Дата документу Справа № 320/39/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/268/16
Єдиний унікальний № 320/39/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. 1 ст. 190 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001443, за апеляційною скаргою (з урахуванням доповнення) захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02 листопада 2015 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дейманівка Срібнянського району Чернігівської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України;

в с т а н о в и л а:
в апеляційній скарзі (з урахуванням доповнення) захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 посилаючись на незаконність судового рішення через невідповідність викладених у ньому висновків, фактичним обставинам кримінального провадження зазначає, що суд не встановив обов`язкових ознак об`єктивної сторони злочину в діях ОСОБА_8 , а саме добровільної передачі потерпілим свого майна винному, оскільки вказані дані не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні показаннями свідків, зокрема ОСОБА_9 і ОСОБА_10 та самого потерпілого ОСОБА_11 , який, зокрема вказував, що передавати гроші нікому не хотів, а лише мав бажання поповнити рахунок своєї дружини ОСОБА_12 , при цьому самостійно без передачі кому-небудь грошових коштів, ввів їх в термінал. Крім того, не надав уваги тому, що стороною обвинувачення не було надано протокол впізнання особи, з огляду на що твердження потерпілого про впізнання ОСОБА_8 , як особи що заволоділа його майном (без вказівки по яким ознакам він його впізнає) є сумнівними. Залишив без уваги, що стороні захисту під час досудового розслідування було відмовлено у задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій направлених на встановлення відеозапису з банківського терміналу. Окрім цього, що матеріали провадження всупереч ст. 214 КПК України не містять даних про винесення керівником органу досудового розслідування постанови про призначення ОСОБА_13 слідчим, який буде здійснювати досудового розслідування, а тому незаконності усіх доказів у провадженні, через їх збір не уповноваженою особою. За таких, обставин, вважає, що суд дійшов безпідставного висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, обґрунтовуючи фактично цей висновок лише чеком від 22.03.2013 року, згідно якому карточка дружини ОСОБА_8 ОСОБА_14 була поповнена на суму 5 000 грн.

На підставі викладеного, просить вирок суду першої інстанції скасувати, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України закрити.

У запереченнях прокурор у кримінальному провадженні, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок без змін.

Вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02 листопада 2015 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України і призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 850 грн.

Також вказаним вироком ухвалено стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 матеріальну шкоду в розмірі 5 000 грн. та моральну шкоду в розмірі 1 000 грн.

Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, 22.03.2013 року, приблизно о 10 годині 00 хвилин, знаходячись в приміщенні головного відділення ПАТ КБ «Приват Банк», розташованого за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, пр. Б. Хмельницького, 46, ОСОБА_8 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, шляхом обману, достовірно знаючи, що грошові кошти ОСОБА_11 повертати не буде, під приводом допомоги в поповненні банківської картки ПАТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_15 , отримав від ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 5 000 гривень, які обернув на свою користь шляхом поповнення картки ПАТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_14 , тим самим шляхом обману заволодів грошовими коштами потерпілого ОСОБА_11 , чим спричинив потерпілому матеріальний збиток на суму 5 000 гривень.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та доводи скарги; в судових дебатах: захисника, обвинуваченого, зокрема і в останньому слові, які підтримали скаргу; прокурора, який заперечував проти задоволення скарги; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга (з урахуванням доповнення) захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 8 КПК України встановлює принцип верховенства права, згідно якого кримінальне провадження здійснюється з додержанням цього принципу, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права та з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Однак ці вимоги закону судом першої інстанції дотримано не було.

Так, в обґрунтування свого висновку про вину обвинуваченого ОСОБА_8 , суд поклав докази представлені стороною обвинувачення і не звернув уваги на доводи захисту під час судового розгляду щодо наявних доказів отриманих під час досудового розслідування, належним чином у судовому рішенні не спростував всіх доводів сторони захисту щодо відсутності в діях обвинуваченого складу шахрайства, у подальшому не надав належної правової оцінки доказам у судовому рішенні, з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Отже, усупереч загальним засадам кримінального судочинства, у тому числі передбаченими у ст. 22 КПК України, суд порушив принцип змагальності сторін у відстоюванні стороною захисту своїх правових позицій, поданні своїх доказів, відмовивши створити необхідні умови для реалізації захистом їхніх процесуальних прав на повний і неупереджений судовий розгляд на дослідження окремих доказів, які, на думку захисту, свідчили про невинуватість обвинуваченого, надавши таким чином перевагу обвинуваченню перед захистом, що також вочевидь виявляється порушенням права на справедливий судовий розгляд, закріплений у ст. 6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Виходячи із положень ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги і зобов`язаний повторно дослідити лише ті обставини, які досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями.

У даному випадку суд апеляційної інстанції позбавлений можливостей щодо перегляду вироку суду в межах доводів апеляційної скарги через не дослідження усіх обставин справи, а отже і подальшої оцінки встановлених судом першої інстанції обставин, підтверджених доказами з точки зору їх належності, допустимості і достовірності, оскільки з огляду на зміст мотивувальної частини вироку, ці обставини під час кримінального провадження в суді першої інстанції у достатній мірі не встановлювались і не досліджувались, щоб у кінцевому рахунку зробити висновок про доведення винуватості обвинуваченого поза розумним сумнівом, що призвело в свою чергу до порушення права обвинуваченого на захист від пред`явленого обвинувачення.

Таким чином, виходячи із передбачених ч. 6 ст. 9, п. 13 ч. 1 ст. 7 КПК України загальних засад кримінального провадження, з метою реалізації обвинуваченому права на захист, ухвалений вирок підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Оскільки вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду, суду першої інстанції при новому розгляді необхідно урахувати наведене у цій ухвалі, звернути увагу на доводи сторони захисту, при суворому дотриманні принципу змагальності сторін, перевірити і інші доводи зазначені в апеляційній скарзі захисника, дати належну оцінку усім наданим як стороною обвинувачення, так і стороною захисту доказам, з обов`язковою їх мотивацією, перевірити строки проведення досудового розслідування і отримання у цей час доказів, та ухвалити судове рішення у відповідності до вимог кримінального процесуального закону.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 412, 415 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу (з урахуванням доповнення) захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02 листопада 2015 року відносно обвинуваченого ОСОБА_8 скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Матеріали кримінального провадження направити до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області.

Зазначена ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з часу її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4