Ухвала

Іменем України

Справа № 712/7385/15-к

Номер провадження 1-кп/712/82/16

СОСНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ЧЕРКАСИ
01 грудня 2016року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2 за участю:

прокурора - ОСОБА_3

представник цивільного

позивача ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченої - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України ,-

В С Т А Н О В И В :
В провадженні Соснівського районного суду м. Черкас знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України.

В судовому засіданні захисник обвинуваченої підтримав письмове клопотання про закриття провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України , в обгрунтування вказував, що в обвинувальному акті не встановлено конкретної дати вчинення злочину, а зазначено, що ОСОБА_6 в період часу з 14.11.2011 року по 27.12.2012 року, а сторона державного обвинувачення не кваліфікує даний злочин як продовжуваний, також відсутня така кваліфікуюча ознака як повторність злочину, а отже суд має зробити припущення, що подія могла статися 14.11.2011, а всі матеріальні цінності могли бути привласненні та розтрачені саме 14.11.2011 року. Вважає, що за таких підстав ОСОБА_6 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.191КК України у відповідності ст.49КК України у зв`язку з закінчення строку давності, а кримінальне провадження закриттю.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про закриття провадження.

Обвинувачена ОСОБА_6 , вину в скоєнні кримінального правопорушення не визнала, підтримала клопотання захисника, надала письмову заявій, в які просила застосувати до неї строки притягнення до кримінальної відповідальності, згідно із ст. 49 КК України.

Представник цивільного позивачазаперечував проти заявленого клопотання вважає, що строки притягнення до кримінальної відповідальності не сплили.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали провадження , суд вважає, що клопотання не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Органами досудового слідства ОСОБА_6 інкримінується , що вона в період часу з 14.11.2011 року по 27.12.2012 року, знаходячись на своєму робочому місці за адресою м. Черкаси вулиця 30 років Перемоги, 20 аптечний пункт № 5, будучи службовою особою умисно незаконно, привласнила та в подальшому розтратила чуже майно, яке знаходилось в її правомірному володінні, що виразилось в тому, що вона будучи завідуючою аптечним пунктом № 5 ТОВ «Медит-М» діючи на підставі договору про матеріальну відповідальність від 14.11.2011 року та на підставі наказу укладеного з ТОВ «Медит-М» № 110/1-К від 14.11.2011 року виконуючи свої службові обов`язки передбачені вищевказаним договором та наказом, маючи умисел направлений на заволодіння медпрепаратами, до яких вона мала вільний доступ, тобто вона, знаходячись у вище вказаний час та у вищевказаному місці, шляхом вільного доступу умисно, незаконно привласнила та в подальшому розтратила майна на загальну суму 25245,77 гривень, яке належало ТОВ «Медит-М», чим спричинила ТОВ «Медит-М» матеріальну шкоду на вищевказану суму, тобто вчинення кримінального правопорушення , передбаченого ч.2 ст.191 КК України , полягало яке у відповідності до ч.3 ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.
Статтею 49КК України визначені підстави для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, зокрема особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості.
Триваючий злочин можна визначити як одиничний злочин, який, розпочавшись дією чи бездіяльністю особи, далі вчиняється безперервно протягом досить тривалого часу.
Стаття 49 КК України не передбачає особливостей перебігу строків давності у разі вчинення триваючих і продовжуваних злочинів. При триваючих злочинах протиправна поведінка, яка йде за первісним актом злочинного посягання і охоплюється складом злочину, має невизначено тривалий характер, тобто вона може здійснюватись як завгодно довго. У судовій практиці строк давності стосовно триваючих злочинів обчислюється з часу їх припинення за волею або всупереч волі винного (затримання особи, явка з повинною, добровільне виконання обов`язку, покладеного на особу під загрозою кримінального переслідування), або з часу настання подій, які трансформують його поведінку у незлочинну (наприклад, викрадення у винного зброї, яка незаконно ним зберігалась, смерть або досягнення повноліття дитини, від утримання якої у формі сплати аліментів він ухилявся).
Тобто давність кримінального переслідування необхідно обчислювати від моменту фактичного припинення триваючих злочинів, які характеризуються безпосереднім здійсненням злочинного діяння з власної волі винного чи всупереч волі винного.
З обвинувального акту вбачається, що кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_6 в період часу з 14.11.2011 року по 27.12.2012 року, на думку суду моментом припинення злочину є 27.12.2012року, а строк давності за даним кримінальним правопорушенням закінчується 27.12.2017року о 24-00год.

Крім того, Постанова Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005 р. встановлює, що при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час попереднього, судового, апеляційного або касаційного розгляду справи повинен переконатися (незалежно від того, надійшла вона до суду першої інстанції з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком, а до апеляційного та касаційного судів - з обвинувальним вироком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що є умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК України. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК України порядку відповідне судове рішення. Під час досудового слідства та в судових засіданнях ОСОБА_6 вину в кримінальному правопорушенні передбаченому ч.2 ст.191КК України не визнала.

З сукупності норм кримінальногого закону вбачається, що при звільненні особи від кримінальної відповідальності на підставі ст.49КК України до постановлення вироку суду необхідною умовою є визнання вини обвинуваченою, оскільки інститут звільнення від кримінальної відповідальності не здійснює декриміналізацію діяння, а звільняє конкретних осіб від відповідальності за злочин, що ними було вчинено. Відтак, звільнення від кримінальної відповідальності не означає виправдання особи чи визнання її невинною, а визначені в КК України підстави для звільнення від кримінальної відповідальності не є реабілітуючими.

Керуючись ст. 49 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Відмовити в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про закриття провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України у відповідності до ст.49КК України у зв`язку з закінчення строку давності,
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий - ОСОБА_1