Єдиний унікальний номер 240/231/15-к Номер провадження 11-кп/775/42/2016

У Х В А Л А
28 квітня 2016 року Колегія суддів апеляційного суду Донецької області
головуючого судді: ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_6 , прокурора у кримінальному провадженню ОСОБА_10
на вирок Олександрівського районного суду Донецької області від 9 вересня 2015 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Перевальска Луганської області , українця, громадянина України, з вищою освітою, який займався підприємницькою діяльністю, розлученого, має на утриманні неповнолітню дитину сина ОСОБА_11 , 2010 року народження, не судимого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2
визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 2 роки,
ВСТАНОВИЛА:
Захисник ОСОБА_7 заявив клопотання про дослідження у якості доказів по справі висновку експерта Луганського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №19/113/9-1/43е від 25.02.2016р. та висновку експерта Державного науково-дослідного експертно-кріміналістичного центру №12-1-18 від 08.04.2016р.
Заслухавши обвинуваченого, який підтримав клопотання захисника, потерпілого та прокурора, які вважали, що вказані документи не можуть бути досліджені як докази, обговоривши доводи клопотання, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає за такими підставами.
З наданих адвокатом ОСОБА_7 документів вбачається, що висновки експерта Луганського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №19/113/9-1/43е від 25.02.2016р. були зроблені за адвокатським запитом адвоката ОСОБА_7 від 23.02.2016р., а висновок експерта Державного науково-дослідного експертно-кріміналістичного центру №12-1-18 від 08.04.2016р. був зроблений на підставі клопотання адвоката від 09.03.2016 року.
Після залучення до справи у якості захисника з 7 квітня 2016 року ОСОБА_7 в порушення вимог ч.11 ст. 290 КПК не відкрив стороні обвинувачення додаткові матеріали, про дослідження яких заявив клопотання.
Крім того, висновки експертів, про дослідження яких заявив клопотання захисник, не можуть розглядатися за змістом ч.3 ст.404 КПК, як докази, про які стало відомо після ухвалення судового рішення судом першої інстанції, оскільки цих документів в період судового розгляду судом першої інстанції взагалі не існувало.
За таких обставин недопустимість висновку експерта Луганського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №19/113/9-1/43е від 25.02.2016р. та висновку експерта Державного науково-дослідного експертно-кріміналістичного центру №12-1-18 від 08.04.2016р. як доказів по кримінальному провадженню, є очевидною.
Відповідно до вимог ст.89 КПК у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 89 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А:
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про дослідження у якості доказів по справі висновків експерта Луганського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №19/113/9-1/43е від 25.02.2016р. та висновку експерта Державного науково-дослідного експертно-кріміналістичного центру №12-1-18 від 08.04.2016р. відмовити.
Судді: