ВИРОК
09.06.2016 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
При секретарі ОСОБА_2 ,
За участю прокурора ОСОБА_3
Обвинуваченого ОСОБА_4
Захисника ОСОБА_5
Потерпілого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Малиновського районного суду м. Одеси кримінальне провадження за звинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Зугдіді, Грузії, гр. Грузії, перебуваючого в цивільному шлюбі, маючого на утриманні неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та мешкаючого в АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше не судимого,
у скоєнні кримінальних злочинів, передбачених ст. ст. 15 ч.2,186 ч.1, 125 ч.1 КК України, суд -
25 листопада 2015 року, близько 16 годин 40 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи біля будинку № 44, розташованому в м. Одесі по вул.. Дальницькій , діючи таємно, намагався викрасти сумку, яка лежала на водійському сидінні автомобіля ВАЗ 211340, держ. № НОМЕР_1 , припаркованого за вищевказаною адресою. Однак ОСОБА_4 був помічений потерпілим та свідками події і в подальшому, діючи вже відкрито, ігноруючи вимоги потерпілого припинити злочинні діяння, ОСОБА_4 намагався зникнути з місця події з викраденим майном. Виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, ОСОБА_4 не завершив з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий потерпілим та свідками події.
Окрім того, при вчиненні вищевказаних дій, 25 листопада 2015 року, близько 16 годин 42 хвилин, ОСОБА_4 , уникаючи переслідування від потерпілого та свідків, перебуваючи біля будинку 44 по вул. Дальницькій в м. Одеса із заздалегідь підготовленого газового балону, з метою уникнення від кримінальної відповідальності , випустив струю з вказаного балону в напрямку обличчя ОСОБА_6 , спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді хімічного опіку кон`юктиви склери правого ока першого ступеню, які, відповідно до висновку експерта № 2905 від 27.11.2015 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Відповідно до ст. 471 КПК України, між ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_6 укладено угоду про примирення, оскільки ОСОБА_4 визнав себе винним у кримінальному злочині, розкаявся у скоєному правопорушенні, сприяв при розслідувані кримінального провадження, шкоду завдану злочином відшкодував, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимий, добре характеризується за місцем мешкання.
У судовому засіданні ОСОБА_4 пояснив, що він 09.06.2016 р. добровільно заключив з потерпілою стороною угоду про примирення за кримінальним провадженням, згідно якої вони просять суд затвердити угоду про примирення між підозрюваним та потерпілим, та призначити покарання ОСОБА_4 за кримінальні злочини, передбачені ст. ст. 15 ч.2, 186 ч.1, 125 ч.1 КК України, а саме за ст. 186 ч.1, 15 ч.2 КК України у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 1700 гривень, за ст. 125 ч.1 КК України у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 850 гривень, у відповідності до ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 1700 гривень.
У судовому засіданні потерпілий також підтвердив, що він 09.06.2016 року добровільно уклав угоду про примирення між ним та ОСОБА_4 , згідно якої вони просять суд затвердити угоду про примирення між обвинуваченим та потерпілим, та призначити ОСОБА_4 вищевказане покарання.
Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти затвердження вищевказаної угоди за кримінальним провадженням, згідно якої вони просять суд затвердити угоду про примирення між обвинуваченим та потерпілим, та призначити вищевказане покарання ОСОБА_4 .
Під час складання угоди про примирення сторони ознайомилися з положеннями ст. ст. 471, 473, 474 КПК України, які зрозумілі кожному з них.
Вивчивши угоду про примирення між обвинуваченим та потерпілим за кримінальним провадженням, з урахуванням положень розділу VI глави 35 КПК України, суд приходить до висновку, що зазначені угоди відповідають вимогам ст.ст. 469, 471 КПК України, умови угод не суперечать вимогам КПК України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права та свободи чи інтереси сторін, або інших осіб, підстави вважати, що укладення угоди не були добровільними, або сторони не примирилися відсутні, відсутні фактичні підстави для визнання невинуватості.
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за:
-ст. ст. 15 ч.2, 186 ч.1 КК України: закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна;
-ст. 125 ч.1 КК України: умисне легке тілесне ушкодження.
При обранні міри покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого, особистість обвинуваченого, та умови угоди від 09.06.2016 р. про примирення між обвинуваченним та потерпілим.
Обтяжуючих покарання обставин щодо ОСОБА_4 не встановлено.
Пом`якшувальними покарання обставинами ОСОБА_7 є : визнання провини повністю, щире каяття , укладення з потерпілим угоди про примирення, відшкодування завданої шкоди.
Крім того, суд приймає до уваги що ОСОБА_7 характеризується добре, має на утриманні неповнолітню дитину 2000 року народження.
При викладених обставинах суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 та попередження скоєння нових кримінальних злочинів можливе без ізоляції від суспільства і вважає можливим призначити покарання вказане в угоді про примирення від 09.06.2016 року.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 94, 370-371, 373-374, 473-476 КПК України, суд
Затвердити угоду про примирення від 09.06.2016 між ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_6 за кримінальним провадженням № 521/7106/16-к.
ОСОБА_4 , визнати винним у скоєні кримінального злочину, передбаченого ст. ст. 15 ч.2, 186 ч.1, 125 ч.1 КК України, та призначити йому покарання:
-за ст. 186 ч.1, 15 ч.2 КК України у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 1700 гривень;
-за ст. 125 ч.1 КК України у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 850 гривень.
У відповідності до ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 1700 гривень.
Заставу по даному кримінальному провадженню повернути застоводавцю.
У разі невиконання угоди про примирення потерпілий чи прокурор мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом 5 /п`яти/ років.
На вирок може бути подана апеляція на протязі 30 діб з моменту проголошення вироку, через Малиновський районний суд м. Одеси до Апеляційного суду Одеської області.
Суддя: ОСОБА_1