П О С Т А Н О В А

25 жовтня 2012 року Білоцерківський міськрайонний суд у складі:

головуючий суддя Бобкова Н. В. ,

при секретарі Тарасенко А. В.,

за участю прокурора - Кандзьоби М.С.

захисника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Білої Церкви подання

заступника начальника СВ 1-го МВМ Білоцерківського МВ ГУ МВС України ОСОБА_2

про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту стосовно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя м Біла Церква, провул. Карєрний, 8, українця, громадянина України, не одруженого, працюючого, ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше не судимого,

В С Т А Н О В И В:

22.10.2012 р. щодо ОСОБА_3 була порушена кримінальна справа №02-9000 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України

Згідно матеріалів справи, 24.09.2012 р. близько 18 год. 30 хв. ОСОБА_3 під

час проведення оперативної закупки, біля будинку 18 по вулиці Леваневського в м. Біла

Церква незаконно збув-продав за 100 грн. ОСОБА_4 поліетиленовий пакунок з

наркотичним засобом канабісом вагою 3,22 г, Вказаний поліетиленовий пакунок з

наркотичним засобом ОСОБА_4 добровільно видав працівникам міліції.

Крім того, 22.10.2012 р. близько 16 год. 15 хв. ОСОБА_3 під час проведення оперативної закупки по вул. Карєрна в м. Біла Церква, повторно незаконно збув-продав за 100 грн. ОСОБА_4 паперовий згорток заповнений наркотичною речовиною рослинного походження, який останній добровільно видав працівникам міліції.

22.10.2012 р. близько 16 год. 35 хв. під час проведення невідкладного обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 - в буд. 8 по пр. Карєрному в м. Біла Церква було виявлено та вилучено два паперові згортки заповнені речовиною рослинного походження зеленого кольору, які на даний час знаходяться на дослідженні.

22.10.2012 р. о 20 год. 10 хв. ОСОБА_3 був затриманий згідно ст.115 КПК України і цього ж дня йому було пред"явлено обвинувачення за ч.2 ст.307 КК України.

Допитаний в якості обвинуваченого ОСОБА_3 свою вину визнав повністю та розповів про вчинений ним злочин.

У своєму поданні слідчий, у провадженні якого перебуває вказана кримінальна справа, просить обрати обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді взяття під варту, мотивуючи подання тим, що ОСОБА_3 вчинив тяжкий злочин, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк більш ніж на пять років, схильний до вчинення нових злочинів, ніде не працює і перебуваючи на волі може продовжувати вчиняти нові злочини, ухилятися від слідства і суду та перешкоджати встановленню істини по справі.

В судовому засіданні прокурор та слідчий, в провадженні якого на даний час знаходиться кримінальна справа, підтримали подання.

Захисник ОСОБА_1 та ОСОБА_3 просили в задоволенні подання відмовити, обравши останньому запобіжний захід не повязаний з позбавленням волі, мотивуючи тим, що ОСОБА_3 має постійне місце проживання,працевлаштований, раніше не судимий, позитивно характеризується як особа, не має наміру ухилятися від слідства та суду.

Заслухавши доводи учасників процесу, дослідивши надані суду матеріали кримінальної справи №02-9000, суд вважає необхідним в задоволенні подання відмовити. з слідуючих підстав.

Відповідно до с. 29 Конституції України та ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Верховною Радою України 17.07.1997 р., кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість.

Одним із принципів міжнародного права є принцип звільнення обвинуваченого у вчиненні кримінального злочину з-під варти на час розслідування та розгляду його судом. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями явки в суд.

Згідно ст.ст. 148-150 КПК України при обранні запобіжного заходу, в тому числі і взяття під варту, необхідно враховувати наявність підстав, що обвинувачений буде ухилятися від слідства та суду, буде продовжувати злочинну діяльність, а також необхідно враховувати дані про особу, що обвинувачується, її вік, стан здоровя, сімейний стан, вид діяльності, місце проживання, тяжкість вчиненого злочину та інші обставини.

Суд вважає, що обовязок обґрунтування підстав застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту лежить на слідчому та прокуророві і не може бути лише формальним посиланням на це, без надання суду достатніх доказів по справі.

Як вказує Європейський Суд з прав людини в своєму рішенні по справі «Смирнова проти Росії» «якщо держава не наведе «відповідних і достатніх» підстав для тримання під вартою обвинуваченої у правопорушенні особи, така особа має бути звільнена після затримання і перебувати на волі до початку розгляду її справи по суті».

В поданні, направленому до Білоцерківського міськрайонного суду, яких-небудь беззаперечних підстав для обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу лише у вигляді взяття під варту, не надано. Доводи слідчого про те, що ОСОБА_3 може ухилятися від слідства та суду та буде перешкоджати встановленню істини по справі, продовжувати злочинну діяльність, нічим не обґрунтовані і базуються виключно на підставі особистої думки та припущеннях слідчого та прокурора.

ОСОБА_3 дійсно обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, покарання за який передбачене у вигляді позбавлення волі на строк понад 6 років і матеріали порушеної щодо нього справи містять достатні дані, що свідчать про його безпосередню причетність до вказаного злочину.

Разом з тим, взяття пвід варту, як зазначено в розясненнях Верховного суду України, наведених у постанові №4 Пленуму ВСУ від 25.04.2003 р. «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», є найбільш суворим запобіжним заходом, у звязку з чим він обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 149 КПК України, можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обовязків, що випливають із ч.2 ст. 148 КПК України і його належної поведінки.

Взяття під варту, згідно вказаних розяснень, на стадіях дізнання і досудового слідства застосовується лише у випадку, коли є достатні підстави вважати, що ця особа може ухилятися від слідства та суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджати встановленню істини по справі чи продовжувати злочинну діяльність.

Сама по собі тяжкість вчиненого злочину, не може бути беззаперечною підставою для обрання запобіжного заходу лише у вигляді взяття під варту.

З наданих суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_3 раніше не судимий і вперше притягується до кримінальної відповідальності, має сімю та постійне місце проживання, як особа характеризується позитивно, працевлаштований, дав визнавальні покази.

На переконання суду, забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 та виконання ним процесуальних обовязків, можуть інші, менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст. 149 КПК України.

За таких обставин, суд рахує необхідним в задоволенні подання відмовити.

Керуючись ст.ст.148-150, 165-165-2 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні подання подання заступника начальника СВ 1-го МВ Білоцерківського МВ ГУ МВС України ОСОБА_2 про обрання запобіжного заходу у

вигляді взяття під варту стосовно ОСОБА_3, - відмовити.

ОСОБА_3 звільнити з-під варті з залу суду негайно.

Постанова може бути оскаржена протягом трьох діб з дня її винесення в апеляційний суд Київської області.

Суддя ОСОБА_5