ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/4102/16-к
Провадження № 1-кс/210/988/16

"04" вересня 2016 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Дзержинського відділення поліції Криворізького ВП ГУ НП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Криворізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002524 від 02.09.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України відносно особи:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кривого Рогу, не одружений, освіта середня, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 раніше судимий:
1. 21.02.2007 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ст. 187 ч.3, 69 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 81 КК України 24.12.2008 по постанові Жовтоводського міського суду звільнений умовно-достроково з не відбутим терміном 3 місяці,-
В С Т А Н О В И В:
04.09.2016 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу звернувся слідчого СВ Дзержинського відділення поліції Криворізького ВП ГУ НП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Криворізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

Відповідно до клопотання слідчого, ОСОБА_6 , раніше судимий 21.02.2007 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ст. 187 ч.3 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, 24.12.2008 на підставі постанови Жовтоводського міського суду в Дніпропетровській області умовно-достроково звільнений із Жовтоводської виправної колонії (№26) у Дніпропетровській області з не відбутим строком покарання 3 місяців, належних висновків для себе не зробив, маючи не погашену та не зняту у встановленому законом порядку судимість, повторно скоїв умисний злочин проти власності.

Так, вінповторно, 02.09.2016 о 12.30 години, діючи умисно, переслідуючи корисливу мету, маючи злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, знаходячись в салоні трамваю №9, який зупинився на зупинці громадського транспорту «пл. Домнобудівників» по пл. Домнобудівників в Металургійному районі м. Кривого Рогу, побачивши в кишені брюк, вдягнених на раніше незнайомій йому пасажирці зазначеного трамваю ОСОБА_7 мобільний телефон марки «Fly IQ 449», підійшов з правого боку до потерпілої та, реалізуючи свій злочинний намір направлений на відкрите викрадення чужого майна, відкрито викрав, вихопивши з кишені брюк, у які була одягнена ОСОБА_7 вище вказаний, мобільний телефон марки «Fly IQ 449», вартість 1250 грн., після чого, скориставшись тим, що трамвай не рухався та двері трамваю були відчинені, вибіг вийшов з салону трамваю №9, та ігноруючи вимоги потерпілої припинити свої злочинні дії та повернути викрадене майно, намагався втекти, однак, не виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення свого злочинного наміру до кінця, з причин, що не залежали від його волі, оскільки під час безперервного переслідування потерпілою, біля будівлі гуртожитку АДРЕСА_3 , був затриманий громадянами ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

В зв`язку із чим, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України за ознаками не закінченого замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно.

Обставинами, що підтверджують наявність зазначених ризиків є те, що в теперішній час ОСОБА_6 не має місця роботи, тобто не має засобів для існування, раніше судимий за скоєння умисних корисливих злочинів, кримінальне правопорушення вчинив маючи не погашену та не зняту у встановленому законом порядку судимість.

В судовому засіданні слідчий просив задовольнити клопотання та обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під варту.

Захисник підозрюваного та підозрюваний, кожен окремо, у судовому засіданні просили відмовити у задоволенні клопотання.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши надані до суду матеріали та докази в їх сукупності, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Згідно з ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, кримінального правопорушення; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; тощо, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Згідно зі ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципів правової визначеності та презумпції невинуватості, особа вважається невинуватою, поки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку; кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Так, статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до статті 5 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод № ETS 005 від 04.11.1950 р., ратифікована 17.07.1997 року, набрала чинності 11.09.1997 року кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до принципів Конвенції - пропорційності та забезпечення рівності інтересів - коли мова йде про обмеження тих чи інших прав і свобод, суд завжди звертає увагу на кілька параметрів, встановлених Конвенцією, яким мають відповідати застосовані державою заходи щодо цих прав, а саме: 1) наявність правових підстав для обмеження прав і свобод; 2) наявність легітимної мети для застосування обмежень; 3) пропорційність вжитих державою заходів щодо обмеження прав і свобод з огляду на легітимну мету, якої держава намагалася досягти.

Так, у справі "Бакланов проти Росії" (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі "Фрізен проти Росії" (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що "досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було свавільним". У справі "Ізмайлов проти Росії" (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що "для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити "особистий надмірний тягар для особи".

Згідно витягу з кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002524 розпочате досудове розслідування по кримінальному правопорушенню, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 даних кримінальних правопорушень обґрунтована в клопотанні протоколами: показаннями потерпілої ОСОБА_7 ; показаннями свідка ОСОБА_8 ; показаннями свідка ОСОБА_9 ; речовим доказом: мобільний телефон «Fly IQ 449»; пред`явлення потерпілій ОСОБА_7 осіб для впізнання.

У клопотанні слідчого наведені дані, що вказують на причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено лише наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому, слідчий суддя відхиляє доводи прокурора та слідчого про наявність такого ризику, як впливу на свідків і потерпілих та переховуватись від органів досудового слідства, оскільки у разі застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, відповідні ризики будуть нівельовані, крім того підозрюваний має на утриманні малолітню дитину та постійне місце проживання, тобто наявні міцні соціальні зв`язки.

Також враховую, що на момент розгляду клопотання слідчому судді не надані матеріали, передбачені ст. 178 КПК України, які б надавали оцінити в сукупності обставини щодо: стану здоров`я підозрюваного, репутації та майновий стан підозрюваного.

Крім того, слідчий суддя вважає, що прокурором під час розгляду клопотання не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні

Отже, у слідчого судді відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора або суду на визначений ними час, не спілкуватися з потерпілою, свідками. Однак, залишається достатньо підстав вважати, що підозрюваний, не буде продовжувати неправомірну поведінку.

За таких обставин, суд, з урахуванням ризику можливого вчинення нових кримінальних правопорушень, приходить до висновку про наявність підстав для обрання запобіжного заходу підозрюваному, не пов`язаний з триманням під вартою - домашній арешт.

Частиною 1 та 2 ст. 181 КПК України визначено, що домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_10 слідчий суддя враховує вимоги п.п.3,4,5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно яким обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Враховуючи конкретні обставини кримінального провадження та дані про особу підозрюваного ОСОБА_10 , який раніше судимий, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, офіційно неодружений, проте має на утриманні малолітню дитину з якою разом проживає, офіційно не працевлаштований, має постійне зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , виходячи з практики Європейського суду з прав людини, досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, недоведеність прокурором необхідності застосування такого запобіжного заходу як тримання під вартою, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню.

Тому, підозрюваному ОСОБА_10 слід обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків: прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора або суду на визначений ними час; не спілкуватися з потерпілими, свідками у даному кримінальному провадженні; не залишати місце постійного проживання без дозволу суду, цілодобово; носити електронний засіб контролю.

Суд вважає, що прокурор не зміг довести суду виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, а посилання на наявність судимості не може бути безумовною підставою для подальшого продовження строку дії тримання під вартою.

На підставі викладеного та керуючись, ст.ст. 372, 376 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :
Клопотання слідчого СВ Дзержинського відділення поліції Криворізького ВП ГУ НП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Криворізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , задовольнити частково.

У застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 ,- відмовити

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем реєстрації та проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 60 днів, а саме до 31 жовтня 2016 року включно, заборонивши підозрюваному залишати житло цілодобово із застосуванням до нього електронного засобу контролю.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_11 , наступні обов`язки:

-прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора або суду на визначений ними час;

-не залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово строком до 31 жовтня 2016 року включно без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-не спілкуватися з потерпілою, свідками у даному кримінальному провадженні;

-носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити ОСОБА_12 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Ухвалу в частині застосування до підозрюваного ОСОБА_11 . запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання Дзержинському відділенню поліції Криворізького ВП ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Криворізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Строк дії ухвали 60днів.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1