ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 2602/1747/12
провадження № 1/753/16/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" квітня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі :
головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

з участю:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підсудних ОСОБА_7

ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сімейкіне, Краснодонського району, Луганської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочинів передбачених ч.3 ст.289, п.п.6,12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.185 КК України, та

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Краснодон, Краснодонського району, Луганської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочинів передбачених ч.3 ст.289, п.п.6,12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Приблизно в жовтні 2011 року, ОСОБА_7 разом зі своїм знайомим ОСОБА_8 , знаходячись в м. Краснодон, Луганської області, вирішили незаконно заволодіти транспортним засобом, застосовуючи насильство небезпечне для життя потерпілого та його вбивство з корисливих мотивів, з метою заволодіння транспортним засобом, для його подальшого продажу, з метою особистого збагачення.

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 спільно розробили план вчинення злочину, згідно якого вони мали намір за допомогою мережі «Інтернет» підшукати особу, яка бажає познайомитися для подальшого спілкування та має у власності транспортний засіб, після чого, вчинити вбивство власника та заволодіти автомобілем.

Реалізуючи спільний злочинний план, приблизно на початку листопада 2011 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , знаходячись в м. Краснодон Луганської області, в мережі «Інтернет», звернули увагу на ОСОБА_9 , який був зображений на фотокартці поряд з автомобілем «Тойота Лексус», 2000 року випуску, бежевого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , яким ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вирішили незаконно заволодіти.

З цією метою ОСОБА_7 за допомогою мережі «Інтернет» почав спілкуватися з ОСОБА_9 та дізнався, що останній мешкає в місті Києві. В подальшому ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_9 свій номер мобільного телефону та став спілкуватися з останнім за допомогою мобільного зв`язку.

14.11.2011 року ОСОБА_7 , зателефонував ОСОБА_9 , якому повідомив про те, що невдовзі він приїде до міста Києва та бажає зустрітися з ним для подальшого спілкування.

14.11.2011 року у вечірній час ОСОБА_7 з ОСОБА_8 автомобілем «Део Ланос», д.н.з. НОМЕР_2 , виїхали з м. Краснодон Луганської області до міста Києва.

17.11.2011 року ОСОБА_7 , діючи відповідно до розробленого спільно з ОСОБА_8 злочинного плану, знаходячись в місті Києві зателефонував ОСОБА_10 та домовився з ним про зустріч у вечірній час у торгівельно- розважальному центрі «Глобус», розташованому за адресою майдан Незалежності, 1 в місті Києві.

Того ж дня, приблизно о 19.00 год., ОСОБА_7 та ОСОБА_8 автомобілем «Део Ланос», д.н.з. НОМЕР_2 , прибули до торгівельно- розважального центру «Глобус», розташованого за адресою: майдан Незалежності, 1 в місті Києві, де ОСОБА_8 залишився в автомобілі, а ОСОБА_7 пішов до приміщення торгівельно-розважального центру, де біля входу в приміщення зустрівся з ОСОБА_10 .. Оскільки, останній прибув на зустріч без автомобіля, то ОСОБА_7 поспілкувавшись з ним деякий час та з`ясувавши технічні характеристики автомобіля «Тойота Лексус», д.н.з. НОМЕР_1 , знову домовився про зустріч. При цьому, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вирішили зачекати коли ОСОБА_10 прибуде на зустріч на автомобілі «Тойота Лексус», д.н.з. НОМЕР_1 , щоб у подальшому незаконно заволодіти даним автомобілем.

19.11.2011 року приблизно о 18.00 год. ОСОБА_7 на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_10 та запропонував зустрітися біля магазину «Караван», який розташований по вул. Луговій, 12-В в місті Києві, повідомивши при цьому, що на зустріч він прибуде автомобілем «Тойота Лексус», д.н.з. НОМЕР_1 . Тоді, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , автомобілем «Део Ланос», д.н.з. НОМЕР_2 прибули до вказаного ОСОБА_10 місця, а саме до магазину «Караван», який розташований по вул. Лугова, 12-В в місті Києві, де, приблизно о 22.00 год. зустрілись з ОСОБА_10 .

З метою доведення до кінця свого злочинного плану, діючи узгоджено ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , знаходячись в салоні автомобіля «Део Ланос», д.н.з. НОМЕР_2 , припаркованого біля магазину «Караван», розташовано по вул. Луговій, 12-В в місті Києві, пред`явили до ОСОБА_10 вимогу передати їм ключі від автомобіля «Тойота Лексус», д.н.з. НОМЕР_1 та наказали сидіти тихо, маючи намір, у разі відмови ОСОБА_10 виконати їх вимоги, застосувати до останнього фізичне насильство небезпечне для життя та здоров`я потерпілого та виказуючи своєю поведінкою погрозу у застосуванні такого насильства. Сприймаючи обстановку, що склалася як небезпечну для життя та здоров`я, а погрозу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 як реальну, ОСОБА_10 передав останнім ключі від автомобіля «Тойота Лексус», д.н.з. НОМЕР_1 .

Одразу після цього, ОСОБА_7 сів за кермо автомобіля «Део Ланос», д.н.з. НОМЕР_2 , на задньому сидінні якого знаходився ОСОБА_10 , а ОСОБА_8 сів за кермо автомобіля «Тойота Лексус», д.н.з. НОМЕР_1 , після чого вони направились в напрямку виїзду з міста Києва, щоб дорогою підшукати підходяще місце для позбавлення життя ОСОБА_10 . Проїжджаючи вулицею Бориспільською в місті Києві, ОСОБА_7 , побачивши з правого боку погано освітлену ділянку місцевості, з`їхав з проїжджої частини вулиці та спинивши автомобіль біля будинку № 6 по вул. Бориспільській в місті Києві.

Керуючи автомобілем «Тойота Лексус», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_8 слідував за автомобілем «Део Ланос», д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_7 та в якому знаходився ОСОБА_10 і також зупинив автомобіль біля будинку № 6 по вул. Бориспільській в місті Києві. В цей час, ОСОБА_10 вийшов з автомобіля «Део Ланос», д.н.з. НОМЕР_2 та спробував втекти, однак ОСОБА_8 та ОСОБА_7 схопили його за руки та заштовхавши до салону автомобіля «Део Ланос», д.н.з. НОМЕР_2 , посадили на заднє сидіння. З метою захисту від злочинних дій ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , ОСОБА_10 став чинити опір та намагатися вийти з салону автомобіля.

Долаючи опір ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 стали наносити останньому удари руками в різні частини тіла, а ОСОБА_7 , діючи умисно та спільно з ОСОБА_8 , своєю лівою рукою, зігнутою в лікті, схопив ОСОБА_10 за шию і став стискати, перекриваючи тим самим ОСОБА_10 доступ повітря. Коли ОСОБА_10 у результаті злочинних дій ОСОБА_7 та ОСОБА_8 втратив свідомість, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , з метою остаточного доведення до кінця свого злочинного умислу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання смерті ОСОБА_10 , дістали з підлоги біля заднього сидіння автомобіля клейку стрічку «скотч», та намотали її на голову ОСОБА_10 , закривши тим самим отвори рота та носа, чим перекрили доступ повітря ОСОБА_10 та спричинили смерть останнього.

Після незаконного заволодіння транспортним засобом, а саме: автомобілем «Тойота Лексус», д.н.з. НОМЕР_1 та умисного вбивства ОСОБА_10 , вчиненого з корисливих мотивів, за попередньою змовою, групою осіб, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , з метою знищення слідів даного злочину, вирішили закопати тіло ОСОБА_10 в лісопосадці, яка знаходилась поряд. З цією метою, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 автомобілем «Део Ланос», д.н.з. НОМЕР_2 , на задньому сидіння якого знаходився труп ОСОБА_10 , прослідували на територію Дарницького лісництва в місті Києві, де закопали труп останнього в землю на глибину приблизно 0,3-0,4 метра.

Після цього, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повернулись до будинку № 6 по вул. Бориспільській в місті Києві, де вони залишили автомобіль «Тойота Лексус», д.н.з. НОМЕР_1 . ОСОБА_8 сів за кермо даного автомобіля та направився до міста Бориспіль Київської області. В цей час ОСОБА_7 автомобілем «Део Ланос», д.н.з. НОМЕР_2 також направився до м. Бориспіль Київської області, де на автостоянці, розташованій по вул. Броварській, 54 в м. Борисполі Київської області залишив автомобіль «Део Ланос», д.н.з. НОМЕР_2 та разом з ОСОБА_8 автомобілем «Тойота Лексус», д.н.з. НОМЕР_1 , направився до Луганської області, де розпорядились даним автомобілем на власний розсуд.

У заявку із незаконним заволодінням, автомобілем «Тойота Лексус», 2000 року випуску, бежевого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , вартістю 168000 гривень, в якому знаходились газово-балонне обладнання, вартістю 8000 тисяч гривень та портативний GPS-навігатор, вартістю 1600 гривень, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 спричинили ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 177600 гривень.

Крім цього ОСОБА_7 та ОСОБА_8 19.11.2011 року приблизно о 23.30, після незаконного заволодіння автомобілем «Тойота Лексус» д.н.з. НОМЕР_1 , та умисного вбивства ОСОБА_10 , з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, знаходячись біля будинку № 6 вул. Бориспільській в місті Києві, в салоні автомобіля «Део Ланос», д.н.з. НОМЕР_2 виявили належні ОСОБА_10 мобільний телефон «Нокіа», телефон «Айфон», куртку та сумку, після чого з метою обернення на свою користь та особистого збагачення, оглянули вміст сумки та виявивши там гаманець, що належав ОСОБА_12 , викрали з нього гроші в сумі 400 доларів США, що станом на 19.11.2011 року складало 3193,8 гривень, заподіявши потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду.

Після цього ОСОБА_7 та ОСОБА_8 таємно викрали та розпорядились на власний розсуд: мобільним телефоном «Нокіа», вартістю 2000 гривень; телефоном «Айфон», вартістю 2000 гривень; курткою, вартістю 2000 гривень; сумкою, вартістю 2000 гривень, в якій знаходились ліки, серветки та гаманець ОСОБА_13 , які матеріальної цінності не представляють та які ОСОБА_7 та ОСОБА_8 викинули в лісопосадку по дорозі з міста Києва до міста Борисполя Київської області.

Будучи допитаним в судовому засіданні, підсудний ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні злочинів передбачених ч.3 ст.289, п.п.6,12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.185 КК України не визнав та суду показав, що восени 2011 року, через мережу інтернет познайомився із ОСОБА_10 , який писав йому повідомлення.

Дізнавшись про те, що він дизайнер та володіє автомобілем «Лексус», ОСОБА_7 вирішив заволодіти цим автомобілем та запропронував його ОСОБА_8 за 20 000 доларів США на, що останній погодився. На початку тижня прибдизно 19.11.2011 року взявши у ОСОБА_8 20 300 доларів США він на автомобілі «Део Ланос», який належав їм із ОСОБА_8 поїхав до Києва де зустрівся із ОСОБА_10 .. На першій зустрічі ОСОБА_10 був без автомобіля та вони домовилися про наступну зустріч на яку ОСОБА_10 повинен був приїхати на «Лексусі». Друга зустріч із ОСОБА_10 відбулася у суботу близько 21.00 год. Перед зустріччю йому зателефонував ОСОБА_8 та сказав, що їде до Києва, однак автомобіля у нього ще не було та він виключив телефон. Зустрівшись із ОСОБА_10 вони сіли до автомобіля «Део Ланос» та ОСОБА_7 првідомив про те, що нібито ОСОБА_10 має борг перед певними людьми та для його погашення потрібно віддати автомобіль на, що останній не погодився. Вони поїхали на виїзд із м. Києва та в районі вул. Бориспільської заїхали у ліс де ОСОБА_7 витягнув ОСОБА_10 із машини та звязав йому руки, очі та рот скотчем, який був у його автомобілі та пішов до автомобіля, взяти сумку ОСОБА_10 в якій були документи на автомобіль. Коли він повернувся то ОСОБА_10 вже не дихав, і він злякавшись, сів у машину та поїхав до м. Києва. Увімкнувши телефон він зателефонував і зустрівся із ОСОБА_8 та передав останньому автомобіль «Лексус», документи та ключі. Після цього він попросив ОСОБА_8 , який був за кермом «Лексуса» почекати його на заправці на виізді із м. Києва, а сам поїхав у ліс, викопав яму та закопав тіло ОСОБА_10 ..

Речі які знаходилися у сумці ОСОБА_10 він викинув у лісі.

Виїжджаючи із лісу у «Ланосі» згоріло щеплення, та він залишивши його на стоянці у м. Бориспіль, разом із ОСОБА_8 на автомобілі «Лексус» поїхали додому.

23.11.2011 року він вирішив поїхати у м. Київ для того, щоб відремонтувати і забрати «Ланос» та у поїзді був затриманий працівниками міліції, які грубо із ним поводилися, били, примушували давати протрібні їм пояснення.

Після того коли його доставили у міліцію його допитував слідчий та він дав непривдиві показання, оскільки на нього чинився тиск і він був змушений оговорити ОСОБА_14 .. З цих же підстав він давав неправдиві показання і при відтворенні обстановки та обставин події.

Умислу на вбивство ОСОБА_10 він не мав.

На досудовому слідстві, при допиті в якості обвинуваченого 03.03.2012 року, ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав частково та показав, що у нього не було умислу, направленого на вбивство ОСОБА_10 і у злочинну змову з ОСОБА_8 , направлену на вбивство ОСОБА_10 він не вступав. Крім того, він не вступав з ОСОБА_8 у злочинну змову, направлену на незаконне заволодіння транспортним засобом та не мав наміру застосовувати до ОСОБА_10 насильство, небезпечне для його життя та здоров`я. Також, він не мав наміру вчинювати крадіжку майна ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а лише розпорядився на власний розсуд речами, які залишилися в його автомобілі після вбивства ОСОБА_10 (т.4, а.с. 69-70)

При допиті в якості підозрюваного 25.11.2011 року ОСОБА_7 показав, що в жовтні 2011 року він та його товариш ОСОБА_8 вирішили заволодіти автомобілем для його подальшого продажу. При цьому, підходящий автомобіль вони шукали в мережі Інтернет, звертаючи увагу на сторінки Mail.ru та vkontakte.ru, де на фотокартках поряд з особою був зображений автомобіль.

Приблизно на початку листопада 2011 року він та ОСОБА_8 на сайті Mail.ru познайомились з хлопцем, який представився як ОСОБА_15 . Вони звернули на нього увагу, оскільки на одній з фотокарток останній був зображений поряд з автомобілем марки «Lexus».

У процесі спілкування вони зрозуміли, що цей хлопець, яким виявився ОСОБА_10 , поживає в місті Києві. Останній повідомив йому свій номер мобільного телефону і у подальшому телефонував йому кожного дня.

Він та ОСОБА_8 зрозуміли, що можна заволодіти автомобілем «Lexus», який як повідомив ОСОБА_10 , належав йому.

13 чи 14 листопада 2011 року в телефонній розмові він повідомив ОСОБА_10 , що скоро приїде до міста Києва.

14.11.2011 року він разом з ОСОБА_8 автомобілем «Део Ланос» д.н.з. НОМЕР_3 , яким вони керували за довіреністю поїхали до міста Києва.

15.11.2011 року він зателефонував ОСОБА_10 , повідомив, що знаходиться в місті Києві та запропонував зустрітися в торгівельному центрі «Глобус».

16.11.2011 року приблизно о 19.00 він та ОСОБА_8 поїхали до торгівельного центру «Глобус», де він пішов на зустріч з ОСОБА_10 , а ОСОБА_8 залишився чекати на нього. Зустрівшись з ОСОБА_16 вони пішли до кафе, де спілкувались приблизно 3 години. Протягом цього часу він розпитував ОСОБА_10 про автомобіль «Lexus». Наприкінці розмови вони домовились про зустріч наступного дня.

На наступний день йому зателефонував ОСОБА_16 та повідомив, що він не можу прийти на зустріч та пообіцяв перетелефонувати. Він та ОСОБА_8 залишились в місті Києві та чекали на дзвінок ОСОБА_16 , вирішивши, що коли останній приїде на зустріч автомобілем, то вони заволодіють даним транспортним засобом.

19.11.2011 року йому зателефонував ОСОБА_10 , запропонував зустрітися біля магазину «Караван», що розташований по вул. Лугова, 12-В в м. Києві та повідомив, що приїде на своєму автомобілі «Лексус».

Приблизно о 22.00 цього ж дня, він зустрівся з ОСОБА_10 біля магазину «Караван» та познайомив його з ОСОБА_8 . В розмові він та ОСОБА_8 запропонували ОСОБА_10 показав їм місто, на що той погодився, після чого пересів до їх автомобіля «Део Ланос», а автомобіль «Лексус» залишив на автостоянці біля магазину «Караван». Вони катались містом та розпитували ОСОБА_10 про коло його знайомих та родичів, для того, щоб дізнатися, які будуть наслідки після того, як вони заволодіють автомобілем. Крім цього, вони стали пропонувати ОСОБА_10 роботу в місті Києві та представились власниками офісів, щоб відволікти увагу ОСОБА_10 . Приблизно через годину вони повернулись на стоянку до магазину «Караван», де знаходився автомобіль «Лексус». Знаходячись в автомобілі «Део Ланос» він та ОСОБА_8 сказали ОСОБА_10 , щоб він віддав їм ключі від автомобіля «Лексус» і сидів тихо. ОСОБА_10 передав їм ключі від автомобіля, після цього вони сказали йому, що не являються тими особами за кого себе видавали, і що їх попросила розібратися з ним знайома дівчина у якої він викрав телефон. Цю історію вони вигадали для того, щоб залякати ОСОБА_10 , однак останній запропонував поїхати до цієї дівчини та розібратися в ситуації. Вони сказали, що для цього необхідно їхати в напрямку вул. Бориспільської в місті Києві. Він сів за кермо автомобіля «Лексус», а ОСОБА_8 сів за кермо автомобіля «Део Ланос» на задньому сидінні якого сидів ОСОБА_16 , після чого вони направились в напрямку вул. Бориспільської в місті Києві. Проїжджаючи даною вулицею, він помітив, що між житловими будинками та гаражами є темне місце і повернув туди. За ним проїхав і автомобіль «Део Ланос» під керуванням ОСОБА_8 . Коли вони зупинились, то він сказав ОСОБА_16 , що автомобіль «Лексус» залишиться у них в якості компенсації за ніби то викрадений ним мобільний телефон. ОСОБА_10 став сперечатися та вийшов з автомобіля «Део Ланос», за ним вийшов він та ОСОБА_8 . ОСОБА_10 став намагатися втекти, але вони наздогнали його та знову посадили на заднє сидіння автомобіля «Део Ланос». Оскільки ОСОБА_10 став чинити опір та намагатися вирватися, то він та ОСОБА_8 стали бити ОСОБА_10 в різні частини тіла. В процесі бійки, він взяв ОСОБА_10 за шию своєю лівою рукою і став притискати. Через декілька хвилин ОСОБА_10 затих та перестав рухатися. Тоді він та ОСОБА_8 намотали на голову ОСОБА_10 клейку стрічку «скотч» і вирішили їхати до лісу, щоб заховати труп. З цією метою він сів за кермо автомобіля «Део Ланос», а ОСОБА_17 сів на пасажирське сидіння, тіло ОСОБА_10 знаходилось на задньому сидінні автомобіля. Заїхавши вглиб лісу, вони витягли тіло ОСОБА_10 з автомобіля. В цей час з ноги ОСОБА_10 злетів кросівок, який ОСОБА_8 викинув поміж дерев. Він зняв інший кросівок з ноги ОСОБА_10 і також викинув його. Він та ОСОБА_8 понесли тіло ОСОБА_10 вглиб лісу, де викопали руками яму, поклали туди труп ОСОБА_10 , після чого засипали яму землею та листям дерев. Після цього, вони сіли до автомобіля «Део Ланос» та повернулись до того місця, де залишили автомобіль «Лексус». ОСОБА_8 сів за кермо автомобіля «Лексус», а він залишився за кермом автомобіля «Део Ланос» і вони поїхали з міста Києва (т. 4, а.с. 11-16).

Будучи допитаним в судовому засіданні, підсудний ОСОБА_8 своєї вини у вчиненні злочинів передбачених ч.3 ст.289, п.п.6,12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.185 КК України не визнав та суду показав, що займається купівлею-прожем автомобілів та давно знайомий із ОСОБА_7 , який інколи допомагав йому шукати автомобілі.

Восени 2011 року ОСОБА_7 запропонував йому «Лексус» за 20 000 доларів США.

Так, як реальна ціна такої машини складала 25-28 000 доларів США він погодився та дав ОСОБА_7 20 000 доларів США. ОСОБА_7 поїхав на автомобілі «Део Ланос» на автобазар у м. Вінниця для того, щоб продати його та повинен був заїхати у м. Київ за автомобілем «Лексус». Через деякий час зателефонував ОСОБА_7 та повідомив, що «Ланос» він не продав та на деякий час залишиться у м. Київ. Він зателефонував своєму знайому та на автомобілі останнього поїхав у м. Київ для того, щоб забрати «Лексус». Приїхавши 19.11.2011 року до м. Києва, ввечері він зателефонував ОСОБА_7 , однак телефон був вимкнений. Через декілька годин перетелефонував ОСОБА_7 , вони зустрілися та поїхали на паркову ТЦ «Караван» звідки він забрав автомобіль «Тойота Леккус», при цьому ОСОБА_7 передав йому ключі та документи на автомобіль, доручення пообіцяв зробити пізніше.

На виїзді із м. Києва ОСОБА_7 попросив його зачекати та на деякий час відлучився.

Повернувшись ОСОБА_7 повідомив про те, що у автомобілі «Део Ланос» згоріло щеплення та вони були змушені залишити його на стоянці у м. Бориспіль та на автомобілі «Тойота Лексус» поїхали додому.

24.11.2011 року у м. Малогвардійськ, невідомі йому люди пергородили йому дорогу та відкрили у нього вогонь. Залишивши автомобіль він втік та деякий час переховувався. Пізніше був затриманий працівниками міліції.

На досудовому слідстві при допиті у якості обвинуваченого 06.03.2012 року ОСОБА_8 своєї вини у вчиненні інкримінованих йому злочинів не визнав, показавши, що зазначених злочинів він не скоював та від дачі будь-яких показань відмовився (т. № 4, а.с. 153-154).

Будучи допитаним 09.12.2011 року в якості обвинуваченого ОСОБА_8 показав, що 08.12.2011 року він був затриманий в с. Ніконоровка Сватовського району Луганської області, де протягом останнього тижня проживав у своїх родичів. Він не проживав за місцем своєї реєстрації та постійного мешкання, оскільки в листопаді 2011 року, коли він їхав автомобілем «Лексус» виявив переслідування. Йому не було відомо хто саме та за що саме влаштував переслідування, тому побоюючись за своє життя, він поїхав до родичів, які проживали в с. Ніконоровка, де і став проживати. Автомобіль «Лексус» йому передав його знайомий ОСОБА_7 , який пояснив, що він придбав даний автомобіль в місті Києва за 20 тисяч доларів США та попросив пофарбувати цей автомобіль для продажу. При цьому, на даний час йому не відомо де саме знаходиться цей автомобіль, оскільки, втікаючи від переслідування він залишив його в м. Малогвардійськ Луганської області в районі шахти «Молода».

Коли його 09.12.2011 року затримали працівники міліції, то пояснили йому, що він обвинувачується у вчиненні умисного вбивства і знаходиться в розшуку (т.4, а.с. 104-107).

У подальшому 06.02.2012 року та 24.02.2012 року ОСОБА_8 від дачі показань по суті поставлених йому запитань відмовлявся (т.4, а.с. 127-130; 139-140).

Незважаючи на невизнання своєї вини підсудними у судовому засіданні, їх вина у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст.289, п.п.6,12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.185 КК України у повній мірі доведена в ході судового слідства та підтверджується наступними доказами:

Показаннями потерпілого ОСОБА_10 , який будучи допитаним в судовому засіданні, у повній мірі підтвердив свої показання надані ним під час досудового слідства та суду показав, що у нього був син ОСОБА_18 , який проживав в місті Києві протягом останніх трьох років та працював помічником дизайнера. 21.11.2011 року працівники міліції повідомили його про те, що його син зник, а 26.11.2011 року його запросили до моргу, де він впізнав тіло свого сина. Про те, що ОСОБА_10 було вбито він дізнався від працівників міліції, однак подробиці вбивства йому не відомі.

Показаннями потерпілого ОСОБА_11 , який будучи допитаним в судовому засіданні, у повній мірі підтвердив свої показання надані ним під час досудового слідства та суду показав, що він проживав в будинку АДРЕСА_3 разом з ОСОБА_10 . У його власності знаходився автомобіль «Lexus LX-470», д.н.з. НОМЕР_1 , який він придбав в 2009 році за 21 тисячу доларів США та яким курував за довіреністю. Також вказаним автомобілем він дозволяв користуватися ОСОБА_10 .

В листопаді 2011 року ОСОБА_10 повідомив йому, що познайомився в мережі Інтернет з людьми, які пропонують йому роботу в місті Києві.

19.11.2011 року ОСОБА_10 сказав йому, що у нього призначена зустріч зі знайомими з м. Луганськ. Цього ж дня, у вечірній час, ОСОБА_10 сказав йому, що з`їздить за продуктами до магазину «Караван» та візьме для цього його автомобіль «Lexus». ОСОБА_10 поїхав до магазину, взявши в нього 400 доларів США, а він лишився вдома. Через деякий час ОСОБА_10 йому кілька разів телефонував та повідомляв, що приїхав у магазин, а пізніше, що купив продукти. Приблизно о 23.30 йому на мобільний телефон прийшло повідомлення з телефонного номеру ОСОБА_10 з текстом «я скоро буду», що здивувало його, оскільки такий текст не був у його стилі написання смс. Приблизно о 01.44 20.11.2011 йому на мобільний телефон знову прийшло повідомлення з мобільного номеру ОСОБА_10 з текстом «не волнуйтесь я приеду все раскажу». Це повідомлення було зовсім не схоже на повідомлення, які зазвичай писав ОСОБА_10 тому він почав хвилюватися та постійно телефонував ОСОБА_10 , однак ніхто не відповідав та він звернувся в міліцію, а в подальшому дізнався про те, що ОСОБА_10 було вбито, а автомобіль «Lexus LX-470», д.н.з. НОМЕР_1 викрадено.

Вчиненим злочином йому заподіяна матеріальна шкода на загальну суму 180 793,8 гривень.

Свідок ОСОБА_19 , 10.10.2012 року звернувся до суду із заявою про те, що він відмовляється від дачі показань на підставі ст.63 Конституції України (т.6 а.с.86), а пізніше з власної ініціативи зявився до суду та показав, що його двоюрідний брат ОСОБА_8 на початку грудня 2011 року дійсно приїзджав до них у гості, однак не на автомобілі «Лексус», а на автобусі. Показання надані на досудовому слідстві не відповідають дійсності так, як вони надані в результаті психологічного тиску з боку працівників міліції.

При допиті на досудовому слідстві свідок ОСОБА_19 , показав, що він проживає в с. Нова Никонорівка Сатовського району Луганської області разом зі своєю сім`ю.

02.12.2011 року до нього автомобілем «Lexus» приїхав його двоюрідний брат ОСОБА_8 . Він запитав ОСОБА_8 звідки в нього цей автомобіль та яка його вартість, на що ОСОБА_8 відповів, що це не його справа. Він зрозумів, що ОСОБА_8 не бажає розмовляти на цю тему, тому питання відносно автомобіля ОСОБА_8 більше не ставив. Наступного дня ОСОБА_8 запитав його чи не має у нього гаража, де можна було б поставити автомобіль. Він відповів, що у його бабусі є гараж. Його мати ОСОБА_20 домовилась з бабусею про те, щоб поставити автомобіль у неї в гаражі. Після цього він поїхав, щоб подивитися на цей гараж і зрозумів, що автомобіль «Lexus» не зможе заїхати до цього гаража, про що повідомив ОСОБА_8 . Наступного дня, коли він прокинувся, вийшов на подвір`я, то помітив, що автомобіля «Lexus» в дворі немає. Оскільки ОСОБА_8 знаходився вдома, він зрозумів, що він вивіз автомобіль в нічний час. При цьому ОСОБА_8 був чимось схвильований, тому він не став розпитувати його про місце знаходження даного автомобіля (т.1,а.с. 174-176).

Свідок ОСОБА_21 10.10.2012 року звернувся до суду із заявою про те, що вона відмовляється від дачі показань на підставі ст.63 Конституції України (т.6 а.с.86), а пізніше зявилася до суду та показала, що її плимінник ОСОБА_8 на початку грудня 2011 року дійсно приїзджав до них у гості, однак не на автомобілі «Лексус», а на автобусі. Показання надані на досудовому слідстві не відповідають дійсності так, як вони надані в результаті психологічного тиску з боку працівників міліції.

На досудовому слідстві свідок ОСОБА_20 , показала, що вона проживає в с. Никонорівка Сатовського району Луганської області разом зі своєю сім`ю Приблизно 01.12.2011 року до неї за місцем мешкання автомобілем іноземного виробництва типу «джип» приїхав її племінник ОСОБА_8 та повідомив, що на нього намагались напасти, тому йому необхідно деякий час пожити у їхньому домі. Вона та її чоловік ОСОБА_22 запитали ОСОБА_8 кому належить даний автомобіль, на що той відповів, що він цей автомобіль купив, але де та у кого не уточнював. Того ж дня, ОСОБА_8 поставив даний автомобіль на території двору їхнього господарства. Наступного дня ОСОБА_8 запитав її та ОСОБА_22 чи можна поставити автомобіль в їх гараж, однак, автомобіль був завеликий для їх гаража. Після цього, ОСОБА_8 запитав чи не можуть вони підшукати гараж, де в він міг поставити цей автомобіль. Підходящого гаража вони не знайшли, тому, що автомобіль був великий. Після цього вони всі разом зайшли до будинку, а через деякий час ОСОБА_8 вийшов на подвір`я. Наступного ранку, коли вона вийшла на подвір`я, то побачила, що автомобіля на якому приїхав ОСОБА_8 в їх дворі немає. ОСОБА_8 знаходився вдома, але вона не стала запитувати його про те, де він подів автомобіль. Про те, що ОСОБА_8 розшукують працівники міліції за вчинення вбивства їй на той час не було відомо (т.1, а.с. 181-185).

Показаннями свідка ОСОБА_23 , який будучи допитаним в судовому засіданні, у повній мірі підтвердив свої показання надані на досудовому слідстві, та суду показав, що працюючи на посаді оперуповноваженого ВКР Подільського РУ ГУМВС України в місті Києві залучався до проведення оперативно-розшукових заходів, для встановлення осіб, які викрали автомобіль. Проведеними заходами було встановлено, що до вчинення злочину стосовно ОСОБА_10 , який керував автомобілем та зник, причетні двоє осіб, мешканців Луганської області.

У подальшому був затриманий ОСОБА_7 , який зізнався у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_10 та викрадення автомобіля «Лексус», який під час відтворення обстановки та обставин події показав як саме вони вчинили злочин та вказав на місце захоронения трупа.

Пізніше він із своїми колегами прибули до міста Краснодон Луганської області, для розшуку автомобіля «Лексус» та затримання ОСОБА_8 та біля базару вони побачили автомобіль «Лексус», який знаходився в розшуку.

У автомобіль сідав раніше не знайомий ОСОБА_8 , та вони автомобілем «Фольцваген Бора», рушили за автомобілем «Лексус» і деякий час супроводжували його. Проїжджаючи містом Молодогвардійсь, ОСОБА_8 помітив переслідування та став намагатися втекти. В результаті переслідування затримати ОСОБА_8 не видалось та він був оголошений у розшук.

Показаннями свідка ОСОБА_24 , який будучи допитаним у судовому засіданні, у повній мірі підтвердив свої показання надані на досудовому слідстві та суду показав, що працючи на на посаді оперуповноваженого ВКР Подільського РУ ГУМВС України в місті Києві брав участь у оперативно-розшукових заходах по встановленню осіб які причетні до зникнення автомобіля та особи яка керувала ним.

У результаті проведених заходів був затриманий ОСОБА_7 , який зізнався у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_10 та викрадені автомобіля «Лексус» яке ним вчинено із ОСОБА_8 та показав обставини вчинення злочину та місце захоронения трупа під час відтворення обстановки та обставин події.

Після цього у м.Краснодон Луганської області, він разом із своїми колегами намагався затримати ОСОБА_8 , який сів у автомобіль «Лексус», але після того, як побачив, що вони за ним слідують, зміг втекти залишивши автомобіль.

У подальшому ОСОБА_8 було оголошено в розшук та затримано.

Показаннями свідка ОСОБА_25 , який будучи допитаним в судовому засіданні, у првній мірі підтвердив показання надані ним на досудовому слідстві та суду показав, що працюючи на посаді оперуповноваженого відділу розкриття злочинів, пов`язаних з незаконним заволодінням автотранспортом ВКР Подільського РУ ГУМВС України в місті Києві дізнався про те, що до Подільського РУ ГУМВС України в місті Києві звернувся громадянин із заявою про те, що його знайомий поїхав з дому автомобілем «Лексус» та не провернувся.

Проведеними оперативно-розшуковими заходами було встановлено, що до вчинення злочину причетні мешканці Луганської області, один із яких, а саме ОСОБА_7 пізніше був затриманий та зізнався у вчиненні умисного вбивства та викрадені автомобіля та розповів і показав при відтворенні обстановки та обставин події, що він ці злочини вчинив із ОСОБА_8 .

Після цього, він із своїми колегами прибули до міста Краснодон Луганської області, для того, що розшукати автомобіль «Лексус» та ОСОБА_8 . Через деякий час автомобіль був знайдений та вони побачили, що до нього сідає ОСОБА_8 . Було прийнято рішення вести спостереження за ОСОБА_8 та пізніше його затримати, однак після того коли він побачив супровід то залишив автомобіль та зміг втекти.

Показаннями свідка ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , які будучи допитаними в судовому засіданні, у повній мірі підтвердили свої показання надані ними під час досудового слідства та надали суду показання аналогічні показам свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_28 суду показав, що працюючи слідчим Подільського РУ ГУМВС України в м. Києві у нього в провадженні перебувала кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , яку провівши деякі слідчі дії він передав до ГУМВС України у м. Києві.

ОСОБА_7 , який був затриманий першим, добровільно зізнався у вчиненому дав зізнавальні показання та розказав і показав при відтворенні обстановки та обставин подіїх, як вони разом із ОСОБА_8 вбили ОСОБА_10 та заволоділи автомобілем «Лексус». При обох слідчих діях брав участь захисник. Буд-який тиск на ОСОБА_7 не чинився, показання він давав добровільно, тілесних ушкоджень на ньому він не пам`ятає. Щодо того, що у протоколах допиту свідків зазначено одна дата та час то це є технічною помилкою, так як деякі свідки допитувалися в один день, один після одного.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_29 суду показав, що брав участь разом із своїм знайомим ОСОБА_30 у якості понятих при відтворенні обстановки та обставин події. На автобусі вони похїали на вул. Бориспільську в м. Києві де в лісі було знайдено труп ОСОБА_10 .

Будь-якого тиску на підсудного здійснено не було та він все розповідав і показував добровільно.

Також свідок зазначив, що являється знайомим ОСОБА_11 , однак жодним чином не зацікавлений у результатах розгляду кримінальної справи, а лише був понятим, засвідчував те, що бачив шляхом проставлення своїх підписів у протоколах які складалися.

Свідок ОСОБА_31 суду показав, що 25.11.2011 року був запрошений працівниками міліції у якості понятого при проведенні слідчих дій по розкриттю вбивства ОСОБА_10 .

На місце де відбулося вбивство та де був закопаний труп ОСОБА_10 вони їхали на автобусі разом із слідчим та ОСОБА_7 .

Прибувши на місце, як він пригадує на вул. Бориспільську де були якісь гаражі ОСОБА_7 розповів як все було та показав куди йти до місця де закопаний труп. Йдучи по лісопосадці обвинувачений розповідав та коментував як все відбувалося. На місці на яке вказав ОСОБА_7 було знайдено труп ОСОБА_10 .

Також свідок зазначив, що із потерпілим ОСОБА_11 він перебуває у дружніх відносинах.

Будь-якої зацікавленості у результатах розгляду кримінальної справи не має. Понятим погодився бути добровільно та своїми підписами у документах які складалися сумлінно та чесно засвідчив факти які у них вказані.

Крім показань підсудних, потерпілих та свідків, вина ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 289, п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 185 КК України підтверджується:

Протоколом усної заяви про злочин від 20.11.2011 року, згідно якої ОСОБА_11 повідомив про те, що ОСОБА_10 19.11.2011 року поїхав з дому автомобілем «Lexus LX 470» та не повернувся (т.1, а.с. 45).

Протоколами огляду місця події від 20.11.2011 року, згідно яких оглянуто квартиру АДРЕСА_4 , звідки пішов та не повернувся ОСОБА_10 , де вилучено один слід пальця руки, зубну щітку, гребінець, сліди пальців рук, стакан, пару кросівок, 13 аркушів формату А-4 (т.1, а.с.48-52; 53-73).

Протоколом огляду місця події від 24.11.2011 року згідно якого оглянуто автомобіль «Деу Ланос», д.н.з. НОМЕР_3 , який знаходився за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Броварська, 54 та вилучено мікрооб`єкти з заднього сидіння автомобіля, рукавичку, інструкцію з використання стартового пакету МТС, моток клейкої стрічки типу «скотч», металеву пластину з номерним знаком НОМЕР_4 , сухий листок з дерева, килимок з багажника автомобіля (т.1, а.с.75-82).

Протоколом огляду місця події від 25.11.2011 року, згідно якого в приміщення Подільського РУ ГУМВС України в місті Києві, за адресою: м. Київ, вул. Хорива, 20, оглянуто речі ОСОБА_7 та вилучено рюкзак, два ключі, портмоне з пластиковими картками, два мобільні телефони, дві сім-карти та документи на автомобіль «Део Ланос», д.н.з. НОМЕР_2 . (т.1, а.с.83-89).

Протоколом огляду місця події від 25.11.2011 року, згідно якого оглянуто труп ОСОБА_10 , який знаходився закопаним на території Дарницького лісництва в місті Києві, в місці на яке вказав ОСОБА_7 (т.1, а.с. 90-95).

Протоколом виїмки від 27.11.2011 року, згідно якого з автостоянки розташованої за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Броварська, 54, вилучено автомобіль «Део Ланос», д.н.з. НОМЕР_2 (т.1, а.с. 97-100).

Протоколом огляду та вилучення від 26.11.2011 року, згідно якого у приміщенні моргу № 2 по вул. П.Запорожця, 26 в м. Києві вилучено джинси, пасок, шкарпетки, футболку, реглан, спідню білизну, лосини, в яких був одягнений труп ОСОБА_10 (т.1, а.с. 101-102).

Протоколом огляду та вилучення від 26.11.2011 року, згідно якого в приміщенні моргу № 2 по вул. П.Запорожця, 26 в м. Києві вилучено зрізи нігтьових пластин трупа ОСОБА_10 (т.1, а.с. 103).

Протоколом огляду місця події від 27.11.2011 року, згідно якого оглянуто ділянку місцевості на території Дарницького лісництва в місті Києві, де було виявлено труп ОСОБА_10 та вилучено 4 зразки ґрунту (т.1, а.с. 104-109).

Протоколом впізнання трупа невідомого від 26.11.2011 року, згідного якого ОСОБА_32 у трупі невідомого чоловіка впізнав свого сина ОСОБА_10 (т.1, а.с. 132).

Протоколом пред`явлення предметів для впізнання від 21.12.2011 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_11 серед пред`явлених йому для впізнання кросівок, в кросівках, вилучених 25.11.2011 року під час відтворення обстановки та обставин події з ОСОБА_7 , впізнав кросівки, в які був одягнений ОСОБА_10 в день зникнення (т.1, а.с. 164-166).

Протоколом відтворення обстановки та обставин події із застосуванням відеозапису від 25.11.2011 року, та самим відеозаписом під час якого підозрюваний ОСОБА_7 , в присутності понятих та адвоката, розповів та показав на місцевості, за яких обставин ним та ОСОБА_8 було вчинено умисне вбивство ОСОБА_10 , а також показав де саме вони закопали труп ОСОБА_13 (т.4, a.c. 17-22).

Протоколом огляду документів, згідно якого оглянуто роздруківки телефонних дзвінків абонентських номерів НОМЕР_5 ; НОМЕР_6 ; НОМЕР_7 ; НОМЕР_8 ; НОМЕР_9 ; НОМЕР_10 оператора мобільного зв`язку ПрАТ «МТС Україна» за період з 15.10.2011року по 10.12.2011 року, які були вилучені у ПрАТ «МТС Україна» на підставі постанови Апеляційного суду м. Києва від 18.01.2012 року, згідно яких встановлено телефонні зєднання між ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 .

Зокрема, встановлено неодноразові телефонні зєднання між абонетським № НОМЕР_10 , який належить ОСОБА_7 та абоненським № НОМЕР_11 , який належить потерпілому ОСОБА_10 (т.3 а.п.150-152), які підтверджують показання ОСОБА_7 надані під час допиту у якості підозрюваного від 25.11.2011 року та при відтворенні обстановки та обставин події від 25.11.2011 року, проте, що ОСОБА_7 зізвонювався із ОСОБА_10 в тому числі і 19.11.2011 року о 21.58 год. знаходячись за адресою:м. Київ, вул. Лугова, 9 ТРЦ «Караван», тобто в місці де, зі слів ОСОБА_7 , вони зустрілися із ОСОБА_33 перед вбивством.

Також телефонні зєднання між абоненськими №813, 38, які належить ОСОБА_7 та між абоненськими №51, НОМЕР_8 які належить ОСОБА_8 , підтверджують, що починаючи із 16.11.2011 року і до моменту вчинення злочину, як ОСОБА_7 так і ОСОБА_8 перебували у м. Києві, що у повному опсязі спростовує показання підсудного ОСОБА_8 про те, що він приїхав у м. Київ 19.11.2011 року, та підтверджує показання підсудного ОСОБА_7 від 25.11.2011 року надані ним якості підозрюваного та при відтворенні обстановки та обставин події, про те, що вони із ОСОБА_8 приїхали до м. Києва разом та разом вчинили вбивство потерпілого ОСОБА_10 (т.3, а.с.80-152).

Детальний аналіз телефонних зєднань між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (т.3, а.с.80-152), підтверджує те, що до 16.11.2011 року, як ОСОБА_7 так і ОСОБА_8 знаходилася у Луганській області. З 16.11.2011 року до 20.11.2011 року обоє підсудних знаходилися у м. Києві. Після 20.11.2011 року, знову ж таки, і ОСОБА_34 і ОСОБА_8 знаходилися у Луганській області, що є однозначним підтвердженням правдивості та істиністі показань ОСОБА_7 під час допиту у якості підозрюваного та під час відтворення обстановки та обставин події.

Протоколом огляду документів, згідно якого оглянуто роздруківку телефонних дзвінків абонентського номеру НОМЕР_12 оператора мобільного зв`язку ТОВ «ACTEЛІТ» за період з 15.10.2011 року по 10.12.2011 року, яку було вилучено у ТОВ «АСТЕЛІТ» на підставі постанови Апеляційного суду м. Києва від 18.01.2012 року, згідно якої встановлено телефонні зєднання між ОСОБА_8 , ОСОБА_7 після вчинення злочину (т.3, а.с. 155-162).

Протоколом огляду документів, згідно якого оглянуто роздруківку телефонних дзвінків абонентського номеру НОМЕР_13 оператора мобільного зв`язку ЗАТ „Kyivstar GSM за період з 15.10.2011 року по 10.12.2011 року, яку було вилучено у ЗАТ „Kyivstar GSM на підставі постанови Апеляційного суду м. Києва від 18.01.2012 року, згідно якої встановлено зв`язок між ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 та місце знаходження ретранслятору в зоні дії яких знаходились ОСОБА_7 та ОСОБА_8 після вчинення злочину (т.3, а.с. 165-174).

Речовими доказами, а саме: парою чоловічих кросівок; сім-карткою оператора мобільного зв`язку «КИЇВСТАР» серійний номер НОМЕР_14 ; сім- карткою оператора мобільного зв`язку «МТС» серійний номер НОМЕР_15 ; мобільним телефоном «Самсунг», ІМЕІ НОМЕР_16 , сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Лайф» № НОМЕР_17 ; мобільним телефоном «Нокія», ІМЕІ НОМЕР_18 , матерчатою рукавичкою, інструкцію до стартового пакету МТС із зазначенням абонентського номеру НОМЕР_19 , мотком клейкої стрічки типу «скотч», матерчатом килимком, 4 зразками ґрунту; мікрооб`єктами з заднього сидіння автомобіля; одягом з трупа ОСОБА_10 ; клейкою стрічкою типу «скотч», якою було обмотано голова та обличчя трупа ОСОБА_35 , які знаходяться на зберіганні в камері схову ГУМВС України в Києві (т.2, а.с. 194-195; 214-226).

Свідоцтвом НОМЕР_20 про реєстрацію транспортного засобу марки DEWOO LANOS, 1,5, реєстраційний номер НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_36 ; довіреністю від імені ОСОБА_37 про уповноваження ОСОБА_8 та ОСОБА_7 розпоряджатися автомобілем «DAEWOO LANOS» реєстраційний номер НОМЕР_2 ; страховим полісом № АА 7854203 на ім`я ( ОСОБА_36 щодо страхування автомобіля «DAEWOO LANOS» реєстраційний номер НОМЕР_2 ; висновком спеціаліста з комплексного дослідження транспортного засобу - автомобіля «DAEWOO LANOS» реєстраційний номер НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_36 , які знаходяться при матеріалах кримінальної справи (т.2, а.с. 214-218).

Автомобілем «DAEWOO Lanos», 2001 року випуску, д.р.н. НОМЕР_2 , №- шасі НОМЕР_21 , який зберігається на території Подільському РУ ГУМВС України в місті Києві (т.3, а.с. 3).

Висновком судово-медичної експертизи № 150/2934/2 від 17.02.2012, згідно якого смерть ОСОБА_10 настала від механічної асфіксії внаслідок закриття отворів рота та носа стороннім тілом (липкою стрічкою), що підтверджується наявністю на голові трупа липкої прозорої стрічки, що повністю закриває отвори носа та рота, ознаками здуття легенів, набряком легенів, крапковими крововиливами у сполучнотканинні оболонки очей, шкіру обличчя, шиї, миски нирок, округлими крововиливами на поверхні серця та легенів, рясністю трупних тлям, блідістю шкіри носо-губного трикутника та навколо рота на тлі синюшності шкіри обличчя, переважно підвищеним кровопостачанням внутрішніх органів, рідким станом крові в сідинах, даними гістологічного дослідження. Закриття отворів рота та носа, як вид механічної асфіксії, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя та знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_10 .

Смерть ОСОБА_10 настала не менше ніж за дві-три доби до судово- медичного дослідження трупа в морзі (26.11.2011) та могла настати в період часу вказаного в постанові (19.11.2011 в період часу з 22.00 до 23.59) (т. 2, а.с. 14-25).

Висновком грунтознавчої експертизи № 1803/х від 29.12.2011 року, згідно якого речовини, які виявлені на кінчиках пальців долонної сторони перчатки, яка вилучена 24.11.2011 року з багажнику автомобіля «Део Ланос», д.н.з. НОМЕР_2 , є не карбонатним піском зеленувато-коричневого кольору та мають спільну родову належність зі зразком ґрунту № 1, вилученому 27.11.2011 року з ями на території Дарницького лісництва за 1 км. від Бориспільського шосе та за 150 м. від вул. Бориспільська в місті Києві (т.2, а.с. 97-103).

Висновком судово-хімічної експертизи № 550хс від 10.02.2012 року, згідно якого на плівці, на яку вилучались мікрооб`єкти під час огляду місця події з заднього сидіння автомобіля «Део Ланос», д.н.з. НОМЕР_2 , виявлено близько 14 довго ворсових об`єктів коричневого кольору, що зовнішньо нагадують волосини та нашарування текстильних волокон неоднакових за кольором та різної природи, а саме: волокна вовни, бавовни та хімічні волокна.

На плівці, на яку вилучались мікрооб`єкти під час огляду місця події з заднього сидіння автомобіля «Део Ланос», д.н.з. НОМЕР_2 , вилучено 145 текстильних волокон. Серед вилучених волокон виявлено 26 волокон бавовни помаранчевого кольору, які мають спільні родові ознаки з волокнами, що входять до складу джемпера ОСОБА_10 та виявлено 18 волокон бавовни темно-синього кольору з переходом в сині та білі кольори, які мають спільні родові ознаки з волокнами, що входять до складу брюк ОСОБА_10 , в які він був вдягнений на момент вчинення вбивства та які вилучені 26.11.2011 року в приміщенні моргу № 2 (т.2, а.с. 116-127).

Висновком амбулаторної комплексної судово-психолого-психіатричної і наркологічної експертизи № 1314 від 27.12.2011 року, згідно якого ОСОБА_7 у період часу до якого відноситься інкримінована йому дія, якою-небудь психічною хворобою, тимчасовим розладом психічної діяльності чи іншим хворобливим станом психіки не страждав і за своїм психічним станом тоді міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

ОСОБА_7 на даний час також психічно здоровий і за своїм психічним станом може усвідомлювати значення своїх дії та керувати ними.

ОСОБА_7 за своїм психічним станом не потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру.

ОСОБА_7 хронічним алкоголізмом чи якою-небудь наркоманією не страждає.

ОСОБА_7 , як невиявляючий якої-небудь наркотичної чи алкогольної залежності, не потребує застосування до нього з даного приводу яких-небудь заходів медичного характеру.

ОСОБА_7 за своїм психічним станом може приймати участь в слідчих діях; спроможний правильно сприймати обставини, що мають значення для справи і давати про них вірні показання.

В період інкримінованого діяння ОСОБА_7 не перебував в стані фізіологічного афекту.

ОСОБА_7 не виявляє таких індивідуально-психологічних особливостей, які суттєво впливають на його поведінку, в тому числі і в період інкримінованого діяння.

ОСОБА_7 не виявляє ознак підвищеної навіюваності або схильності до фантазування, він самостійний в своїх судженнях та поведінці. За рівнем психічного розвитку та за наявних індивідуально-психологічних особливостей, ОСОБА_7 здатний правильно сприймати обставини, що мають значення для справи, та може давати відповідні показання (т.2, а.с. 166-167).

Висновком амбулаторної комплексної судово-психолого-психіатричної і наркологічної експертизи № 1320 від 29.12.2011, згідно якого ОСОБА_8 у період часу до якого відноситься інкримінована йому дія, якою-небудь психічною хворобою, тимчасовим розладом психічної діяльності чи іншим хворобливим станом психіки не страждав і за своїм психічним станом тоді міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

ОСОБА_8 на даний час також психічно здоровий і за своїм психічним станом може усвідомлювати значення своїх дії та керувати ними.

ОСОБА_8 за своїм психічним станом не потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру.

ОСОБА_8 хронічним алкоголізмом чи якою-небудь наркоманією не страждає.

ОСОБА_8 , як невиявляючий якої-небудь наркотичної чи алкогольної залежності, не потребує застосування до нього з даного приводу яких-небудь заходів медичного характеру.

ОСОБА_8 за своїм психічним станом може приймати участь в слідчих діях; спроможний правильно сприймати обставини, що мають значення для справи і давати про них вірні показання.

В період інкримінованого діяння ОСОБА_8 не перебував в стані фізіологічного афекту.

ОСОБА_8 не виявляє таких індивідуально-психологічних особливостей, які суттєво впливають на його поведінку, в тому числі і в період інкримінованого діяння.

ОСОБА_8 не виявляє ознак підвищеної навіюваності або схильності до фантазування, він самостійний в своїх судженнях та поведінці. За рівнем психічного розвитку та за наявних індивідуально-психологічних особливостей, ОСОБА_8 здатний правильно сприймати обставини, що мають значення для справи, та може давати відповідні показання (т.2, а.с. 166-167).

Оцінюючи зібрані по кримінальній справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винність підсудних ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, які їм інкриміновано знайшла своє повне підтвердження в ході судового слідства.

До показань підсудного ОСОБА_7 про те що умислу на вбивство ОСОБА_10 він не мав та не вчиняв злочини разом із ОСОБА_8 , а також до показань ОСОБА_8 про те, що він не має ніякого відношення до вчинених злочинів, суд ставиться критично та не бере їх до уваги, оскільки вони у повному опсязі спростовуються комплексом чітких, зрозумілих, послідовних, логічних, достатніх та таких, що співсвтавляються між собою та доповнюють один одного доказів у кримінальній справі.

Зокрема, вказані показання спростовуються показаннями ОСОБА_7 від 25.11.2011 року у якості підозрюваного (т.4 а.с.11-16) та протоколом відтворення обстановки та обставин події від 25.11.2011 року із ОСОБА_7 , який чітко, зрозуміло та повно розказав як вони разом із ОСОБА_8 вчинили вбивство ОСОБА_10 та заводіли автомобілем «Лексус» та речами які були із останнім.

Покладаючи у основу вироку разом із іншими доказами по кримінальній справі зізнавальні показання ОСОБА_7 отримані під час досудового слідства та оцінюючи заяви підсудного, що ці показання ним були надані в результвті психологічного та фізичного тиску з боку працівників міліції, суд враховує те, що на підставі ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 19.02.2015 року (т.7 а.с.66-67) була проведенна перевірка заяв підсудногто ОСОБА_7 , в рузальтаті якої заяви підсудного свого підтвердження не знайшли (т.7 а.с.197-199).

Разом із цим, оцінюючи вказані показання ОСОБА_7 , суд враховуєж те, що допит у якості підозрюваного 25.11.2011 року (т.4 а.с.11-16), та відтворення обстановки та обставин події від 25.11.2011 року (т.4 а.с.17-22) було проведено із участю захисника, а відтворення, крім цього, з участю ще й двох понятих, що виключає можливість застосування до ОСОБА_7 будь-якого тиску, і саме ці показання суд вважає істиними.

Крім цього сам підсудний ОСОБА_7 не заперечував у судовому засіданні, що ним було вчинено вбивство ОСОБА_10 , а труп закопано, отже і ці показання здобуті уже в судовому засіданні частково підтверджують показання надані ним під час допиту у якості підозрюваного та при відтворенні обстановки та обставин події. Фактично змінені ним показання в судовому засіданні стосуються лише участі у вчиненні злочинів ОСОБА_38 .

Така позиція, на думку суду є способом захисту та спрямована, виключно на помякшення кримінальної відповідальності за вчинені злочини.

Також показання ОСОБА_7 отримані в результаті допиту його у якості підозрюваного 25.11.2011 року (т.4 а.с.11-16), та відтворення обстановки та обставин події від 25.11.2011 року (т.4 а.с.17-22), як суд уже зазначав є послідовними, логічними чіткими та детальними, у тому числі, щодо вчинення злочину саме із ОСОБА_8 , та надані дуже точно двічі, при допиті у якості підозрюваного та при відтворенні обстановки та обставин події, що виключає можливість отримання їх у результаті тиску з боку працівників міліції та підтверджує їх правдивість.

Разом з тим, не витримують жодної критики і показання підсудного ОСОБА_8 про те, що він приїхав до м. Києва 19.11.2011 року та немає жодного відношення до вчинених злочинів, оскільки такі показання окрім показань ОСОБА_7 у якості підозрюваного та при відтворенні обстановки та обставин події, повністю спростовуються телефонними зєднаннями між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які мали місце з 16.11.2011 року по 20.11.2011 року у м. Києві, із привязкою до ретрансляторів у м. Києві (т.3 а.с.80-152).

Також оцінюючи показання свідків ОСОБА_19 , та ОСОБА_21 про те, що допит на досудовому слідстві був проведений у результаті застосування до них з боку працівників міліції психологічного тиску, суд виходить із того, що на підставі ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 28.04.2014 року (т.6, а.с.200-201) була проведена перевірка цих фактів, та у відповідності до висновку від 31.07.2014 року (т.7, а.с.12-15) у діях працівників міліції не виявлено порушення чинного законодавство.

Разом із тим, покладаючи в основу вироку разом із іншими доказами у кримінальній справі, саме показання свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_39 отримані на досудовому слідстві, суд бере до уваги те, що вони являються родичами підсудного ОСОБА_8 та намагаються допомогти йому уникнути кримінальної відповідальності за вчинені злочини. Також суд враховує те, що вони спочатку звернулися до суду із заявою про відмову від дачі показань на підставі ст.63 КК України (т.6 а.с.78), а пізніше самостійно з власної ініціативи з`явилися до суду та надали показання, однак протилежні тим, які надавали на досудовому слідстві, тому таким діям свідків праіцівниками поліції повинна бути надана окрема правова оцінка.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винність підсудних ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні злочинів передбачених ч.3 ст.289, п.п.6,12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.185 КК України знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження та підтверджується поза розумним сумнівом, комплексом, достатньо переконливих, чітких, неспростовних і узгоджених між собою доказів.

Дії підсудного ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч.3 ст.289 КК України, як некзаконне заволодіння транспортним засобом, за попередньою змовою групою осіб, поєднане із насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого та погрозою застосування такого насильства, також дії підсудного ОСОБА_7 суд кваліфікує за п.п.6,12 ч.2 ст.115 КК України, як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, крім цього дії ОСОБА_7 підлягають кваліфікації за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб.

Дії підсудного ОСОБА_8 суд кваліфікує за ч.3 ст.289 КК України, як некзаконне заволодіння транспортним засобом, за попередньою змовою групою осіб, поєднане із насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого та погрозою застосування такого насильства, також дії підсудного ОСОБА_8 суд кваліфікує за п.п.6,12 ч.2 ст.115 КК України, як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, крім цього дії ОСОБА_8 підлягають кваліфікації за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб.

Обставин, що пом`якшують покарання підсудним ОСОБА_7 та ОСОБА_8 згідно ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 згідно ст. 67 КК України - судом не встановлено.

Згідно з ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні виду та міри покарання підсудному ОСОБА_7 суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, особу підсудного, а саме те, що він раніше не судимий до кримінальної відповідальності притягується вперше, не одружений, не працює, має середню-спеціальну освіту, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, за місцем проживання харектирузується формально-позитивно, своєї вини у вчиненні злочинів передбачених ч.3 ст.289, п.п.6,12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.185 КК України не визнав.

Також вирішуючи питання, щодо виду та міри покарання підсудному ОСОБА_7 суд враховує, те що злочини вчинені ОСОБА_7 проти життя та здоровя особи, які Конституція України відносить до найвищих соціальних цінностей, проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також проти власності, які є умисними, та два із них є особливо тяжкими, крім цього суд бере до уваги той факт, що у результаті злочинної діяльності ОСОБА_7 настав найтяжчий, незворотній та непоправний наслідок - у виді смерті людини, тому покарання йому слід приначити у виді позбавлення волі у межах санкцій ч.3 ст.289, ч.2 ст.115, ч.2 ст.185 КК України та на підставі ст.70 КК України остаточне покарання за сукупності злочинів необхідно визначити шляхом часткового складання покарань, і саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 та для запобігання вчиненню ним нових злочинів у майбутньому.

При призначенні виду та міри покарання підсудному ОСОБА_8 суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, особу підсудного, а саме те, що він раніше не судимий до кримінальної відповідальності притягується вперше, не одружений, не працює, має вищу освіту, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, за місцем проживання характеризується формально позитивно, своєї вини у вчиненні злочинів передбачених ч.3 ст.289, п.6 ч.2 ст.115, ч.2 ст.185 КК України не визнав.

Також вирішуючи питання, щодо виду та міри покарання підсудному ОСОБА_8 суд враховує, те що злочини вчинені ОСОБА_8 проти життя та здоровя особи, які Конституція України відносить до найвищих соціальних цінностей, проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також проти власності, є умисними, та два із них є особливо тяжкими, крім цього суд бере до уваги той факт, що у результаті злочинної діяльності ОСОБА_8 настав найтяжчий, незворотній та непоправний наслідок - у виді смерті людини, тому покарання йому слід приначити у виді позбавлення волі у межах санкцій ч.3 ст.289, ч.2 ст.115, ч.2 ст.185 КК України та на підставі ст.70 КК України остаточне покарання за сукупності злочинів необхідно визначити шляхом часткового складання покарань, і саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_8 та для запобігання вчиненню ним нових злочинів у майбутньому.

Цивільний позов підлягає до задоволення у повному опсязі.

Судові витрати слід стягнути із підсудних.

Питання речових доказів слід вирішити у порядку передбаченому ст.81 КПК України в редакції 1960 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст,65,66,67,70 КК України, ст.ст. 321, 323-324 КПК 1960 року,

З А С У Д И В :

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочинів передбачених ч.3 ст.289, п.п.6,12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання:

за ч.3 ст.289 КК України у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є у його власності;

за п.п.6,12 ч.2 ст.115 КК України у виді 13 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є у його власності;

за ч.2 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарань, остаточне покарання за сукупністю злочинів ОСОБА_7 паризначити у виді 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є у його власності.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, у строк покарання ОСОБА_7 зарахувати попереднє ув`язнення з розрахунку, один день попереднього увязнення - два дні позбавлення волі, відраховуючи початок строку відбування покарання із 25.11.2011 року.

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочинів передбачених ч.3 ст.289, п.п.6,12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання:

за ч.3 ст.289 КК України у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є у його власності;

за п.п.6,12 ч.2 ст.115 КК України у виді 13 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є у його власності;

за ч.2 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарань, остаточне покарання за сукупністю злочинів ОСОБА_8 паризначити у виді 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є у його власності.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, у строк покарання ОСОБА_8 зарахувати попереднє ув`язнення з розрахунку, один день попереднього увязнення - два дні позбавлення волі, відраховуючи початок строку відбування покарання із 09.12.2011 року.

Цивільний позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 180 793 гривні 80 копійок матеріальної шкоди.

Стягнути із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь держави 703, 24 грн. за проведення експертизи № 1106 мб від 12.01.2012 року (т.2 а.с.36-38), 984,48 грн. за проведення експертизи №1107 мб від 15.01.2012 року (т.2 а.с.48-50), 703,20 грн. за проведення експертизи № 1108 мб від 12.01.2012 року (т.2 а.с.60-62), 843,84 грн. за проведення експертизи №1109 мб від 15.01.2012 року (т.2 а.с.72-74), 562,56 грн. за проведення експертизи №1119 мб від 19.01.2012 року (т.2 а.с.82-84), 930,24 грн. за проведення експертизи №1803/х від 29.12.2011 року (т.2 а.с.96-101), 1015,20 грн. за проведення експертизи №550 хс від 10.02.2012 року (т.2 а.с.116-120), 225,12 грн. за проведення експертизи №676 від 28.11.2011 року (т.2 а.с.133-136), 225,12 грн. за проведення експертизи №685 від 28.11.2011 року (т.2 а.с.142-144), 562,80 грн. за проведення експертизи № 1/д від 24.02.2012 року (т.2 а.с.153-156).

Речові докази: пару чоловічих кросівок (т.2, а.с. 194-195) передати родичам ОСОБА_10 , а у разі їх відмови знищити, сім-картку оператора мобільного зв`язку «КИЇВСТАР» серійний номер НОМЕР_14 ; сім-картку оператора мобільного зв`язку «МТС» серійний номер НОМЕР_15 ; матерчату рукавичку, інструкцію до стартового пакету МТС із зазначенням абонентського номеру НОМЕР_19 , моток клейкої стрічки типу «скотч», матерчатий килимком, 4 зразками ґрунту; мікрооб`єкти з заднього сидіння автомобіля; одягом з трупа ОСОБА_10 ; клейку стрічку типу «скотч», якою було обмотано голова та обличчя трупа ОСОБА_35 , які знаходяться на зберіганні в камері схову ГУМВС України в Києві (т.2, 214-226) знищити, мобільний телефоном «Самсунг», ІМЕІ НОМЕР_16 , сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Лайф» № НОМЕР_17 ; мобільний телефоном «Нокія», ІМЕІ НОМЕР_18 (т.2, 214-226) конфіскувати в жохід держави.

Свідоцтво НОМЕР_20 про реєстрацію транспортного засобу марки DEWOO LANOS, 1,5, реєстраційний номер НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_36 ; довіреністю від імені ОСОБА_37 про уповноваження ОСОБА_8 та ОСОБА_7 розпоряджатися автомобілем «DAEWOO LANOS» реєстраційний номер НОМЕР_2 ; страховим полісом № АА 7854203 на ім`я ( ОСОБА_36 щодо страхування автомобіля «DAEWOO LANOS» реєстраційний номер НОМЕР_2 ; висновком спеціаліста з комплексного дослідження транспортного засобу - автомобіля «DAEWOO LANOS» реєстраційний номер НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_36 , які знаходяться при матеріалах кримінальної справи (т.2, а.с. 214-218) знищити.

Автомобіль «DAEWOO Lanos», 2001 року випуску, д.р.н. НОМЕР_2 , №- шасі НОМЕР_21 , який зберігається на території Подільському РУ ГУМВС України в місті Києві (т.3, а.с. 3) конфіскувати в дохід дножави.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом 15 діб з моменту його проголошення, а засудженими в той же строк з дня отримання ним копії вироку.

Головуючий суддя :

Судді: