ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/252/16
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця РФ, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, працюючого економістом у ТОВ «Міксі», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , несудимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_4 ,
потерпілого: ОСОБА_5 ,
захисника: ОСОБА_6 ,
обвинуваченого: ОСОБА_3 ,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 25 вересня 2015 року близько 03 год. 40 хв., знаходячись в стані алкогольного сп`яніння на перехресті вул. А.Ахматової Урлівської в м. Києві, поряд з тимчасовим лотком з продажу кавунів, побачив незнайомого ОСОБА_5 , який вступив в словесний конфлікт з продавцем.
Після цього ОСОБА_3 підійшов до потерпілого та між ними також виникла сварка, яка у подальшому переросла у бійку, під час якої обвинувачений умисно наніс ножем ОСОБА_5 в область грудної клітки удар, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки справа.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що 25 вересня 2015 року біля 3 4 год. ранку на перехресті вул. А.Ахматової Урлівської в м. Києві, поруч з тимчасовим лотком з продажу кавунів, він зі своїми знайомими розпивав горілку, коли потерпілий з друзями підійшов до продавця кавунів та почав вимагати у нього кавун, на що той відмовився. ОСОБА_3 , зробивши ОСОБА_5 зауваження, у відповідь почув нецензурну лайку. Після цього він дістав з кишені ніж та наніс удар потерпілому в живіт.
Надаючи відповіді на запитання ОСОБА_3 пояснив, що ніж він застосував, оскільки потерпілий не розумів людської мови та не реагував на неї, але розуміє, що не повинен був цього робити та завдавати удар ОСОБА_5 , у зв`язку з чим попросив вибачення у останнього в судовому засіданні.
Стосовно цивільного позову, заявленого прокуратурою, то ОСОБА_3 його визнав у повному обсязі на підтвердження чого надав суду квитанцію про його сплату.
Щодо цивільного позову потерпілого, то останній визнав його частково, вказуючи на те, що погоджується з матеріальною шкодою на суму 4500 грн., а вирішення питання про відшкодування моральної шкоди залишає на розсуд суду.
Також обвинувачений просив його суворо не карати, врахувавши його стан здоров`я.
Потерпілий в судовому засіданні цивільний позов підтримав та просив його задовольнити в повному об`ємі.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину при обставинах, викладених у обвинувальному акті, а також розмір цивільного позову, заявленого прокурором, та беручи до уваги, що прокурор, потерпілий, захисник, не оспорювали фактичні обставини провадження та розмір цивільного позову, заявленого прокурором, і судом установлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження та розмір цивільного позову, заявленого прокурором у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, та розміру цивільного позову, заявленого прокурором, які ніким не оспорюються.
Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження що характеризують його особу, а також щодо цивільного позову потерпілого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
При призначенні ОСОБА_3 покарання суд, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, те, що відповідно до вимог ст. 12 КК України він відноситься до тяжкого злочину, обставини вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставини, що обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, за даними облікової документації не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога, має постійне місце проживання, думку потерпілого, який просив призначити останньому найсуворіший вид покарання, уважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, але не в максимальних межах, передбачених санкцією ч. 1 ст. 121 КК України.
Разом з тим, ураховуючи щире каяття ОСОБА_3 , що судом визнається обставиною, яка пом`якшує покарання, часткове відшкодування завданих збитків, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, стан здоров`я, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, перебуваючи під домашнім арештом ніяких протиправних дій не вчиняв, від розслідування й суду не ухилявся, що у сукупності з даними про особу обвинуваченого свідчать про істотне зниження ступеня тяжкості вчиненого ним злочину і про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства, і тому до нього слід застосувати вимоги ст.ст. 75, 76 КК України.
При цьому, суд, також, виходить з того, що учинення обвинуваченим тяжкого злочину, а також не відшкодування потерпілому збитків у повному обсязі, за вимогами ст.75 КК України не є перешкодою для застосування щодо нього звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Що стосується цивільного позову, заявленого прокуратурою в інтересах Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги на суму 1447 грн. 92 коп., то суд уважає, що провадження за цим позовом підлягає закриттю у зв`язку з його оплатою обвинуваченим, на підтвердження чого останній надав суду квитанцію.
Стосовно цивільного позову, заявленого потерпілим ОСОБА_5 на суму 29406 грн. у рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди та 200000 грн., у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди, то суд уважає, що він підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.
В ході судового розгляду чеками було підтверджено розмір матеріальних витрат, понесених потерпілим, лише в сумі 7926 грн. 40 коп. Інші позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди, потерпілим підтвердженні не були, тому суд залишає їх без задоволення. Однак, оскільки обвинуваченим потерпілому частково було відшкодовано завдані ним збитки в сумі 5000 грн., що підтверджено фіскальним чеком № 0338 від 8 лютого 2016 року, то з ОСОБА_3 підлягає стягненню лише залишок у сумі 2926 грн. 40 коп.

Крім того, суд уважає за необхідне зазначити, що ОСОБА_3 не повинен відшкодовувати потерпілому вартість помилково придбаного ним післяопераційного бандажу TR-150-3 вартістю 154 грн., оскільки це не пов`язано з незаконними діями обвинуваченого.

Що стосується доводів захисника про те, що потерпілим ОСОБА_5 не було надано доказів на підтвердження у необхідності придбання лікарських товарів, зазначених у чеках, то суд приходить до висновку про їх необґрунтованість, оскільки захисником не було надано суду доказів на підтвердження того, що останній не потребував вказаних ліків.

Те, що у накладних від 28-29 вересня 2015 року та у товарному чеку від 28 серпня 2015 року не зазначено одержувача, само по собі не є безумовною підставною недовіряти поясненням потерпілого про те, що зазначений у них перелік медичних препаратів було придбано за вказівкою лікаря у зв`язку з заподіянням обвинуваченим останньому тілесних ушкоджень.

При визначені розміру грошового стягнення в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди, суд ураховує характер і тривалість страждань потерпілого, ступінь фізичного болю, який відчував останній внаслідок заподіяної йому травми, істотність вимушених змін в його життєвих стосунках, майновий стан обвинуваченого, керуючись принципом розумності та справедливості, уважає за необхідне стягнути з ОСОБА_7 20000 грн., оскільки саме у такій сумі вона у сукупності відповідатиме характеру і обсягу спричинених страждань та іншим негативним наслідкам, що настали, не призведе до безпідставного збагачення, а тільки компенсує завдану потерпілому моральну шкоду.
Долю речових доказів та процесуальних витрат вирішити у відповідності до вимог ч. 9 ст. 100 та ч. 2 ст. 124 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд
з а с у д и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, і призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.
На підставі п.п. 2-4 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Провадження за цивільним позовом, заявленого прокуратурою в інтересах Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, закрити.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задовольнити частково, стягнувши з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь останнього 2926 грн. 40 коп. в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди, та 20000 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди.

Речові докази по справі, а саме: змиви з рук, теобразний предмет з лезом та дерев`яною ручкою, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження, - знищити; ремінь, джинси, футболка, спідня білизна, які знаходиться на зберіганні в камері схову речових доказів Дарницького УП ГУ НП України в м. Києві, - повернути потерпілому ОСОБА_5 за належністю; джинси, сорочку, які знаходиться на зберіганні в камері схову речових доказів Дарницького УП ГУ НП України в м. Києві, - повернути ОСОБА_3 за належністю.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя