ОСОБА_6
представника потерпілого адвоката ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:
У поданій апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 ставить питання про скасування вироку у зв`язку з відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення та ухвалення нового вироку, яким її слід виправдати.
В обґрунтування доводів скарги обвинувачена ОСОБА_6 посилається на однобічність та неповноту судового розгляду щодо обставин справи, що призвело до невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. Вважає, що її винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, є не доведеною, оскільки її дії, як державного виконавця, під час відкриття виконавчого провадження за заявою представника ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_9 про звернення стягнення на нерухоме майно: квартири АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_10 , відповідали вимогам закону і узгоджувалися з посадовими обов`язками. Обвинувачена зазначає, що копію постанови про відкриття виконавчого провадження було направлено на адресу фактичного мешкання боржника ОСОБА_10 АДРЕСА_3 , яка була вказана стягувачем у заяві та те, що ця адреса не існує і була вказана помилково, їй стало відомо після здійснення процедури торгів, коли представники боржника почали оскаржувати прийняті рішення у виконавчому провадженні. Окрім того, на думку обвинуваченої, судом в порушення загальних засад судочинства, не були взяті до уваги докази, які свідчать про її невинуватість у вчиненні інкримінованого злочину, а саме: покази в судовому засіданні її та свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та інші письмові докази, зокрема, копії документів з виконавчого провадження.
На апеляційну скаргу обвинуваченої представником потерпілого ОСОБА_10 ОСОБА_8 та прокурором подані заперечення, в яких, вказано про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_6 , оскільки вони вважають доводи скарги необґрунтованими, а вирок суду законним, обґрунтованим і справедливим та таким, що підлягає залишенню без змін.

Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 грудня 2015 року ОСОБА_6 визнано винуватою та призначено покарання за ч. 2 ст. 367 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки з позбавленням права обіймати посади в органах виконавчої служби строком на 2 роки зі штрафом у розмірі 250 неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 4250,00 грн.; на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбуванням основного покарання з випробування з іспитовим строком на 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 2-4 ч. 1 ст. 76 КК України.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_10 в рахунок відшкодування моральної шкоди 25000,00 грн. та на користь держави в рахунок відшкодування витрат на проведення судових експертиз 1476,00 грн.
За вироком судом першої інстанції були встановлені такі обставини.

ОСОБА_6 наказом головного управління юстиції у Дніпропетровській області № 1558-к від 05 липня 2012 року призначена на посаду державного виконавця Амур - Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції. ОСОБА_6 було присвоєно 15 ранг державного службовця 7 категорії, а 03 липня 2012 року прийняла присягу державного службовця України. У відповідність до ст. ст. 4, 6, 7 Закону України «Про державну виконавчу службу» ОСОБА_6 , була посадовою особою - представником влади та здійснювала примусове виконання судових рішень, винесеними ім`ям України і рішень інших органів (посадових осіб) виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку передбаченому законом. Являлась державним службовцем і у своїй діяльності зобов`язалася сумлінно виконувати свої посадові обов`язки, не допускати у своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб гарантованих Конституцією України та законами України.

Крім того, відповідно до п. п. 2.1. - 2.2. розділу 2 Посадової інструкції державного виконавця Амур - Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції затвердженої начальником Дніпропетровського міського управління юстиції на ОСОБА_6 було покладено: обов`язок сумлінно виконувати службові обов`язки, вдосконалювати організацію своєї роботи і підвищувати професійну кваліфікацію, не допускати порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією та законами України; здійснювати примусове виконання рішень судів, інших органів ( посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу; здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішень, зазначеного в документі на примусове виконання рішення; надавати сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитись з матеріалами виконавчого провадження; розглядати заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження та їх клопотання; роз`яснювати сторонам їх права та обов`язки; проводити оцінку майна в порядку, встановленому законодавством про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність.

Таким чином, ОСОБА_6 , була посадовою особою, яка постійно здійснює функції представника влади та наділена в своїй компетенції правом пред`являти вимоги, приймати рішення і застосовувати примусові заходи правового характеру, що підлягають обов`язковому виконанню, як громадянами, так і юридичними особами, незалежно від відомчої належності чи підлеглості, скоїла кримінальне правопорушення при наступних обставинах.

Так, 23 липня 2013 року в ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшла заява представника ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_9 , що діяв на підставі довіреності, виданої в.о. Голови ради директорів ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_18 , про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису №1583 приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_19 від 03.07.2013 року, про звернення стягнення на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_10 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 . Згідно договору іпотеки №0/0/3, посвідченого 28.10.2008 ОСОБА_20 , приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, та зареєстрованого в реєстрі за №1279, вищезазначене нерухоме майно передане ОСОБА_10 в іпотеку АКІБ «УкрСиббанк» у якості забезпечення виконання зобов`язань за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 28.10.2008 року що укладений між ОСОБА_10 та АКІБ «УкрСиббанк», строк платежу за яким настав 06.06.2013 року.

На підставі Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, посвідченого ОСОБА_21 , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 08.12.2011 року за реєстровими №№2949,2950, а також акту прийому-передачі Документації за Договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 02.03.2012 року - до ПАТ «Дельта Банк» перейшли права первісного кредитора АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та АТ «Дельта Банк» набуло статусу Нового кредитора. В зв`язку з чим у виконавчому написі вказана пропозиція щодо задоволення вимог стягувача - ПАТ «Дельта Банк», за рахунок коштів, отриманих від реалізації вищезазначеного нерухомого майна, переданого в іпотеку, на загальну суму 939 437, 26 грн.

24 липня 2013 року державним виконавцем Амур - Нижньодніпровського ВДВС ДМУЮ ОСОБА_6 , на підставі заяви представника ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_9 та зазначеного виконавчого напису №1583 приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_19 від 03.07.2013 року, винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, на звернення стягнення на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_10 , для задоволення вимог стягувача ПАТ «Дельта Банк» за рахунок коштів отриманих від реалізації вказаного нерухомого майна на загальну суму 939 437, 26 грн., так само, з метою забезпечення виконання названого виконавчого документа, накладення арешту на майно боржника.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 Закону, за заявою представника стягувача. Згідно з ст.ст. 3, 5 Закону України «Про державну виконавчу службу», районі у містах відділи виконавчої служби здійснюють свої функції за принципом територіальності. Відповідно до п.1.3.3 «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5, районі в містах відділи державної виконавчої служби відносяться до територіальних органів державної виконавчої служби. Згідно з ч.1 ст.20 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії проводяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У відповідності до ч.4 ст.20 Закону України «Про виконавче провадження» у разі необхідності перевірки інформації щодо наявності боржника чи його майна або його місця роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець може своєю мотивованою постановою, затвердженою начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований, доручити проведення перевірки вказаної інформації відповідному відділу державної виконавчої служби. Державний виконавець відділу державної виконавчої служби, якому доручено проведення перевірки зазначеної інформації, у разі виявлення майна боржника повинен здійснити його опис та арешт. Виконавчі дії за дорученням проводяться у строк не пізніше десяти робочих днів з моменту надходження до відділу державної виконавчої служби відповідної постанови державного виконавця в межах виконавчого провадження, у якому винесено цю постанову. За результатами проведених дій складається акт, що направляється державному виконавцю, який виніс постанову.

У відповідності до ч.5 ст.20 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо у процесі виконавчого провадження державним виконавцем отримано документальне підтвердження про зміну або встановлення місця проживання, перебування чи місцезнаходження боржника, його майна, місця його роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, та з`ясувалося, що майно боржника, на яке можна звернути стягнення, відсутнє на території, на яку поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець не пізніше наступного дня з моменту, коли йому стали відомі зазначені обставини, надсилає виконавчий документ за новим місцем проживання чи місцезнаходженням боржника, місцем його роботи чи місцезнаходженням майна боржника, про що повідомляє стягувача.

Так, відповідно до виконавчого напису №1583 приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_19 від 03.07.2013 року місце проживання ОСОБА_10 - АДРЕСА_4 ), а місце знаходження квартири (нерухомого майна що обтяжується) - АДРЕСА_5 ), тобто державним виконавцем ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 , порушено вимоги ст.20 Закону України «Про виконавче провадження», при прийнятті рішення про відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, державний виконавець Амур - Нижньодніпровського ВДВС ДМУЮ ОСОБА_6 недбало ставлячись до своїх посадових обов`язків, через несумлінне ставлення до них, не пересвідчилась в тому, що боржник - ОСОБА_10 не проживає на території Амур - Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська, а саме за адресою: АДРЕСА_3 , оскільки вказаної адреси за даними адресного плану міста та містобудівного кадастру жодному об`єкту нерухомості не присвоювалось, в результаті чого за її постановою було проведено прилюдні торги з реалізації арештованого вищезазначеного нерухомого майна, що належить на праві власності ОСОБА_10 та право власності на зазначене нерухоме майно, в подальшому було зареєстроване за ОСОБА_12 , який став переможцем прилюдних торгів, чим законним правам та інтересам ОСОБА_10 , відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №2167-14 від 16.07.2014 року, спричинено збитки у розмірі 678775,00 грн., що на час скоєння кримінального правопорушення більш ніж в 1184 разів перевищувало неоподатковуваний податком мінімум доходів громадян, що спричинило тяжкі наслідки фізичної особі ОСОБА_10 .

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції обвинувачена підтримала доводи апеляційної скарги, просила вирок суду скасувати, провадження закрити за відсутністю в її діях складу інкримінованого злочину.

Прокурор, представник потерпілого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_8 , кожен окремо, заперечували проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченої, посилаючись на необґрунтованість доводів скарги, та законність, обґрунтованість і справедливість вироку суду.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення учасників судового провадження, частково дослідивши докази у кримінальному провадженні, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до такого.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Практикою Європейського суду з прав людини визнано і про це, вказано в рішенні від 15 липня 2010 року у справі «Олександр Смірнов проти України», що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатись на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або для обґрунтування своїх рішень.

Зі змісту ст. 370 КПК України вбачається, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються у разі визнання особи винуватою формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що судом першої інстанції цих вимог закону дотримано не було.
Разом з цим, доводи апеляційної скарги обвинуваченої, зокрема, про неповноту судового розгляду щодо обставин кримінального провадження, які призвели до невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, заслуговують на увагу.
За обставин викладених у вироку суду, державний виконавець Амур - Нижньодніпровського ВДВС ДМУЮ ОСОБА_6 , недбало ставлячись до своїх посадових обов`язків, через несумлінне ставлення до них, не пересвідчилась в тому, що боржник - ОСОБА_10 не проживає на території Амур - Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська, а саме за адресою: АДРЕСА_3 , оскільки вказаної адреси за даними адресного плану міста та містобудівного кадастру жодному об`єкту нерухомості не присвоювалось, в результаті чого за її постановою було проведено прилюдні торги з реалізації арештованого вищезазначеного нерухомого майна, що належить на праві власності ОСОБА_10 та право власності на зазначене нерухоме майно, в подальшому було зареєстроване за ОСОБА_12 , який став переможцем прилюдних торгів, чим законним правам та інтересам ОСОБА_10 , відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №2167-14 від 16.07.2014 року, спричинено збитки у розмірі 678775,00 грн., що на час скоєння кримінального правопорушення більш ніж в 1184 разів перевищувало неоподатковуваний податком мінімум доходів громадян, що спричинило тяжкі наслідки фізичної особі ОСОБА_10 .

При цьому суд першої інстанції дійшов висновку, що ненавмисні дії ОСОБА_6 повинні бути кваліфіковані за ч. 2 ст. 367 КК України як службова недбалість, тобто неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки інтересам фізичної особи.
Безпосереднім об`єктом злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України є встановлений порядок службової діяльності в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності.

Об`єктивну сторону службової недбалості складає сукупність трьох ознак: 1) діяння у формі невиконання чи неналежного виконання службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них (дія чи бездіяльність); 2) суспільно небезпечні наслідки у виді істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, або інтересам окремих юридичних осіб (ч. 1 ст. 367 КК) або тяжкі наслідки (ч. 2 ст. 367 КК); 3) причинний зв`язок між діянням та наслідками.

Злочин вважається закінченим за ч. 1 ст. 367 КК - з моменту заподіяння істотної шкоди, а за ч. 2 ст. 367 КК - з моменту спричинення тяжких наслідків.

Істотною вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний податком мінімум доходів громадян. Тяжкими наслідками вважаються такі наслідки, які у двісті п`ятдесят і більше разів перевищують неоподатковуваний податком мінімум доходів громадян, (ч.ч. 3,4 примітки до ст. 364 КК).

Суд дійшовши висновку, що внаслідок вчиненого ОСОБА_6 злочину, законним правам та інтересам потерпілому ОСОБА_10 спричинено збитки у розмірі 678775,00 грн., тобто тяжкі наслідки, при цьому не з`ясував та не перевірив яким саме законним інтересам та правам потерпілого спричиненні ці наслідки.
Судом не досліджено та не надано оцінки тим обставинам провадження, що певна сума коштів, сплачена ОСОБА_12 , який став переможцем прилюдних торгів, та зарахована в рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0 від 28.10.2008 року, що укладений між ОСОБА_10 та АКІБ «УкрСиббанк», строк платежу за яким настав 06.06.2013 року.

Також, суд не взяв до уваги та не надав оцінки обставинам, які слідують з показів потерпілого ОСОБА_10 , наведених у вироку, що квартира за адресою: АДРЕСА_5 , яка була предметом прилюдних торгів, придбана за спільні кошти подружжя у 2004 році та у подальшому її було передано в іпотеку банку у забезпечення зобов`язань за кредитним договором.

Тоді як, відповідно до положень ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають обов`язковому доказуванню вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

На переконання колегії суддів, вищенаведені обставини свідчать про відсутність конкретизації у змісті пред`явленого обвинувачення щодо ОСОБА_6 в частині наслідків злочину, спричинених потерпілому ОСОБА_10 і причинного зв`язку між діянням та наслідками, що фактично призвело до порушення права обвинуваченої на захист, так як обмежило її у здійсненні цього права і перешкодило суду всебічно, повно та об`єктивно розглянути справу і постановити законне й обґрунтоване судове рішення.

Наведене узгоджується з рішенням ЄСПЛ від 24 квітня 2008 року у справі «Жогло проти України», який наголосив, що право на захист може бути обмежено, але не настільки, щоб бути несумісним з гарантіями, передбаченими ст. 6 Конвенції.
Згідно з вимогами ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді першої інстанції є неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, що тягнуть за собою істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення.

Частиною 1 статті 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 цього Кодексу.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що при ухвалені вироку щодо ОСОБА_6 суд першої інстанції допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення, що, відповідно до вимог ст. ст. 412, 415 КПК України, є безумовною підставою для його скасування з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Згідно ч. 3 ст. 404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Відповідно ж до п. 19 ч. 1 ст. 7 КПК України та ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом. Тоді як, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень кримінальним процесуальним законом.

Тому, колегія суддів в цьому випадку була позбавлена можливості перевірити правильність оцінки судом першої інстанції показань обвинуваченого і потерпілого у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні, зокрема, показаннями свідків, документами, та винести рішення по суті, оскільки, на неодноразовий виклик суду апеляційної інстанції, за клопотанням прокурора, свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 в судове засідання не з`явилися, та про причини неявки суд не повідомили, хоча про розгляд провадження були належним чином повідомлені, а про дослідження інших доказів і вищенаведених обставин жодна зі сторін в суді апеляційної інстанції клопотання не заявляла.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою ст. 7 цього Кодексу.
Виходячи з загальних засад кримінального провадження, а саме: з вимог ст.ст. 7, 20, 26 КПК України, оскаржуваний вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції, а апеляційна скарга обвинуваченої підлягає частковому задоволенню.
Частиною 2 статті 415 КПК України передбачено, що, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Скасовуючи вирок суду через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів не входить в обговорення всіх доводів апеляційної скарги обвинуваченої, однак вважає, що вони, підлягають ретельній перевірці під час нового судового розгляду.

При новому розгляді суду першої інстанції, з урахуванням всіх обставин кримінального провадження, з дотриманням прав всіх учасників судового провадження, необхідно ухвалити законне, обґрунтоване, вмотивоване та справедливе рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 грудня 2015 року задовольнити частково.
Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 грудня 2015 року - скасувати.
Призначити за матеріалами кримінального провадження щодо ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:
___________________ _____________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4