Провадження №1-в/447/364/15
Справа №447/2885/15-к

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2015 року Миколаївський районний суду Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Держівської виправної колонії №110 управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській області про встановлення адміністративного нагляду щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Леніне, Ленінського району, АРК, росіянина, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, не одруженого, який до засудження не працював та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , АРК, -

в с т а н о в и в :
03.12.2015 року в Миколаївський районний суд Львівської області надійшло подання Держівської виправної колонії №110 управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській області про встановлення адміністративного нагляду щодо ОСОБА_3 . В обґрунтування подання наведено наступне. ОСОБА_3 був засуджений: 29.01.2001 року Ленінським районним судом АРК за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.81 КК України (в редакції 1960 року), до 3 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та штрафом 340,00 гривень; 05.11.2001 року Ленінським районним судом АРК за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, до 3 років позбавлення волі; 14.03.2003 року Ленінським районним судом АРК за вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.4 ст.185 КК України, до 6 років позбавлення волі; 20.07.2010 року Ленінським районним судом АРК за вчинення злочину передбаченого ч.3 ст.185 КК України, до 1 року позбавлення волі; 30.08.2012 року Ленінським районним судом АРК за вчинення злочинів передбачених ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, до 3 років 3 місяців позбавлення волі. Кінець строку відбування покарання 20.12.2015 року. Перебуваючи у Сімферопольському слідчому ізоляторі АРК встановлених правил внутрішнього розпорядку не порушував, дисциплінарних стягнень та заохочень не мав. Перебуваючи у Львівському слідчому ізоляторі встановлених правил внутрішнього розпорядку не порушував, дисциплінарних стягнень та заохочень не мав. За час відбування покарання у ДВК №110 три рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, не заохочувався. За час відбування покарання зарекомендував себе з негативної сторони. Таким чином на підставі п. б ст.3 Закону України Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі щодо засудженого ОСОБА_3 може бути встановлено адміністративний нагляд.

У судове засідання представник Держівської виправної колонії №110 не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначивши, що подання підтримує.

Засуджений у судове засідання доставлений не був, подав заяву про проведення судового розгляду у його відсутності.

Дослідивши матеріали подання, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Згідно вироку Ленінського районного суду АРК від 30.08.2012 року ОСОБА_3 був засуджений: 29.01.2001 року Ленінським районним судом АРК за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.81 КК України (в редакції 1960 року), до 3 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та штрафом 340,00 гривень; 05.11.2001 року Ленінським районним судом АРК за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, до 3 років позбавлення волі; 14.03.2003 року Ленінським районним судом АРК за вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.4 ст.185 КК України, до 6 років позбавлення волі; 20.07.2010 року Ленінським районним судом АРК за вчинення злочину передбаченого ч.3 ст.185 КК України, до 1 року позбавлення волі; 30.08.2012 року Ленінським районним судом АРК за вчинення злочинів передбачених ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, до 3 років 3 місяців позбавлення волі.

Кінець строку відбування покарання 20.12.2015 року.

Відповідно до п. б ст.3 Закону України Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі адміністративний нагляд встановлюється щодо засуджених до позбавлення волі за тяжкі, особливо тяжкі злочини або засуджених два і більше разів до позбавлення волі за умисні злочини, якщо під час відбування покарання їх поведінка свідчила, що вони вперто не бажають стати на шлях виправлення і залишаються небезпечними для суспільства.

В поданні про встановлення адміністративного нагляду зазначено, що засуджений за час відбування покарання зарекомендував себе з негативної сторони. Однак, у характеристиці не зазначено в зв`язку з чим було зроблено такий висновок. Також зі змісту характеристики засудженого не вбачається, що він вперто не бажає стати на шлях виправлення і залишається небезпечним для суспільства.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму ВС України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про порушення правил адміністративного нагляду" від 28 березня 1986 року N 3 перевіряючи обгрунтованість подання про встановлення адміністративного нагляду щодо осіб, зазначених у п. "б" ст. 3 Закону, судам необхідно враховувати як кількість, так і характер порушень режиму відбування покарання, за які засуджений піддавався заходам стягнення. Необхідно також перевіряти, чи не зняті та чи не погашені ці стягнення у встановленому законом порядку на день прийняття рішення про встановлення адміністративного нагляду.

З довідки про заохочення та стягнення щодо засудженого ОСОБА_3 вбачається, що його тричі було притягнено до дисциплінарної відповідальності: двічі у 2013 році - за те що засуджений не вийшов на сніданок та порушив локалізацію, і один раз у 2015 році - за вилучення 10л браги та 2 заточених пластин. За дані порушення було накладено стягнення у виді догани та двох суворих доган. Суду не надано доказів того, що дані стягнення не зняті чи не погашені у встановленому порядку, хоча з моменту накладення стягнення від 04.04.2013 року пройшов строк, передбачений ч.14 ст.134 КВК України, зі спливом якого, засуджений визнається таким, що не має стягнення.

Таким чином, характер порушень, види стягнень, які були застосовані адміністрацією колонії за дані порушення, а також періодичність вчинення порушень не свідчить про те що засуджений впродовж строку відбування покарання вперто не бажає стати на шлях виправлення і залишається небезпечним для суспільства.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що у задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст.5 Закону України Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі, суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні подання відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в установленому законом порядку.

Суддя: ОСОБА_1