Справа № 523/3407/16-к
В И Р О К
Іменем України

29.04.2016 року м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілої - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м.Одеси обвинувальний акт по матеріалам кримінального провадження №0000773 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, росіянина, маючого вищу освіту, одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, 2002 року народження, працюючого заступником директора ПП «Юго-Восток», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не засудженого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

11 жовтня 2015 року, близько 13.00 години ОСОБА_6 допустив порушення вимог п. 2.3 б), п. 10.1 та 12.3 «Правил дорожнього руху» України, які зобов`язують водія:

п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п. 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п.12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Порушення виразилося в тому, що водій ОСОБА_6 , у зазначений день та час, у світлий час доби, керуючи технічно справним автомобілем «НYUNDAI SANTA FE», д/н НОМЕР_1 , рухаючись по вул.Дніпропетровська дорога в м. Одесі, з боку вул. Генерала Бочарова у напрямку вул. Паустовського, напроти буд.№126 к.1, з метою розвороту для руху в зворотному напрямку, виїхав на спеціально облаштоване місце для розвороту транспорту, де зупинився, щоб надати дорогу транспортним засобам, які рухались в односторонньому порядку у напрямку вул. Генерала Бочарова, тобто праворуч від нього.

Після появи можливості завершити маневр розвороту, водій ОСОБА_6 уважним не був, неналежно стежив за дорожньою обстановкою, продовжив рух, завершуючи виконання маневру розвороту ліворуч, та розвинувши швидкість руху керованого ним автомобіля приблизно до 5-10 км/год, безпечної швидкості руху не обрав, заходів до зниження швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу не вжив, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_5 , яка у темпі кроку перетинала проїзну частину вул.Дніпропетровська дорога з права наліво по напрямку руху автомобіля.

Так як, ОСОБА_6 свою вину визнав повністю, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, погодився на спрощену форму судового розгляду, а саме просив не досліджувати докази, які він не оспорює, що передбачено ст.349 ч.3 КПК України, наслідки застосування якої роз?яснені учасникам розгляду справи, суд з?ясувавши думку учасників процесу, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням характеризуючих матеріалів кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за викладених в обвинувальному акті обставин визнав повністю, у вчиненому щиросердно розкаявся, не оспорював обставин скоєння кримінального правопорушення, та пояснив, що дійсно в жовтні місяці 2015 року близько 13 години 30 хвилин він керував автомобілем «НYUNDAI SANTA FE», д/н НОМЕР_1 , рухався по вул.Дніпропетровська дорога в м.Одесі. Та побачивши свого знайомого, з яким хотів привітатися, відволікся від управління автомобілем, швидкість якого була незначною, оскільки він лише рушив з місця, внаслідок чого зачепив пішохода ОСОБА_5 , яка впала, після чого він відразу зупинився. Крім того, зазначив, що все відшкодував потерпілій, допомагав у лікуванні.
Вищевказані покази обвинуваченого також підтвердила сама потерпіла ОСОБА_5 , яка в судовому засіданні зазначила, що дійсно обвинувачений ОСОБА_6 допомагав їй у лікуванні, привозив до поліклініки, здійснював оплату за лікування, вказала, що претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має.
Згідно висновку експерта №6126 від 29.10.2015 року, автомобіль НYUNDAI SANTA FE в лівій фронтально-боковій передній частині в області головної фари на панелі переднього бампера має сліди впливу об`єкта без рівноміцних виступаючих кромок, із залишенням у місцях контакту потертостей грязьо-пилового шару, можливих для утворення при контакті з тілом, предметами приналежності людині, в умовах ДТП (наїзду на пішохода).
Згідно з висновком судово-медичної експертизи №3039 від 14.12.2015/11.01.2016 рр, ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді: черепно-мозкової травми в єдиний комплекс якої входять забій м`яких тканин в правій потиличній області, перелом кісток склепіння та основи черепу (а саме: перелом піраміди правої скроневої кістки з поширенням на лямбдоподібний шов), який супроводжувався крововиливом в піраміду скроневої кістки та барабанну порожнину; забій головного мозку у вигляді епідурального крововиливу (крововиливу над твердою мозковою оболонкою) в потиличній та скроневій ділянках правої півкулі, субарахноідального крововиливу (крововиливу під м`якою мозковою оболонкою), вказана черепно-мозкова травма відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, а також ОСОБА_5 отримала переломи зовнішньої та внутрішньої щиколоток лівої гомілки, що супроводжувались гемартрозом (крововиливом в порожнину гомілково-ступневого суглобу), які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Вказані ушкодження спричинені ударною дією тупих, твердих предметів, якими могли бути частини кузова легкового автомобілю та дорожнє покриття в умовах ДТП (зіткнення автомобіля та пішохода).
Відповідно до висновку автотехнічної експертизи № 332 від 11.02.2016 року належна реалізація вимог пунктів 2.3 б), 10.1 та 12.3 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, забезпечувала водієві автомобіля технічну можливість запобігти наїзду на пішохода.
Аналіз всіх даних, покладених в обґрунтування обвинувального акту, дозволяє суду дійти висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованого йому злочинного діяння, і зазначені докази суд вважає належними, допустимими, достовірними і достатніми для постановлення вироку.

Давши оцінку і проаналізувавши всі дані, здобуті в ході судового слідства, суд, приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення і кваліфікує його дії за ст.286 ч.2 КК України за кваліфікуючими ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд, у відповідності зі ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його суспільну небезпеку, особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Обставин, які згідно ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

До обставин, які згідно ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд відносить повне визнання своєї провини обвинуваченим, щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення і сприяння в його розкритті, добровільне відшкодування завданого збитку, надання медичної та іншої допомоги потерпілій безпосередньо після вчинення протиправного діяння, а також позитивну характеристику.

Крім того, при призначенні покарання суд враховує сімейний стан обвинуваченого, який є одруженим з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має на утриманні неповнолітню дитину, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , також враховує те, що до здійснення інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення ОСОБА_6 раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, є особою раніше не судимою, вперше скоїв вищевказаний злочин.

Також при призначенні обвинуваченому покарання судом враховується думка потерпілої ОСОБА_5 , яка в судовому засіданні зазначила, що не має до обвинуваченого претензій матеріального характеру, просила суд не призначати обвинуваченому суворого покарання.

Більш того, судом враховується положення п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 року, відповідно до якого при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
Призначенні покарання суд також враховує, що відповідно до вимог ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, проаналізувавши докази матеріалів кримінального провадження, враховуючи суспільну небезпеку скоєного, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , стану його здоров`я, сімейного стану, обставини скоєного кримінального правопорушення, беручи до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, і вважає можливим застосувати до нього дію ст.75 КК України, звільнивши від відбування призначеного покарання з випробуванням.

У той же час, відповідно до вимог ст.76 п. 2, 3 КК України, з метою контролю за поведінкою засудженого для встановлення факту його виправлення, суд вважає за необхідне покласти на засудженого ОСОБА_6 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти в зазначений орган про зміну місця проживання або роботи.

Крім того, при призначенні покарання, а саме вирішення питання пов`язаного з позбавленням права керування транспортними засобами або без такого, судом враховується та обставина, що водійське посвідчення обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно у зв`язку з його трудовою діяльністю, оскільки він працює заступником директора ПП «Юго-Восток», а позбавлення водійського посвідчення може призвести до не можливості повноцінного здійснення ним своєї трудової діяльності, буде позбавлений засобів для його існування, можливості забезпечувати свою родину, в зв`язку з чим, суд вважає за можливе права керування транспортними засобами обвинуваченого не позбавляти.

Згідно реєстру матеріалів досудового розслідування заходи забезпечення не застосовувались.

На підставі вищевикладеного, та керуючись ст.ст. 370, 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України, та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавленням права керування транспортними засобами.

У відповідності до ст.ст.75, 76 п.2, 3 КК України звільнити ОСОБА_6 від призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

Зобов`язати ОСОБА_6 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти до кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання чи роботи.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави в інтересах Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮ України судові витрати за проведення експертиз загальною вартістю 1107 грн 00 коп:

- в розмірі 369 грн 00 коп (згідно акту №6127/10.2);

- в розмірі 369 грн 00 коп (згідно акту №6126/10.4);

- в розмірі 369 грн 00 коп (згідно акту №332/10.2).

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1