Справа №760/6254/16-к

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23. 05. 2016 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши матеріали скарги ОСОБА_2 на бездіяльність уповноважених осіб Київської місцевої прокуратури №9 м. Києва, яка полягає у не прийнятті процесуальних рішень щодо поданої скарги від 11. 04. 2016 року,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді зі скаргою в порядку положень ч. 1 ст. 303 КПК України в якій просив слідчого суддю зобов`язати уповноважених осіб Київської місцевої прокуратури № 9 невідкладно прийняти процесуальні рішення щодо вирішення питань, які містяться у скарзі ОСОБА_2 , яка подана прокурору м. Києва від 11 квітня 2016 року з наданням обґрунтованої відповіді письмово.

Подана скарга обґрунтована тим, що 11 квітня 2016 року ОСОБА_2 , подано до прокуратури м. Києва скаргу щодо бездіяльності Київської місцевої прокуратури № 9 та слідчої групи відносно відсутності прийняття процесуального рішення згідно поданих ОСОБА_2 трьох звернень, які були направлені до Солом`янського РУ ГУНП м. Києва та до Київської місцевої прокуратури №9.

Вказане звернення ОСОБА_2 було прийнято 11.04.2016 року службовою особою прокуратури м. Києва з реєстраційним № 1386-П.

13 квітня 2016 року Прокуратура м. Києва направила до Київської місцевої прокуратури № 9 листа № 04/2/2-р-16, згідно якого вбачається, що звернення ОСОБА_2 від 11.04.2016 року щодо належного здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні, а також з інших питань, направлено зазначеному органу прокуратури на розгляд, однак ОСОБА_2 будь якої відповіді відносно розгляду його скарги до прокуратури м. Києва від 11 квітня 2016 року з боку Київської місцевої прокуратури № 9 не отримав.

Вивчивши подану скаргу та долучені до неї матеріали, вважаю, що у відкритті провадження за скаргою слід відмовити, виходячи з такого.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора визначено главою 26 Кримінального процесуального кодексу України 2012 року, параграф №1, ст.ст. 303-308 цього Кодексу.

Так, ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового провадження, та ким такі рішення, дії або бездіяльність можуть бути оскаржені. Встановлений даною нормою перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування є вичерпним.

Зокрема, у відповідності до п. 1, 7 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна; рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Системний аналіз положень ст. 303 КПК України свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто така заява як передумова для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні має бути подана після створення ЄРДР, а, по-друге, містити достатні дані про наявність в описаній заявником події ознак кримінально-караного діяння.

Процесуальна дія провадиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями кримінально-процесуального закону, чинного на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення (ст. 5 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

Аналізуючи норми ст. ст. 214, 303 КПК України, які свідчать про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто така заява як передумова для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні має бути подана після створення ЄРДР, крім того містити достатні дані про наявність в описаній заявником події ознак кримінального правопорушення.

Вимоги даної скарги, не можуть бути предметом судового розгляду як з вищезазначених підстав так і у зв`язку з тим, що виходячи з положень ст. 303 КПК України не передбачено оскарження дій (бездіяльності) прокурора під час досудового розслідування з підстав, на які посилається скаржник.

Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження за скаргою у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора, що не підлягає оскарженню.

На підставі вищевикладеного, дослідивши матеріали скарги, прихожу до висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження з розгляду даної скарги.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 303, 304, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
У відкритті провадження по скарзі відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий судя: ОСОБА_1