Справа № 359/61/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/780/109/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 17.03.2016

УХВАЛА
іменем України
17 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу прокурора Бориспільської місцевої прокуратури Київської області на ухвалу слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 березня 2016 року про застосування тимчасового арешту, -

В С Т А Н О В И Л А:
Прокурор Бориспільської місцевої прокуратури Київської області звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з клопотанням про застосування тимчасового арешту громадянину Ісламської Республіки Іран ОСОБА_8 на 40 діб до надходження запиту про його видачу від компетентних органів Федеративної Республіки Німечинна.

Згідно поданого клопотання ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що він на замовлення іранських компаній здобуває високі технології в обхід санкцій, накладених проти Ірану. Для кінцевого отримувача компанії МІТЕС він використовує фірму Rahtess Construction Company, якою сам керує. Для проведення поставок в обхід санкції заснував фірми в третіх країнах, у тому числі в Турції.

Ініціатором міжнародного розшуку ОСОБА_8 є правоохоронні органи Федеративної Республіки Німечинна.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 29 Конституції України, Конвенції про видачу правопорушників, прокурор просив задовольнити клопотання.

Ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 березня 2016 року залишено без розгляду клопотання прокурора. Своє рішення суд мотивував тим, що розгляд даного клопотання здійснюється за обов`язкової участі затриманої особи та з наданням прокурором всіх необхідних документів, передбачених ст. 583 КПК України.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, прокурор подав апеляційну, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та прийняти нову, якою застосувати до громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_8 тимчасовий арешт на 40 діб до надходження запиту про його видачу від компетентних органів Федеративної Республіки Німеччина. Вважає рішення незаконним та таким, що підлягає скасування у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у рішенні фактичним обставинам провадження. Зазначає, що судом безпідставно залишено без розгляду клопотання прокурора, оскільки суд мав можливість застосувати тимчасовий арешт, а строк затримання рахувати з моменту фактичного затримання.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, пояснення захисника адвоката ОСОБА_7 , який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно ч. 3 ст. 10 КК України іноземці та особи без громадянства, що постійно не проживають в Україні, які вчинили злочини поза межами України і перебувають на її території, можуть бути видані іноземній державі для притягнення до кримінальної відповідальності і віддання до суду або передані для відбування покарання, якщо така видача або передача передбачені міжнародними договорами України.

Аналогічні положення містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 08.10.2004 року за №16 «Про деякі питання застосування законодавства, яка регулює порядок і строки затримання (арешту) осіб при вирішенні питань, пов`язаних з їх екстрадицією».

Відповідно до ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно ст. 2 Закону України «Про міжнародні договори України» залежно від конкретного випадку формами надання згоди України на обов`язковість для неї міжнародного договору є ратифікація, затвердження, прийняття, приєднання.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про міжнародні договори України» ратифікація міжнародних договорів України здійснюється шляхом прийняття закону про ратифікацію, невід`ємною частиною якого є текст між народного договору. Частиною другою ст. 9 вказаного Закону передбачено, що ратифікації підлягають міжнародні договори України, що стосуються прав, свобод та обов`язків людини і громадянина, зокрема.

Відповідно до ст. 22 Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року та Додатковими протоколами до неї 1975 та 1978 років, ратифікованої Україною 16.01.1998 року, процедура стосовно їх видачі регулюється виключно законодавством сторони, до якої звертаються із запитом (в даному випадку законодавством України).

Згідно ст. 583 КПК України до затриманої особи, яка вчинила злочин за межами України, застосовується тимчасовий арешт до сорока діб або інший встановлений відповідним міжнародним договором України строк до надходження запиту про її видачу. Прокурор звертається до слідчого судді, у межах територіальної юрисдикції якого здійснено затримання, із клопотанням про застосування тимчасового арешту. До клопотання додаються: 1) протокол затримання особи; 2) документи, що містять дані про вчинення особою злочину на території іноземної держави та обрання щодо неї запобіжного заходу компетентним органом іноземної держави; 3) документи, що підтверджують особу затриманого. Клопотання має бути розглянуто слідчим суддею у найкоротший строк, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту затримання особи.

Відповідно до ч. 6 ст. 583 КПК України при розгляді клопотання про тимчасовий арешт слідчий суддя виносить ухвалу: а) про застосування тимчасового арешту; б) про відмову в застосуванні тимчасового арешту, якщо для його обрання немає підстав.

Як вбачається з матеріалів даного провадження, слідчий суддя встановивши, що на час розгляду клопотання прокурора про тимчасовий арешт щодо громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_8 , останнього не затримано, в судове засідання він самостійно не з`явився, а також відсутні відомості про його повідомлення про час та місце розгляду даного клопотання, прийшов до правильного висновку про відсутність на даний час підстав для задоволення клопотання прокурора про застосування щодо громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_8 тимчасового арешту, але слідчий суддя прийняв рішення про залишення клопотання без розгляду, яке не передбачене ч. 6 ст. 583 КПК України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про застосування тимчасового арешту щодо громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_8 .

Керуючись ст. ст. 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Ухвалу слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 березня 2016 року, якою залишено без розгляду клопотання прокурора про застосування тимчасового арешту щодо громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_8 , скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про застосування тимчасового арешту щодо громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_8 .

Головуючий

Судді