н/п 1-кс/640/5892/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" липня 2016 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
Під час досудового розслідування встановлено, що до правоохоронних органів звернулась ОСОБА_6 із заявою про те, що ОСОБА_5 в період з січня 2015 року по травень 2015 року шахрайським шляхом заволодів її грошима у сумі 20 000 доларів США.
Допитана в якості потерпілої ОСОБА_6 пояснила, що в січні 2015 року вона познайомилась із ОСОБА_5 , який запропонував її родині придбати 3-кімнатну квартиру за вартістю значно нижче ринкової, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 . На вказану квартиру ОСОБА_5 показував копію технічного паспорту. ОСОБА_6 передала ОСОБА_5 2 000 доларів США в якості задатку за оформлення правовстановлюючих документів на квартиру. В травні 2015 року чоловік ОСОБА_6 ОСОБА_7 продав свою квартиру за 18 500 доларів США, після чого 18 000 доларів США родина ОСОБА_8 передала ОСОБА_5 , а останній зобов`язався оформити всі документи на вказану квартиру до 15.09.2015 року. Але в подальшому ОСОБА_5 документи не оформив, грошові кошти не повернув.
Також потерпіла ОСОБА_6 зазначила місце мешкання ОСОБА_5 , куди перед продажем квартири її чоловіком їх родина за пропозицією ОСОБА_5 перевезли свої речі: АДРЕСА_1 .
Допитаний в якості свідка ОСОБА_9 повністю підтвердив показання ОСОБА_6 .
08.07.2016 слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_10 за клопотанням слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , погодженого з процесуальним керівником прокурором відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , винесено ухвалу про проведення обшуку у всіх будинках, надвірних спорудах, гаражах, погребах, підвалах за адресою: АДРЕСА_1 .
Вказані документи та речі визнані речовими доказами, належним чином опечатані в полімерні пакети, коробку з бирками з пояснювальними надписами, та знаходяться на зберіганні в СУ ГУНП в Харківській області.
Слідчий вказав, що у органа досудового розслідування є підстави вважати, що вилучене майно може бути доказом злочинної діяльності ОСОБА_5 та інших осіб, які можуть бути причетні до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 190 КК України. Крім того, є необхідність у перевірці належності вилучених капсул «Жевело» до предметів, обіг яких заборонено або обмежено законом, зокрема, до боєприпасів. На даний час необхідно ретельно дослідити вилучені речі та документи, з метою встановлення відомостей, які можуть бути використані як доказ обставин кримінальних правопорушень, передбачених ст. 190 КПК України, встановлення причетності ОСОБА_5 до вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, встановлення кола всіх осіб, які причетні до вчинення вищезазначених кримінальних правопорушень, та встановлення інших важливих обставин у кримінальному провадженні, шляхом проведення додаткових слідчих (розшукових) дій, проведення додаткового огляду вилученого майна із залученням відповідних спеціалістів, призначення по вилученому майну відповідних експертиз (почеркознавчої, експертизи комп`ютерного обладнання та радіоелектронних засобів тощо), для чого потрібен тривалий час. У зв`язку з чим орган досудового розслідування вважає, що на вищезазначені речі, вилучені під час обшуку, необхідно накласти арешт з метою забезпечення збереження речових доказів згідно з ч.2 ст. 170 КПК України.
Відповідно до ч.2 ст. 168, 236,237 КПК України тимчасове вилучення майна: речей та документів, які мають значення для кримінального провадження, може здійснюватись під час обшуку та огляду. Тому тимчасове вилучення майна може здійснюватися не тільки у підозрюваного ( ч.1 ст. 167 КПК України, а у інших осіб).
Накладення арешту є необхідним відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.170 КПК України з метою збереження речових доказів.
Слідчий також вказав, що повернення вилучених речей та документів може негативно вплинути на встановлення істини по кримінальному провадженню, оскільки у разі їх повернення можуть бути вчинені дії, направлені на їх знищення, що може значно ускладнити або взагалі унеможливити встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим орган досудового розслідування вважає, що вказане клопотання необхідно розглядати без виклику осіб, у яких вилучені вказані речі та документів.
У судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання, просив про його задоволення.
Оскільки слідчим не було доведено, що клопотання необхідно розглядати без виклику осіб, у яких вилучені вказані речі та документів, власники майна ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_5 про день та час розгляду клопотання слідчого повідомлялись своєчасно та належним чином, проте у судове засідання не з"явились.
Згідно рапортів слідчого СУ ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 від 27.07.2016, слідчим 27.07.2016 здійснено виклик до Київського районного суду м. Харкова для розгляду клопотання про арешт майна власників будинку АДРЕСА_1 - ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , шляхом виїзду до вищевказаної адреси. У зв"язку з відсутністю власників на території домоволодіння виклик залишений у двері. Крім того, 27.07.2016 слідчим здійснено виїзд за адресою АДРЕСА_3 з метою виклику ОСОБА_5 на вказане судове засідання. У зв"язку із відсутністю будь кого у квартирі повідомлення про виклик залишено у дверях.
Враховуючи вимоги ч.1 ст.172 КПК України щодо терміну розгляду клопотання, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без участі власників майна ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_5 .
Більш того, власник майна, який не був присутнім при розгляді клопотання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку та на підставах, визначених ст. 174 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 08.07.2016 надано дозвіл на проведення обшуку у всіх будинках, надвірних спорудах, гаражах, погребах, підвалах, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7-8).
18.07.2016 на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова від 08.07.2016 за адресою: АДРЕСА_1 , проведено обшук, в ході якого, вилучено майно згідно протоколу обшуку від 18.07.2016 (а.с. 10-14).
20.07.2016 слідчий СУ ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_4 звернулася до Київського районного суду м. Харкова з клопотанням, погодженим з прокурором відділу прокуратури Харківської області молодшим радником юстиції ОСОБА_3 , яким просила накласти арешт на майно, яке тимчасово вилучене слідчим СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .
Вказану ухвалу отримано прокурором 21.07.2016 р. о 15-25 (а.с. 45).
Клопотання про арешт майна направлено до суду поштою 23.07.2016 та отримано судом 27.07.2016 о 17-18 год. (а.с. 2).
Відповідно до вимог ст. 116 КПК України, строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти.
Таким чином, слідчим виконані вимоги ч. 3 ст. 172 КПК України, та дотримано вимоги закону щодо звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням про арешт майна після усунення недоліків.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Слідчим доведено, що вищевказане майно, вилучене під час проведення обшуку, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Вилучене відповідно до протоколу обшуку від 18.07.2016 майно підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховує можливість використання його як доказів у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна в цій частині підлягає задоволенню.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Місцем зберігання арештованого майна визначити СУ ГУНП в Харківській області, в порядку, визначеному Порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 №1104.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1