АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні, в залі апеляційного суду, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у смт. Петропавлівка, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 162 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000332 від 24 травня 2016 року,
на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, від 16 вересня 2016 року,
за участю прокурора ОСОБА_8 , захисника адвоката ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. Вказує, що клопотання слідчого не вмотивоване, не підтверджується доказами та подане із порушенням вимог, вставлених КПК України. Підозра не обґрунтована, наявність ризиків не доведена.

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2016 року задоволено клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 162 КК України до 00.01 години 15 листопада 2016 року.

Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя посилався на те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину та ризики, що були встановлені при обранні запобіжного заходу, передбачені п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, не зменшились.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, доводи захисника, підозрюваного, які підтримали вимоги апеляційних скарг і просили її задовольнити, думку прокурора, який вважав за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, а вимоги скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Колегією суддів встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000332 від 24 травня 2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.2 ст.162, ч.2 ст.146 КК України.

24 травня 2016 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.2 ст.162, ч.2 ст.146 КК України.

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2016 року відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 липня 2016 року відносно підозрюваного ОСОБА_7 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 19 вересня 2016 року.

Строк досудового розслідування по зазначеному кримінальному провадженню продовжено постановою прокурора до шести місяців, тобто до 24 листопада 2016 року.

16 вересня 2016 року ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою до 00.01 годин 15 листопада 2016 року.

Як слідує з ухвали суду першої інстанції, слідчий суддя, при здійсненні розгляду клопотання слідчого, дійшов висновку про його задоволення та продовжив строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , що послугувало перегляду ухвали слідчого судді за скаргою захисників в апеляційному порядку.

Вирішуючи питання обґрунтованості клопотання слідчого про продовження строків тримання під вартою ОСОБА_7 , колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 4 ст. 199 КПК України, слідчий суддя розглядає клопотання про продовження строку тримання під вартою згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, тобто з виконанням вимог, передбачених ст. ст. 183, 193, 194, 196 КПК України.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність.

Слідчому судді при розгляді клопотань про застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні слід враховувати, що вони обмежують права особи на особисту недоторканість, гарантовані зазначеною статтею Конвенції про захист прав людини та основних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 цього Кодексу.

Згідно вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті. Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, передбачених кримінальним процесуальним законом України.

Зі змісту ст. 178 КПК України слідує, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі, вік та стан здоров`я підозрюваного, наявність судимостей у підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання у тому числі наявність у нього родини, тощо.

Зазначених положень діючого законодавства слідчим суддею при постановленні оскаржуваної ухвали дотримано не було.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, строк досудового розслідування було декілька разів продовжено прокурором до чотирьох місяців та наданий час до шести місяців, із посиланням на обставини, які перешкоджають його закінченню. На думку колегії, слідчим належним чином не доведені підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе, а саме подальше тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою більше чотирьох місяців, що не було враховано слідчим суддею при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою останнього.

Крім того, слідчим суддею не надано оцінки тому, що клопотання слідчого подане з порушенням порядку звернення до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою, передбаченого ст.199 КПК України.

Отже, з урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги захисника в цей частині стосовно істотних порушень кримінального процесуального закону слідчим суддею є слушними, у зв`язку з чим, ухвала підлягає скасуванню з постановленням згідно п.2 ч.3 ст.407 КПК України нової ухвали суду апеляційної інстанції.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги захисника, що на момент вирішення питання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованість підозри у вчиненні ним інкримінованого кримінального правопорушення слідчим належним чином не доведена, оскільки відповідно до п. 55 рішення ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Строк досудового розслідування в даному кримінальному провадженні продовжено до шести місяців та закінчується 19 листопада 2016 року, тому доцільності в продовженні виняткового виду запобіжного заходу щодо підозрюваного колегія суддів не вбачає, оскільки, як наголошує ЄСПЛ в п.3 рішення у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна вважати виправданим тримання під вартою до суду, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень.

Крім того, колегія суддів зазначає, що сама по собі тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 , суспільно небезпечні наслідки, які настали та можливу міру покарання у виді позбавлення волі у випадку визнання його винуватості мають місце, однак хоч суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризиків, визначених ст.177 КПК України, потребу позбавлення особи волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину (правові позиції ЄСПЛ, викладені в п.74 рішення у справі «Мамедова проти Росії).
Розглядаючи клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , є обґрунтована підозра у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.2 ст.162, ч.2 ст.146 КК України та наявні достатні підстави вважати, що ризики, передбачені п.п.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України є реальними.

Зі змісту ст. 181 КПК України слідує, що домашній арешт як вид запобіжного заходу може бути застосований до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі та полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Так, беручи до уваги правові позиції, викладені у рішенні ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" про необхідність при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вирішувати питання про застосування альтернативного запобіжного заходу, з урахуванням даних про особу підозрюваного, та того, що слідчим не доведені обставини, які виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання слідчого та застосування у даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з покладанням на нього обов`язків відповідно до вимог ст. 194 КПК України та вважає, що саме цей запобіжний захід зможе забезпечити виконання підозрюваною процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст.177 КПК України.

Керуючись ст.ст.181, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2016 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 - скасувати.
Постановити нову ухвалу апеляційного суду, якою в задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 про продовження строку тримання під вартою відмовити.
Застосувати щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 15 листопада 2016 року, звільнивши з-під варти в залі суду.
Покласти на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п.п.1, 2, 3, 4, 8, 9 ч.5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження, не залишати місце постійного проживання, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, без дозволу слідчого, прокурора чи суду, залежно від стадії кримінального провадження, повідомляти про зміну свого місця проживання, утримуватися від спілкування з особами, яких визнано свідками у кримінальному провадженні, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, носити електронний засіб контролю.
Ухвалу про застосування до запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді апеляційного суду :
____________ ____________ ______________ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4