Справа №-613/1011/16-к Провадження №-1-кп/613/144/16
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2016 року м. Богодухів

Богодухівський районний суд Харківської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Богодухові кримінальне провадження зареєстроване в ЄРДР за № 0000441 від 01 червня 2016 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вінницькі Івани Богодухівського району Харківської області, українця, громадянина України, освіта професійно-технічна, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ст. 118 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , 31 травня 2016 року близько 21 год. 30 хв., знаходячись на подвір`ї власного домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в ході сварки зі своїм батьком ОСОБА_6 , що виникла на ґрунті раніше виниклих особистих неприязних відносин та обоюдної боротьби, під час якої ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження ОСОБА_5 у вигляді: садна на верхніх кінцівках, садна на пальці правої кисті, які за ступенем тяжкості кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження, перевищуючи межі захисту, ставши на захист себе, усвідомлюючи реалізацію злочинних дій ОСОБА_6 , навмисно наніс один удар лівою ногою в область черевної порожнини останнього, на що ОСОБА_6 схватив колун та з наміром нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 почав замахуватися ним, намагаючись заподіяти удари останньому. ОСОБА_5 маючи на меті припинити дії останнього, захистити себе та уникнути отримання тілесних ушкоджень, схватив штикову лопату та почав розмахувати нею, намагаючись вибити з рук ОСОБА_6 колун, при цьому наніс чотири удари плоскою металевою частиною лопати в область грудної клітини та черевної порожнини останнього, чим спричинив ОСОБА_6 , тілесні ушкодження у вигляді: закритої тупої травми органів черевної порожнини у вигляді розриву селезінки, розриву печінки, крововиливу у лівий наднирник, черевної гематоми зліва з крововиливом в черевну порожнину та закритої тупої травми грудної клітини у вигляді садин, численних двосторонніх переломів ребер, з пошкодженням пристінкової плеври зліва, забоєм легень, що ускладнилося крововиливом в ліву плевральну порожнину, які за ступенем тяжкості кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпеки для життя, внаслідок чого останній, знаходячись на території подвір`я домоволодіння, що розташовується за вищевказаною адресою, ІНФОРМАЦІЯ_2 близько 02.00 години помер, тобто ОСОБА_5 , завдав шкоди потерпілому, яка явно не відповідала небезпечності посягання та обстановці захисту.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що дійсно при вищевказаних обставинах він в ході сварки зі своїм батьком ОСОБА_6 , яка виникла на ґрунті раніше виниклих особистих неприязних відносин та обоюдної боротьби, захищався та оборонявся від батька, який першим наніс йому тілесні ушкодження та замахувався колуном, намагався нанести йому удари, що сприймалося ним як реальна загроза його життю. Захищаючись ОСОБА_5 взяв лопату та намагаючись вибити з рук ОСОБА_6 колун наніс останньому чотири удари плоскою металевою частиною лопати в область грудної клітини та черевної порожнини, внаслідок чого останній знаходячись на території вищевказаного домоволодіння, ІНФОРМАЦІЯ_2 близько 02-00 години помер. Не заперечував проти розгляду справи у порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що вона не була свідком вказаної події. Дізналася після того, як їй зателефонував син - ОСОБА_5 та розповів, що у вищевказаний час в ході сварки, яка переросла в бійку, ОСОБА_5 захищаючись, наніс своєму батькові тілесні ушкодження. Просила сильно не карати обвинуваченого ОСОБА_5 . Не заперечувала проти розгляду справи у порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

Під час судового розгляду відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження тих обставин, які ніким не оспорювалися. Перед встановленням такого порядку дослідження доказів, судом було з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів, в частині обмеження права апеляційного оскарження вказаних обставин, їм роз`яснені та зрозумілі. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін.

Таким чином, допитавши обвинуваченого, потерпілу, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю, а його дії кваліфікує за ст. 118 КК України, так як він вчинив умисне убивство, вчинене при перевищенні меж необхідної оборони.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити наступне:

Так, у відповідності до положення ст. 36 КК України, необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони .

Кожна особа має право на необхідну оборону незалежно від можливості уникнути суспільно небезпечного посягання або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади.

Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту. Перевищення меж необхідної оборони тягне кримінальну відповідальність лише у випадках, спеціально передбачених у статтях 118 та 124 цього Кодексу.

Відповідно до роз`яснень Верховного суду України в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про необхідну оборону» від 26 квітня 2002 року № 1. зі змінами та доповненнями, слід мати на увазі, що стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну.

При розгляді справ даної категорії суди повинні з`ясовувати, чи мала особа, яка захищалася, реальну можливість ефективно відбити суспільно небезпечне посягання іншими засобами із заподіянням нападникові шкоди, необхідної і достатньої в конкретній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.

Судом встановлено, що потерпілий першим затіяв сварку, та спричинив обвинуваченому легкі тілесні ушкодження при цьому розмахував та погрожував колуном, намагаючись заподіяти удари, що було розцінено ОСОБА_5 як реальну загрозу його життю. Таким чином, посягання ОСОБА_6 з урахуванням обстановки оборони, потребувало негайної заподіяння шкоди з метою припинення посягання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, а також бере до уваги, що він раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно. Також при цьому суд враховує характеристику особи потерпілого, який раніше неодноразово був судимий в тому числі за ст. 121 ч. 2 КК України. Крім того, суд враховує, що, відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ст. 118 КК України, відноситься до категорії невеликої тяжкості злочинів.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, згідно ст. 66 КК України для обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України для обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.

За таких обставин, суд дійшов висновку щодо можливості виправлення ОСОБА_5 без відбування покарання, застосувавши до нього положення ч. 1 статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Покласти на обвинуваченого обов`язки відповідно до вимог п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

При цьому судом враховано положення п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», де зазначено, що «Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів».

Зважаючи на викладене вище суд вважає, що визначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення засудженого, попередження нових злочинів, а тому його виправлення можливе без ізоляції від суспільства та призначення реальної міри покарання.

Питання про речові докази вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368 - 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину за ст. 118 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися в органи кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації.

Речові докази по кримінальному провадженню: - штикова лопата, штани чорного кольору, дві пляшки з-під горілки «Пшенична» , простирадло, господарський ніж, колун та марлевий тампон-змив, - які знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Богодухівського ВП Валківського ВП ГУНП в Харківській області - знищити;

- диск з відеозаписом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 , - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області через Богодухівський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя