Справа № 192/2743/16-к
Провадження № 1-кс/192/164/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"26" серпня 2016 р.слідчий суддя СОЛОНЯНСЬКОГО РАЙОННОГО СУДУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , начальника Солонянського відділу Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 , слідчого Солонянського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт Солоне клопотання слідчого Солонянського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погодженого з начальником Солонянського відділу Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 по внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальному провадженню №0000449 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.162, ч.1 ст.126 КК України, про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, до

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Кам`яне, Солонянського району, Дніпропетровської області, громадянину України, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , громадянину України, не одруженому, раніше судимому:

-17.11.2005 року Солонянським районним судом за ч. 1 ст. 122 КК України до обмеження волі на строк 1 рік, на підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

-14.01.2008 року Солонянським районним судом за ч. 2 ст. 121 КК України до позбавлення волі на строк 7 років, звільнений умовно-достроково 16.11.2012 року, не відбутий строк 2 роки 2 місяці 5 днів;

-29 лютого 2016 року до Солонянського районного суду направлено обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000659, по якому проводиться судовий розгляд,

-
підозрюваного у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 162, ч.1 ст.126 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.162 КК України, тобто порушенні недоторканості володіння, вчинене із застосуванням насильства, та ч.1 ст.126 КК України, тобто умисному завданні удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень, при наступних обставинах.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 13.06.2016 року приблизно о 18.00 годині ОСОБА_5 з метою з`ясування відносин зі своєю дочкою ОСОБА_7 та колишньою дружиною ОСОБА_8 , керуючись злочинним умислом, направленим на порушення недоторканості житла і володіння та незаконне проникнення до володіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , в якому на законних підставах мешкає ОСОБА_7 , підійшов до вказаного подвір`я.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , буду чи впевненим в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, ігноруючи заборону ОСОБА_7 на перебування ним на території вищевказаного подвір`я та будинку, ОСОБА_5 , умисно порушуючи право людини на недоторканість житла і володіння, діючи всупереч волі законного власника та осіб, що проживають в будинку вказаного подвір`я, при відсутності визначених законом підстав, відчинив замикаючий пристрій на металевій хвіртці входу до подвір`я, після чого незаконно проник на територію вказаного подвір`я, яке огороджене парканом. Після виявлення його на території вказаного подвір`я та на вимогу потерпілої ОСОБА_7 покинути вищевказане подвір`я, та на її намагання не впустити його в будинок, ОСОБА_5 , діючи умисно, наніс ОСОБА_7 удар долонею по голові в потилицю, продовжуючи свої незаконні дії, при цьому погрожував ОСОБА_7 , що прийшов фізично розправиться з нею, якщо вона його не буде впускати на належне їй вищевказане подвір`я та в будинок.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 порушив право ОСОБА_7 на недоторканість її володіння, гарантоване статтею 30 Конституції України, статтею 12 «Загальної декларації прав людини», статтею 8 «Конвенції про захист прав людини та основних свобод», шляхом незаконного проникнення до нього.

13 червня 2016 року близько 18.00 годин, ОСОБА_5 , знаходячись на території подвір`я будинку АДРЕСА_2 , в якому на законних підставах проживає ОСОБА_7 , під час намагання потрапити у вказаний будинок, на ґрунті не приязних відносин з ОСОБА_7 , діючи умисно, наніс їй один удар долонею правої руки в потилицю, від чого остання відчула фізичний біль, проте видимих тілесних ушкоджень не виявила.

Слідчий за погодженням з прокурором, звернувся до суду з клопотанням про продовження застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з тих підстав, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості та зазначили, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки підозрюваний, який раніше неодноразово судимий, може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, а також з метою уникнення відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки, будучи працездатним не має постійного місця роботи, не має сім`ї, а тому з у рахуванням його соціального становища його ніщо не буде утримувати від переховування з метою уникнути відповідальності за скоєне. Крім того, посилаються на те, що ОСОБА_5 вчинив нове кримінальне правопорушення під час застосування до нього у іншому кримінальному провадженні №0000659, по якому він обвинувачується в вчинені злочинів, передбачених ч.1 ст.122 та ч.1 ст.125 КК України, запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з забороною виходу з дому з 12.00 до 9.00 ранку наступного дня, яке він ігнорував, порушив застосований запобіжний захід та вчинив нове умисне кримінальне правопорушення середньої тяжкості, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років, а тому вважали, що застосування більш м`якого запобіжного заходу є не доцільним, так як існує реальна загроза переховування його від досудового слідства та суду, а також вчинення підозрюваним аналогічного чи іншого кримінального правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити, оскільки існують ризики, передбачені п.п.1,5 ч. 1 ст.177 КПК України, так як підозрюваний ОСОБА_5 з метою уникнення відповідальності може ухилятися від органів досудового розслідування та суду, а також продовжити вчиняти злочини, про що свідчить та обставина, що злочини, в скоєнні яких він підозрюється у даному кримінальному правопорушенні, він вчинив в період дії запобіжного заходу по іншому кримінальному провадженню в вигляді домашнього арешту. Вважав, що строк тримання під вартою відносно підозрюваного на період направлення клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ще не закінчився, оскільки в ухвалі суду крім дати, не зазначено час, з якого відраховується обраний судом запобіжний захід. Також зазначив, що обвинувальний акт по даному кримінальному провадженню було повернуто органу досудового розслідування лише сьогодні, тому визначений строк досудового розслідування з дня пред`явлення ОСОБА_5 підозри 23 червня 2016 року ще не закінчився. Прохав продовжити строк тримання під вартою по даному кримінальному провадженню підозрюваному ОСОБА_5 ще на 60 діб.

Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з підстав, зазначених в клопотанні, при цьому зазначила, що в клопотанні допущено описки щодо зазначення обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, оскільки йому була повідомлена підозра у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.162 та ч.1 ст.126 КК України.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні не оспорював своєї причетності до скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, але заперечував свою причетність до вчинених кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.162 та ч.1 ст.126 КК України, як заперечував і проти задоволення клопотання про продовження строку застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як він має у власності житлове приміщення, де зареєстрований та проживає, а також тримає господарство, допомагає утримувати неповнолітню доньку.

Вислухавши прокурора, слідчого, підозрюваного, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, приходжу до наступного висновку.

Згідно ст.177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу, зокрема, є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Відповідно до ч. 2 зазначеної статті, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні встановлено, що згідно доданих до клопотання матеріалів кримінального провадження наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.162 КК України, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000449 від 14 червня 2016 року та органом досудового розслідування 23 червня 2016 року ОСОБА_5 був повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. А згідно постанови від 27 червня 2016 року про перекваліфікацію кримінального правопорушення його дії були кваліфіковані за ч. 2 ст. 162 КК України та 29 червня 2016 року ОСОБА_5 був повідомлений про зміну підозри.

Ухвалою слідчого судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 30 червня 2016 року підозрюваному ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 26 серпня 2016 року, при цьому як вбачається з даної ухвали, суд прийшов до висновку про обґрунтованість підозри, у скоєнні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.162 КК України.

Відповідно до ст. 188 КПК України - тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Заявляючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий та прокурор зазначили, що обвинувачений ОСОБА_5 може ухилитись від явки до суду, може вчинити аналогічні чи інші кримінальні правопорушення, при цьому в клопотанні не зазначено взагалі чи не зменшився заявлений при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризик або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Більш того, в ухвалі слідчого судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 30 червня 2016 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 було встановлено наявність трьох ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а в клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтовано наявність лише двох ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, що свідчить про зменшення ризиків, якими обґрунтовується продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.162 КК України, доводиться матеріалами, які надані до клопотання, в тому числі протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , протоколом огляду місця події від 14 червня 2016 року та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

В той же час, суду не надано будь-яких доказів обґрунтованої підозри, у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, крім витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, згідно якого 29 червня 2016 року до ЄРДС внесено кримінальне провадження за правовою кваліфікацією ч.1 ст.126 КК України, але особа, якій повідомлено про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення не зазначена.

Статтею 219 КПК України, передбачено строки досудового розслідування, згідно яких досудове розслідування повинно бути закінчено протягом одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку; протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу. Загальний строк досудового розслідування не може перевищувати: двох місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку; шести місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості; дванадцяти місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, при цьому строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до дня її скасування слідчим суддею або винесення постанови про відновлення кримінального провадження не включається у строки, передбачені цією статтею.

Стаття 294 КПК України передбачено, що якщо внаслідок складності провадження неможливо закінчити досудове розслідування кримінального проступку (дізнання) у строк, зазначений у пункті 1 частини першої статті 219 цього Кодексу, він може бути продовжений в межах строку, встановленого пунктом 1 частини другої статті 219 цього Кодексу, районним (міським) або іншим прирівняним до нього прокурором. Якщо досудове розслідування злочину (досудове слідство) неможливо закінчити у строк, зазначений у пункті 2 частини першої статті 219 цього Кодексу, він може бути продовжений в межах строків, встановлених пунктами 2 та 3 частини другої статті 219 цього Кодексу: до трьох місяців - керівником місцевої прокуратури; до шести місяців - керівником регіональної прокуратури або його першим заступником чи заступником; до дванадцяти місяців - Генеральним прокурором України чи його заступниками. Строк досудового розслідування злочину може бути продовжений до трьох місяців, якщо його неможливо закінчити внаслідок складності провадження, до шести місяців - внаслідок особливої складності провадження, до дванадцяти місяців - внаслідок виняткової складності провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, при цьому строк тримання під вартою обраховується з моменту затримання особи.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.162 та ч.1 ст. 126 КК України, тобто в скоєнні злочинів невеликої та середньої тяжкості, а відповідно до ст.219 КК України досудове розслідування повиненне бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, або строк досудового розслідування повинен бути продовжений у встановленому ст.294 КПК України порядку.

Як вбачається з наданих суду матеріалів кримінального провадження підозра у даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, була повідомлена 23 червня 2016 року, а відповідно 23 серпня 2016 року закінчився строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, при цьому після повернення судом обвинувального акту прокурору, про що суду не надано жодних доказів, питання продовження строку досудового розслідування не вирішувалось, а тому не можуть бути прийняті висловлені в судовому засіданні доводи прокурора про те, що на період подання до суду клопотання про продовження строку тримання під вартою строк досудового розслідування ще не закінчився, оскільки кримінальне провадження направлялось до суду, яким було повернуто обвинувальний акт на до оформлення.

Більш того, як встановлено в судовому засіданні на виконання ухвали слідчого судді Солонянського районного суду від 30 червня 2016 року щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 було затримано о 13 годині 20 хвилин 30 червня 2016 року, а відповідно і визначений судом строк тримання під вартою закінчився о 13 годині 20 хвилин 26 серпня 2016 року.

Крім цього, текст клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 містить суперечності в частині зазначення обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, оскільки містить зазначення обґрунтованої на думку слідчого та прокурора підозри у вчиненні як кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.162, ч.1 ст.126 КК України, та і кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, що свідчить про наявність суперечностей в клопотанні щодо повідомленої підозрюваному ОСОБА_5 підозри, її обґрунтованості та доведеності перед судом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що клопотання слідчого про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволенню не підлягає, при цьому суд позбавлений можливості вирішити питання і про обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу, оскільки закінчився визначений законом строк досудового розслідування, а клопотання про продовження строк тримання під вартою надійшло суду після закінчення зазначеного строку тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-183, 184, 194, 196-197,205, 219, 294 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні клопотання слідчого Солонянського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погодженого з начальником Солонянського відділу Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 по внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальному провадженню №0000449 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.162, ч.1 ст.126 КК України, про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_12 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя