№ провадження 11-кп/781/541/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.07.2016 року. м.Кіровоград

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді кримінальне провадження №0000123 за апеляційною скаргою прокурора, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на вирок Долинського районного суду Кіровоградської області від 19.04.2016 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, українця, громадянина України, освіта 6 класів, не військовозобов`язаного, не працюючого, не одруженого, останнє місце проживання: АДРЕСА_1 , заніше судимого:
-12.09.2000 року Дніпровським районним судом міста Херсон за ч.2 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року), міра покарання позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст.45 КК України покарання рахувати умовним з іспитовим строком на 1 рік, штраф 680 грн.;
- 30.10.2001 року Дніпровським районним судом міста Херсон за ч.2 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року), міра покарання позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст.43 КК України покарання строком на 3 роки позбавлення волі. Звільнений 17.06.2004 року умовно достроково на 4 місяці 21 день за постановою Голопристанського районного суду Херсонської області від 09.06.2004 року;
- 13.12.2004 року Дніпровським районним судом міста Херсон за ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 188, ч.2 ст.263, ст.71 КК України, міра покарання позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці. Звільнений 01.06.2007 року умовно достроково на 7 місяці 20 днів за постановою Голопристанського районного суду Херсонської області від 24.05.2007 року;
- 06.05.2008 року Дніпровським районним судом міста Херсон за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.1 ст.263, ст.71, 70 КК України, міра покарання позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців. Ззвільнений 13.05.2010 року умовно достроково на 9 місяці 12 днів за постановою Суворовського районного суду міста Херсон від 05.05.2010 року;
- 13.09.2012 року Дніпровським районним судом міста Херсон за ч.2 ст. 186 КК України, міра покарання позбавлення волі строком на 4 роки. Зільнений 19.02.2016 року з Казанківської колонії № 93
засуджено за ч.2 ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:

В змінах до апеляційної скарги прокурор просить вирок суду змінити. Відповідно до ч.5 ст.72 КК України у строк покарання обвинуваченому ОСОБА_8 зарахувати строк попереднього ув`язнення з 25.02.2016 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. В решті вирок суду залишити без зміни.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить скасувати вирок районного суду та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції, мотивуючи тим, що призначаючи ОСОБА_8 покарання в межах санкції ч.2 ст.185 КК України суд першої інстанції не в повній мірі дотримався загальних засад призначення покарання, які передбачені в ст. 65 КК, а також меті покарання, яка визначена ст. 50 КК України.
В оскаржуваному вироку суд врахував обставини, які пом`якшують покарання, позицію потерпілого ОСОБА_10 наслідки які настали, і є незначною шкодою для потерпілого, проте необгрунтував чому необхідно призначив покарання ОСОБА_8 у вигляді, саме двох років позбавлення волі, а не один рік.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати вирок районного та затвердити угоду про примирення між ним та потерпілим. Свої вимоги обґрунтовує тим, що призначаючи покарання районний суд не в повній мірі врахував те, що він щиро розкаявся у вчиненому, сприяв розкриттю злочину, добровільно відшкодував шкоду, має на утриманні матір пенсіонерку, сам потерпілий не наполягав на суворому покаранню.
Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за те, що він 20 лютого 2016 року о 19 год. ОСОБА_8 перебуваючи в ПКТО станції Долинська Одеської залізниці, яка розташована по вул. Генерала Лазарева-7 в м. Долинська Кіровоградської області, скориставшись тим, що громадянин ОСОБА_10 залишив приміщення і не спостерігає за своїми речами, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав речі, які належали останньому на загальну суму 699,50 грн. Викраденими речами розпорядився на власний розсуд, чим спричинив майнової шкоди ОСОБА_10 на вище вказану суму. В подальшому працівниками поліції викрадені речі у нього було виявлено та вилучено.
Заслухавши доповідача, у дебатах прокурора, який підтримав подану змінену апеляційну скаргу та просив залишити без задоволення апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника; обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_11 , які підтримали подані апеляційні скарги та не заперечували проти задоволення зміненої апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія приходить до таких висновків.

Висновки районного суду про винуватість ОСОБА_8 у таємному викраденні майна (крадіжки) у потерпілого ОСОБА_10 , повторно, ґрунтуються на сукупності достовірних і узгоджених між собою доказах.

Допитаний в суді першої інстанції обвинувачений свою вину визнав повністю та детально розповів про обставини вчинення злочину, які відповідають обвинувальному акту.

Розглянувши справу в межах поданої апеляції, встановлено що викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України, за що його засуджено, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які є взаємоузгодженими між собою, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, і яким суд першої інстанції дав правильну та об`єктивну оцінку.

На підставі цих доказів, достатність та достовірність яких не була поставлена під сумнів вагомими доводами чи доказами стороною захисту під час судового розгляду, суд першої інстанції правильно визнав обвинуваченого винуватим у вчиненні злочину, передбаченим ч.2 ст. 185 КК України, кваліфікувавши його дії, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), повторно.

Таким чином, колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки такі висновки суду відповідають матеріалам кримінального провадження.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого про суворість призначеного покарання, то вони є необґрунтованими, а призначення нового судового розгляду з підстав неправильного призначення покарання не передбачено чинним КПК України, зважаючи на наступне.

Статтею 65 КК України визначено, що при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому, суд першої інстанції врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, який відноситься до злочину середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, за місцем відбуття покарання характеризується посередньо.

Крім того, ОСОБА_8 19.02.2016 року звільнився від відбування останнього покарання, а вже 20.02.2016 року вчинив новий корисний злочин.

Обставини, що обтяжують покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Обставини, що пом`якшують покарання визнання вини, щире каяття, сприяння розкриттю злочину.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при призначенні покарання обґрунтовано дійшов висновку, про те що ОСОБА_8 представляє для суспільства підвищену небезпечність, і як особа, і те, що він скоїв, а тому обґрунтовано дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства та призначив покарання, яке є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів, та правильно дійшов висновку про відсутність підстав для застосування ст.ст.69, 75 КК України.

Таким чином, призначене судом першої інстанції покарання, з яким згодна і колегія суддів, відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року.

Аргументи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 про недостатнє врахування судом першої інстанції при призначенні покарання даних про особу обвинуваченого є необґрунтованими, оскільки їх в повній мірі враховано, що підтверджується вироком суду, а призначене покарання є обґрунтованим та відповідає цілям покарання.

Крім того, скасування вироку та призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції з підстав неправильного призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 не ґрунтується на вимогах ст.415 КПК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів визнає необхідним апеляцію обвинуваченого та його захисника залишити без задоволення.

Водночас, слушними є доводи прокурора про зміну вироку в частині зарахування обвинуваченому у строк покарання, строк попереднього ув`язнення з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Так, згідно положень Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання, яким внесено зміни в ч.5 ст.72 КК України, в строк відбуття покарання слід зарахувати попереднє ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а тому колегія суддів вважає за правильне зарахувати ОСОБА_8 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 25.02.2015 року, з моменту його затримання до вступу вироку в закону силу.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Змінену апеляційну скаргу прокурора задовольнити, апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Долинського районного суду Кіровоградської області від 19.04.2016 року щодо ОСОБА_8 змінити.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_8 у строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 25.02.2016 року до 18.07.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: (підписи)
Згідно з оригіналом:
Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2