УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" березня 2016 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретареві - ОСОБА_2 ,
за участі потерпілої - ОСОБА_3 ,
представника потерпілої - захисника ОСОБА_4 ,
власника майна - ОСОБА_5 ,
представника власника майна - захисника ОСОБА_6 ,
На обґрунтування клопотання заявник зазначає, що 04.10.2015 близько 20.00 год. на швидкісній трасі в районі в`їзду в с. Високий, на повороті до 1-го міського кладовища стався наїзд автомобілем «Кадді» під керуванням ОСОБА_5 на пішохода ОСОБА_8 , внаслідок якого її чоловік отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до медичного закладу, де від отриманих тілесних ушкоджень помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначає, що зазначеними діями водієм ОСОБА_5 їй заподіяно значну майнову на немайнову шкоду на загальну суму 134112,97 гр. 15.03.2016 нею до СУ ГУ НП в Харківській області подано цивільний позов в межах даного кримінального провадження про стягнення з ОСОБА_5 та Страхової компанії «Еталон» майнової та матеріальної шкоди. З моменту дорожньо-транспортної пригоди та на даний час ОСОБА_5 в добровільному порядку не відшкодував їй завдану шкоду жодним чином, більш того, він відкрито заявляє, що не збирається відшкодувати заподіяну їй шкоду. Таке відношення ОСОБА_5 до його обов`язку відшкодувати заподіяну їй шкоду, а також значну суму заподіяної їй шкоди дає підстави вважати, що виникла необхідність накласти арешт на майно ОСОБА_5 .
В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 та її захисник ОСОБА_4 підтримала подане клопотання, просили його задовольнити.
Захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання про арешт майна, вказуючи, що потерпіла не має право на відшкодування шкоди, оскільки вона не є дружиною загиблого ОСОБА_8 . Крім того, ОСОБА_5 не є підозрюваним у даному кримінальному провадженні, а тому його майно не підлягає арешту.
Власник майна ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав думку захисника, заперечував проти задоволення клопотання про арешт майна.
В судове засідання старший слідчий СУ ГУ НП в Харківській області ОСОБА_9 не з`явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання, до канцелярії суду надав заяву про розгляд клопотання ОСОБА_3 за його відсутності (а.с. 24.)
За змістом ч. 1, 2 ст. 61 КПК України, цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди.Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.
Відповідно до ч. 1ст. 62 КПК України, цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом.
За змістом чинного законодавства, зокрема, ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).
Згідно ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (ч. 2 ст. 173 КПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу.
Як вказано вище, підставою до арешту майна ОСОБА_5 потерпіла особа вказує наявність поданого нею цивільного позову. Отже, в такому випадку, якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України (цивільний позов), слідчий суддя повинен врахувати дані про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, як того вимагає п. 4 ч. 2 ст. 173 КПК України.
З огляду на викладене, відсутні правові підставі до арешту майна, як того вимагає п. 1 ч. 2 ст. 173 КПК України, оскільки у даному кримінальному провадженні відсутні особи, яким би було повідомлено про підозру.
Матеріли, що надані слідчому судді, не містять належних та допустимих доказів, які б містили відомості про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. На теперішній час досудове слідство у даному кримінальному проваджені триває.
Отже, з урахуванням положень ст. ст. 2, 7 КПК України, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_3 , всупереч ч. 3, ч. 4, ч. 5 ст. 132; ст. ст. 170, 171, 173 КПК України, не доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні виправдовують на теперішній час такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в даному клопотанні, оскільки правові підстави до арешту майна ОСОБА_5 з метою забезпечення цивільного позову в даному кримінальному провадженні на теперішній час відсутні. А тому клопотання задоволенню не підлягає.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
На підстав викладеного, керуючись ст. ст. 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.

Слідчий суддя ОСОБА_1