Справа180/3832/13-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2016 р. м. Марганець

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
за участю обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001167 від 24.10.2013 року, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Марганці Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, із середньою освітою, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 15.03.2011 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 210 годин громадських робіт;

- 16.01.2012 року Томаківським районним судом Дніпроптеровської області за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 15, ст.. 70, 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі з випробувальним строком на 3 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
18.09.2013 року, о 16-50 год., обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , діючи з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна, таємно, шляхом вільного доступу, повторно, зі столу однієї з кімнат викрав мобільний телефон Сименс А50, вартістю не менше 50 грн. та мобільний телефон Алкатель ОТ 232, вартістю не менше 170,00 грн, з сім-картою оператора «Лайф», вартістю 10 грн. та гроші в сумі 250 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 480 грн.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, розкаявся, просить суд суворо не карати, обіцяючи більше злочинів не вчиняти.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд кримінального провадження за її відсутності.

В зв`язку з повним визнанням обвинуваченим своєї вини, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, не досліджує докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким в судовому засіданні не оспорюються.

Таким чином, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у судовому засіданні доведена повністю і його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України, тому що він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, те, що він посягнув на чуже майно, скоївши злочин середньої тяжкості.

Суд також враховує особу обвинуваченого ОСОБА_4 який раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, вчинив новий злочин в період випробувального терміну, не працює.

Обставин, що пом`якшують покарання, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжуює покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, суд вважає, що мірою покарання, необхідною і достатньою для перевиховання обвинуваченого і попередження нових злочинів повинна бути міра покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки ОСОБА_4 вчинив новий злочин до повного відбуття покарання, призначеного вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 16.01.2012 року, що дає підстави вважати, що обвинувачений не став на шлях виправлення і тому являється небезпечним для суспільства.

Тому, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин в період іспитового строку, призначеного вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 16.01.2012 року, яким ОСОБА_4 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 15, ст. 70, 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки, то призначати ОСОБА_4 покарання необхідно за правилами ст. 71 КК України, за сукупністю вироків.

Цивільний позов не заявлено.

Враховуючи призначення покарання у вигляді позбавлення волі обвинуваченому ОСОБА_4 , наявні ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від органів досудового розслідування або суду з метою уникнення покарання, вчинення іншого кримінального правопорушення, а також враховуючи вимоги ст.. 178 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 ніде не працює, не має захворювань, які б перешкоджали триманню під вартою, вважаю, що для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого слід обрати запобіжний захід у вигляді утримання під вартою до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370-374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, частково, у вигляді 6 місяців, приєднати невідбуту частину покарання за вироком Томаківського районного суду Дніпроптеровської області від 16.01.2012 року і призначити остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців.

Застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, шляхом взяття під варту в залі суду.

Термін відбування покарання відраховувати з моменту затримання.

Речові докази - мобільний телефон Сіменс, який знаходиться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_5 залишити останній.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1