Справа № 201/9782/16-к
Провадження № 1-кс/201/6154/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2016 року Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська

у складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Жовтневого ВП ЖВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 09 березня 2016 року про закриття кримінального провадження № 0004811, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України, в якій просить скасувати постанову про закриття кримінального провадження № 0004811.

В обґрунтування доводів скарги посилається на те, що рішення про закриття кримінального провадження про вчинення кримінального правопорушення прийнято фактично без проведення належного досудового розслідування.

Скаржник надала заяву, в якій просила скаргу задовольнити та розглянути її за її відсутності, що з урахуванням ч. 6 ст. 9 КПК України, дозволяє суду застосувати загальні засади кримінального провадження, передбачені ст. 28 КПК України та розглянути дану скаргу без участі скаржника, з метою прийняття процесуального рішення по ній в розумні строки.

Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні 12 липня 2016 року просила відмовити у задоволенні скарги, надавши суду матеріали кримінального провадження № 0004811 для дослідження.

Суд, безпосередньо дослідивши матеріали скарги та матеріали досудового розслідування №0004811, приходить до наступного правового висновку з таких підстав.

Завданнями кримінального провадження, відповідно до ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

На підставі ч. 2 ст. 9 КПК України керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно із ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених випадках, - на потерпілого.

Статтею 93 КПК України встановлено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 94 чинного кримінального процесуального закону слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Судом встановлено, що постановою старшого слідчого Жовтневого ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 09 березня 2016 року було закрито кримінальне провадження № 0004811, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 листопада 2015 року за заявою ОСОБА_3 щодо дій невстановленої особи, яка 15 листопада 2015 спричинила їй тілесні ушкодження.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого повинна бути вмотивованою та містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України, однак дані вимоги кримінально процесуального закону слідчим не були виконані, оскільки постанова про закриття кримінального провадження від 30 березня 2016 року не містить мотивів прийняття такого рішення та їх обґрунтування у всій сукупності проведених слідчих дій і встановлених обставин.

За змістом постанови про закриття кримінального провадження від 09 березня 2016 року висновок про встановлення відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, слідчий обґрунтував тим, що під час досудового розслідування кримінального провадження № 0004811 обставини викладені в заяві свого підтвердження не знайшли. Проте суд вважає, що органом досудового розслідування не було дотримано вимог ст.ст. 9, 91, 110 КПК України, оскільки висновки щодо обставин, які обумовлюють закриття провадження у справі були зроблені передчасно, без належної перевірки обставин викладених в заяві ОСОБА_3 та не надавши відповідної оцінки доказам, які були здобуті під час проведення досудового розслідування у всій їх сукупності, слідчий не дослідив і не перевірив тих обставин, про які вказує заявниця, і не надав оцінки з посиланням на відповідні приписи законодавства щодо наявності або відсутності ознак кримінального правопорушення.

Слідчий суддя звертає увагу органу досудового розслідування на те, що при допиті 09 березня 2016 року потерпіла указувала на те, що свідками указаного нею злочину є сусіди, анкетні дані яких вона також зазначила. Проте слідчий цього не перевірив і цих даних в оскаржуваній постанові не спростував. Крім того, потерпіла в клопотанні від 09 березня 2016 року зазначила про відсутність в матеріалах кримінального провадження протоколу допиту ОСОБА_6 , який проводив дільничий ОСОБА_7 від 17 листопада 2015 року, де останній викладав обставини подій, що є предметом дослідження у цьому кримінальному провадженні. Перевірка цих даних слідчим також не проведена.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що слідчим під час досудового розслідування кримінального провадження № 0001031, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, не були дотримані вимоги чинного кримінально процесуального закону щодо всебічності та повноти, що в свою чергу робить необґрунтованою відповідну постанову від 09 березня 2016 року, яка на підставі цього підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 303-307, 369, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Скаргу задовольнити.

Постанову старшого слідчого Жовтневого ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 09 березня 2016 року про закриття кримінального провадження № 000481, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 листопада 2015, скасувати.

Матеріали кримінального провадження № 0004811, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 листопада 2015 року, направити до Жовтневого ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1