У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання прокурора представника цивільного відповідача ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши в судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000291, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Степані Сарненського району Рівненської області, мешканця АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК, за касаційною скаргою представника цивільного відповідача ТОВ «Рошен-Продукт» ОСОБА_8 на вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 12 лютого 2015 року та вирок Апеляційного суду Рівненської області від 19 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

За вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 12 лютого 2015 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
На підставі ст. 75 КК ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки та з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК.
Цивільний позов ОСОБА_9 до ТОВ «Рошен-Продукт» (далі ТОВ) задоволено частково. Постановлено стягнути з цього товариства на користь ОСОБА_9 60 700 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, судовий збір у розмірі 607 грн та суму витрат на правову допомогу в розмірі 2400 грн. У решті позовних вимог відмовлено.
У задоволенні позовних вимог до ОСОБА_7 та до ПрАТ Страхової Компанії «Каштан» відмовлено повністю.

Вироком Апеляційного суду Рівненської області від 19 травня 2015 року вирок місцевого суду в частині призначеного покарання та вирішення цивільного позову скасовано. Постановлено новий вирок, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
На підставі ст. 75 КК ОСОБА_7 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки та з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК.
Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави суму витрат на залучення експертів у розмірі 786,24 грн.
Цивільний позов ОСОБА_9 до ТОВ «Рошен-Продукт» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено в повному обсязі.
Постановлено стягнути з ТОВ на користь ОСОБА_9 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 42 544,18 грн, моральної 60 700 грн, судовий збір на суму 607 грн, витрати на правову допомогу на суму 2400 грн.
Постановлено стягнути з ТОВ на користь держави судовий збір у сумі 425,44 грн.
У решті вирок місцевого суду залишено без зміни.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 11 липня 2014 року приблизно о 19.45 год., керуючи малотоннажним фургоном ГАЗ АС-G 3302 AX1-1, порушив пункти 10.1, 10.9, 10.10 Правил дорожнього руху: перед початком руху не переконався, що це буде безпечно і не створить небезпеки для інших учасників руху, на правому узбіччі при русі заднім ходом на автодорозі Городище-Рівне-Старокостянтинів з боку м. Рівного в напрямку с. Кустина не звернувся за допомогою до інших осіб для забезпечення безпеки руху і, проявивши неуважність, вчинив наїзд задньою частиною автомобіля на пішохідному переході на ОСОБА_9 , яка стояла поза межами проїзної частини на узбіччі. В результаті наїзду потерпіла отримала тяжкі тілесні ушкодження.

У касаційній скарзі представник цивільного відповідача просить змінити судові рішення, відмовити у повному обсязі у стягненні з ТОВ «Рошен-Продукт» на користь потерпілої у рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди, судового збору та витрат на правову допомогу. Скаржник зазначає, що встановлений місцевим та апеляційним судами розмір відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілій є необґрунтованим, а рішення про звільнення від відшкодування завданої шкоди страхової компанії не ґрунтується на вимогах цивільно-процесуального закону.

На касаційну скаргу надійшли заперечення від представника потерпілої адвоката ОСОБА_10 та представника співвідповідача ПрАТ СК «Каштан» - ОСОБА_11 , які просили залишити судові рішення без зміни.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника цивільного відповідача, який у судовому засіданні змінив касаційні вимоги, підтримав викладені у скарзі доводи щодо необґрунтованості розміру матеріальної шкоди і вказав, що суму відшкодування безпідставно стягнуто з товариства, а не зі страхової компанії, також просив зменшити розмір відшкодування моральної шкоди до 7 308 грн, як про це порушувалося питання цим цивільним відповідачем перед апеляційним судом; доводи прокурора, який заперечував проти задоволення скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 та кваліфікація його дій у касаційному порядку не оскаржуються. Відповідно до вимог ст. 433 КПК при розгляді доводів, наведених у касаційній скарзі, колегія суддів виходить із фактичних обставин справи, встановлених судом.

Твердження скаржника про безпідставне звільнення страхової компанії від відшкодування завданої злочином шкоди є безпідставними.

Згідно з роз`ясненнями пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, котра на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Не вважається особою, котра здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, котра на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа з урахуванням характеру відносин, що між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до ст. 1191 ЦК.

При визначенні належного відповідача за цивільним позовом місцевий суд встановив, що власником джерела підвищеної небезпеки автомобіля, на якому було вчинено ДТП, є ТОВ «Рошен-Продукт», а отже, рішення про стягнення завданої шкоди саме з товариства відповідає вимогам закону.

Що ж стосується звільнення від відшкодування цивільно-правової відповідальності страхової компанії, то в судовому засіданні місцевого суду було встановлено, що водій ОСОБА_7 та власник джерела підвищеної небезпеки ТОВ «Рошен-Продукт» не дотримались умов договору страхування щодо необхідності повідомлення страховику про випадок ДТП у передбачені строки. Страхова компанія дізналася про факт ДТП лише під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції з ухвали про залучення її до участі у розгляді цивільного позову. Доказів повідомлення водієм та власником джерела підвищеної небезпеки страховику про настання страхового випадку ДТП у провадженні немає, не надав їх і представник цивільного відповідача суду касаційної інстанції.

У вищевказаній постанові пленуму ВССУ зазначено, що у разі невиконання особою, відповідальність якої застраховано, обов`язку письмового надання страховику, з котрим укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка шкода відшкодовується завдавачем шкоди.

Таким чином, рішення суду про відмову у стягненні цивільного позову зі страхової компанії відповідає вимогам закону та є обґрунтованим.

Розмір відшкодування матеріальної та моральної шкоди судом апеляційної інстанції встановлено відповідно до вимог закону, його визначено з урахуванням наявних доказів про понесені потерпілою витрати на лікування, купівлю лікарських препаратів, діагностику та реабілітацію, характеру та обсягу страждань, які зазнала потерпіла, стану її здоров`я, перенесених нею моральних, фізичних та психічних страждань, вимушених змін у повсякденному житті та довічних негативних змін встановлення їй 2-ї групи інвалідності довічно. Розмір установленої судом суми відшкодування матеріальної та моральної шкоди відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які відповідно до ст. 412 КПК були би підставами для зміни чи скасування судових рішень, не встановлено.

Керуючись статтями 433 - 436 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника цивільного відповідача ТОВ «Рошен-Продукт» ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 12 лютого 2015 року та вирок Апеляційного суду Рівненської області від 19 травня 2015 року щодо ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2