У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 листопада 2016 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання слідчого СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Закарпатської області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, -
ВСТАНОВИВ:
Слідчий СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 за погодженням із прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Закарпатської області ОСОБА_4 звернувся з клопотанням про накладення арешту на автомобіль марки «ЗІЛ-131», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить підозрюваному ОСОБА_5 .

В обгрунтування вимог клопотання посилається на те, що 30 вересня 2016 року, близько 20 години, ОСОБА_5 , керуючи власним автомобілем марки «ЗІЛ-131», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись в селі Красна, в урочищі «Яма» у напрямку вулиці Миру, по грунтовій дорозі, грубо порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 б); 21.1, 21.6; 21.11 б) Правил дорожнього руху України, тобто здійснюючи перевезення чотирьох стовбурів деревини породи «Явір» та пасажирів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 поза кабіною автомобіля у кузові, який не був обладнаним сидіннями, що категорично заборонено, проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого виїхав на край схилу - обриву з правого боку у результаті чого втратив контроль за рухом свого автомобіля та допустив його перекидання направо, як наслідок перебуваючі у кузові автомобіля гр ни ОСОБА_6 та ОСОБА_7 при перекиданні автомобіля отримали тілесні ушкодження від яких померли на місці пригоди.

Невиконання водієм ОСОБА_5 вказаних вимог п.п. 1.5, 2.3 б); 21.1, 21.6; 21.11 б) Правил дорожнього руху України, знаходиться в прямому причинному зв`язку з наступившими наслідками, зокрема отриманням потерпілими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень, які спричинили смерть потерпілих.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення передбаченого ч. 3 ст.286 Кримінального кодексу України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили загибель декількох осіб.
01 жовтня 2016 року у ході проведення огляду місця пригоди у відповідності до вимог ст.237 КПК України транспортний засіб - автомобіль марки «ЗІЛ-131», д.н.з. НОМЕР_1 був вилучений та доставлений на майданчик тимчасового утримання а саме-на території підприємства Мокрянське ЛМГ для його подальшого детального огляду та фіксації на ньому слідової інформації (деформацій) внаслідок перекидання, характеру їх утворення, тощо, а також проведення судових експертиз.

Водієм ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцем АДРЕСА_1 у відповідності до ст. 100 КПК України надано добровільно дозвіл для утримання автомобіля марки «ЗІЛ-131», д.н.з. НОМЕР_1 , який був вилучений та доставлений на майданчик тимчасового утримання а саме-на території підприємства Мокрянське ЛМГ для його подальшого детального огляду та фіксації на ньому слідової інформації (деформацій) внаслідок перекидання, характеру їх утворення, тощо, а також проведення судових експертиз.

07.10.2016 року транспортний засіб - автомобіль марки «ЗІЛ-131», д.н.з. НОМЕР_1 був оглянутий та визнаний речовим доказом, так як є знаряддям вчинення кримінального правопорушення та зберіг на собі сліди які можуть бути використані як доказ у справі.

Приймаючи до уваги викладене, а також те, що автомобіль є предметом, доказом злочину та з метою забезпечення належного зберігання речового доказу, слідчий просить накласти арешт на автомобіль марки «ЗІЛ-131», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить підозрюваному ОСОБА_5 .

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав та мотивів викладених у клопотанні.

Інші учасники судового провадження повідомлялись належним чином про дату, час іа місце розгляду клопотання, клопотань про відкладення не надходило, їх неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

Заслухавши пояснення слідчого, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000165 від 01.10.2016 року, попередня правова кваліфікація ч.3 ст.286 КК України.
Постановою слідчого СУ ГУНП в Закарпатській області від 07.10.2016 року в порядку ст.ст. 98, 100, 110 КК України, автомобіль марки ЗІЛ-131», д.н.з. НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000165, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.10.2016 року.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 - 166, 170 - 174 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із таких заходів є арешт майна.
Відповідно до частини 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно зі ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні обєкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були обєктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна (ч. 10 ст. 170 КПК України).
У відповідності до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 29.07.2008 року, автомобіль марки «ЗІЛ-131», д.н.з. НОМЕР_1 , належить ОСОБА_5 .

Слідчий суддя дослідивши матеріали долучені до клопотання про арешт майна, враховуючи, що автомобіль марки «ЗІЛ-131», д.н.з. НОМЕР_1 , визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000165, є доказом злочину, з метою збереження речового доказу, оцінюючи характер та спосіб вчинення ймовірного злочину, вважаю, що захід забезпечення кримінального провадження у виді арешту на автомобіль , який знаходиться у власності підозрюваного є розумним та співмірним.

Незастосування арешту майна може призвести до його зникнення, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, а тому наявні підстави для арешту майна, а відтак слідчий суддя приходить до висновку про наявність достатньо правових підстав до повного задоволення клопотання.

Керуючись ст.ст. 170-173, 372, 395 КПК України, -
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Закарпатської області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки «ЗІЛ-131», державний номерний знак НОМЕР_1 , який знаходиться у власності ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання подається слідчому судді.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1