Справа № 361/806/16-к
Провадження № 1-кп/361/104/16
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
===============================================================================
16 серпня 2016 року м.Бровари
Броварський міськрайонний суд Київської області в складі судової колегії:
головуючого, судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі - ОСОБА_4
з участю прокурора - ОСОБА_5
потерпілої - ОСОБА_6
обвинуваченої - ОСОБА_7
захисника - ОСОБА_8
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с.Чорне Шахунського району Горьківської області Російська Федерація, із середньою спеціальною освітою, пенсіонерки, працює медсестрою в КМКЛ №3 м.Києва, інвалідності не маючої, зареєстрованої в АДРЕСА_1 , постійно проживаючої в АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , запобіжний захід не обраний, раніше не судиму, -
у вчиненні злочину, передбаченого ст.115ч.1 КК України,-
Обвинувачена ОСОБА_7 , вчинила умисне вбивство, перебуваючи в стані сильного душевного хвилювання, що виникло внаслідок протизаконного насильства та систематичного знущання з боку потерпілого ОСОБА_10 за наступних обставин.
Так, ОСОБА_7 прожила в шлюбі більше 40 років з чоловіком, потерпілим ОСОБА_10 , який протягом всього сімейного життя вживав спиртні напої, після чого лаявся, вчиняв сімейні конфлікти, виганяв її з будинку, ображав нецензурною лайкою та застосовував до неї психічне і фізичне насильство, яке виражалось в нанесенні побоїв та погрозі вбивством, чим принижував честь та гідність останньої. Систематичні психотравмуючі дії з боку потерпілого викликали в неї емоційне напруження. Протиправні дії потерпілого ОСОБА_10 12 липня 2015 року призвели до такого посилення емоційного напруження у неї з вираженим страхом, образою, почуттям приниження, зосередженості емоційних переживань на можливості повторення протиправних дій з боку потерпілого і у неї відбулося часткове звуження свідомості з відчуттям суб`єктивної безвиході, суїцидальними намірами в сполученні з домінуванням афективно обумовленої мотивації досягнути «ліквідації» особистісно непереносимої ситуації. Її свідомість з того часу була фіксована винятково на реалізації виниклої надзначимої мотивації. Все це різко порушило в неї процес цілеполагання та обмежило суб`єктивну уяву про можливі способи вирішити ситуацію яка склалася, що призвело до імпульсивного рішення «вбити потерпілого».
Так, 13 липня 2015 року, приблизно о 03-й годині, ОСОБА_7 , перебуваючи в будинку за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , після чергового конфлікту, який супроводжувався її побиттям, будучи в стані вираженого емоційного напруження, яке здійснило суттєвий вплив на її свідомість та діяльність, що досягло ступеня фізіологічного афекту, з метою вбивства, взявши із господарського приміщення молоток (кувалду), підійшла до ліжка в одній із кімнат будинку за вказаною адресою, де відпочивав ОСОБА_11 та умисно нанесла три удари по голові останньому. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_11 виявлено: три забійні рани в лівій скроневій ділянці, три переломи кісток склепіння черепа, кровонапливність м`яких тканин голови в ділянках ран та переломів. Вказані пошкодження утворились при життєво та викликали розвиток відкритої черепно-мозкової травми, яка привела до смерті ОСОБА_10 . Відкрита черепно-мозкова травма відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпечності для життя та знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
У подальшому, з метою приховування тіла ОСОБА_11 та укриття злочину, ОСОБА_7 шляхом волочіння, перетягнула тіло ОСОБА_11 у двір, який розташований на території домоволодіння, де закопала у землю.
В судовому засіданні допитана обвинувачена ОСОБА_7 послідовно та в повній мірі підтвердила обставини вчиненого нею злочину. У вчиненому щиро розкаюється та просить суд суворо її не карати. Крім того, показала, що із чоловіком ОСОБА_12 прожила у шлюбі 41 рік. Перші роки після одруження жили мирно, вперше бити чоловік почав 35-36 років назад. Останні 15 років постійно жила в страху, дві дочки проживали окремо. ОСОБА_11 зловживав спиртними напоями і, перебуваючи в стані сп`яніння, ставав агресивним, провокував сварки та бив її, застосовував фізичне насильство і до дочок та їх дітей. Часто вона з дітьми ночувала у сусідів, у куми, їй соромно було ходити по чужих людях, тому часто ховалась від чоловіка вдома.
В день святих ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , 12 липня 2015 року, зранку вона поїхала до церкви. Дома була дочка ОСОБА_15 разом із дітьми. Додому вона повернулась об 11 годині. Чоловіка ОСОБА_16 дома не було, але через якийсь час він повернувся, будучи п`яний. Він вдарив двічі її по голові, дочка ОСОБА_17 почала її захищати, але отримала від батька також. Вона вибігла з будинку в чому була, та на велосипеді поїхала до куми ОСОБА_18 , куди приблизно о 13 годині прийшла ОСОБА_19 із донькою. Протягом всього дня вони перебували вдома у ОСОБА_20 . Після 22 години вона подзвонила до дочки ОСОБА_6 , яка повідомила, що повертається додому. В подальшому ОСОБА_19 із донькою залишились ночувати у ОСОБА_21 , а вона пішла додому. У неї боліла спина, оскільки вдень під час побиття, ОСОБА_11 сильно штовхнув її і вона різко сіла на стілець. Коли повернулась додому і зайшла до будинку, то ОСОБА_6 із сином вже спали. Вона зайшла до ванної, побула там 10-15 хвилин, так часто робила, щоб не потрапляти чоловіку на очі. У будинку все було тихо і вона пішла спати, але не могла заснути. Через деякий час, почула, що ОСОБА_11 пройшов через кімнату в якій вона лежала, оскільки така є прохідною. Вона зробила вигляд, що спить, але коли останній повертався назад до своєї кімнати, то підійшов до неї, стягнув за руку із ліжка зі словами вийди вон з хати та нецензурною лайкою вигнав її на вулицю. Вибігла на вулицю та перебувала під навісом. Скільки часу там перебувала не знає, можливо 10-15 хвилин. Була дуже схвильована, боліла голова її ніби розривало, побачила молоток, який стояв під навісом і через який вона постійно спотикалась, взяла його та пішла до будинку. Чоловік лежав на ліжку. Вона вдарила його молотком один раз в голову, здається у висок, чоловік застогнав і вона ще нанесла один чи два удари, але куди саме чітко не пам`ятає. Потім стягнула ОСОБА_16 з ліжка, витягнула на вулицю під навіс. Під навісом до неї прийшло ніби прозріння, вона побачила що чоловік не ворушиться і подумала, що ж вона наробила. Потім перетягнула чоловіка на задній двір. Протягом дня лежала, ні з ким не спілкувалась. Вночі викопала яму в тому місці де вони брали пісок у дворі домогосподарства і закопала чоловіка.
Дуже розкаюється у тому що зробила. Пояснила, що за 40 років шлюбного життя про вбивство чоловіка ніколи не думала, була лише думка зв`язати його, щоб хоч день було спокійно. Сама двічі намагалась покінчити життя самогубством, перший раз років 15 назад, другий раз - 4 роки назад.
Таким чином, обвинувачена ОСОБА_7 не заперечує факт вчинення умисного вбивства потерпілого в стані сильного душевного хвилювання, крім того її вина в цьому встановлена і доведена в процесі судового слідства доказами, показаннями потерпілої, свідків, документами, висновками експертиз, наданих суду сторонами процесу, а також показаннями експертів, які були допитані судом і всі ці докази відповідають вимогам належності та допустимості. а саме:
- показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка пояснила суду, що 12 липня 2015 року приблизно о 22 годині вона приїхала з роботи. На лавочці сиділа баба, яка розповіла, що у нас вдома був скандал, батько п`яний, мати, сестра та племінниця знаходяться у хрещеної ОСОБА_21 . Потім їй зателефонувала мати і вона пішла додому. Її син був вдома і вже спав. Послухала під дверима батькової кімнати і почула, що батько також спить. Переодягнулась і також лягла відпочивати, бо була втомлена після роботи. Зранку біля сараю побачила матір, яка поралась по господарству. Потім пішла і повернулась додому близько 13 години, батька не було вдома. Вона подумала, що він пішов похмелятись. Але батько не повернувся ні того дня, ні наступного, тому 15 липня 2015 року вона поїхала до Броварського відділу поліції і написала заяву про його зникнення.
В кінці листопада 2015 року у кімнаті батька на стіні вона побачила ніби п`ятна крові. Приблизно через тиждень, перебуваючи на старому дворі, побачила, що яма, де батько брав пісок, була закидана гіллям дерев та з одного боку опущена земля. Прийняла рішення розкопати яму і попросила знайомого ОСОБА_22 це зробити. 02 грудня 2015 року він, на її прохання розкопав яму, в якій було виявлено тіло і тому визвали працівників поліції.
Батько з мамою жили погано, він вчиняв бійки та скандали, особливо часто останнім часом. Батько морально задавлював маму, вона була залякана, пригнічена. Батько за життя був грубим, як вип`є було єхидство. Застосовував фізичне насильство не тільки до дружини, але і до неї і до її малолітнього сина.
- показаннями свідка ОСОБА_23 , яка пояснила, що із травня 2015 року проживала разом із батьками, двадцятирічним сином, семирічною донькою, сестрою ОСОБА_24 та племінником.
12 липня 2015 року на свято ОСОБА_13 і ОСОБА_14 батько ОСОБА_11 зранку кудись поїхав на велосипеді, повернувся об 11 годині у стані алкогольного сп`яніння. Почав як завжди скандалити та бити матір. Вона його відштовхувала від мами і сказала останній іти до хрещеної ОСОБА_21 , з чим вона погодилась. Вона залишилась вдома, варила їсти, батько в цей час знаходився вдома, кричав, лаявся. Потім він кудись знову поїхав на велосипеді і вона разом із дочкою також пішла до ОСОБА_21 . Вечором, о 18 годині вона поїхала додому, щоб полити город. Батько був вдома, був п`яний, сидів на пеньку у дворі. Побачивши її, почав кричати, штовхати, вийшов за нею на город. Потім вона знову повернулась до ОСОБА_21 , де і ночувала, а мати пішла додому. Наступного дня близько 10 години вона повернулась додому. Вдома була мама, батька не було. 15 липня 2015 року сестра ОСОБА_6 написала заяву до поліції, оскільки батько так і не повернувся.
Також пояснила, що за життя нічого хорошого від батька як сама так і сестра не бачили і не чули. Він був грубим, агресивним, зловживав спиртними напоями, бив матір та їх. Матір він за людину не вважав.
- показаннями свідка ОСОБА_21 , яка пояснила, що обвинувачена ОСОБА_7 чесна, порядна людина, її всі поважають. Її чоловік, ОСОБА_11 , був садистом та егоїстом. 12 липня 2015 року зранку вона бачила ОСОБА_7 у церкві, а вже перед обідом ОСОБА_7 прийшла до неї із синцем і розповіла, що побив чоловік. Через деякий час до неї прийшла і ОСОБА_19 із донькою та залишились ночувати. ОСОБА_7 вечором 12 липня 2015 року пішла додому. Зазначила, що від побоїв чоловіка ОСОБА_7 лежала у лікарні із струсом мозку. Траплялось таке, що ОСОБА_7 тижнями у неї жила, із синцями на роботу їздила. Також внуки боялись діда і ховались від нього.
- показаннями свідка ОСОБА_25 , яка пояснила, що ОСОБА_11 для неї був нормальним сусідом, але був жорстокою людиною. Він постійно бив ОСОБА_7 , вона часто бачила останню із синцями по всьому тілу. Років п`ятнадцять назад у листопаді місяці прибігла до неї ОСОБА_7 побита, у розірваному одязі і проживала тиждень, а потім повернулась додому, тому що немісцева і немає їй куди піти. Також вона одного разу побачила як ОСОБА_7 після чергового побиття чоловіком побігла до лісу, переслідуючи її, побачила у останньої пігулки, які та намагалась випити, але вона завадила таке зробити. Вважає, що ОСОБА_7 боялась звертатись до міліції, тому що ОСОБА_11 вийшов би наступного дня і їм було б ще гірше.
- показаннями свідка ОСОБА_26 проте, що родину ОСОБА_27 вона знає із 1990 року. Це її сусіди. Відносини між ОСОБА_11 та ОСОБА_7 були не хороші. Скільки себе пам`ятає ОСОБА_7 бачила із синцями. Траплялось, що ОСОБА_7 тиждень жила у них вдома. А взагалі до 2001 року, поки був живий батько свідка, ОСОБА_7 часто ховалась від чоловіка у них вдома. Постійно була пригніченою, заляканою, все тримала в собі, дуже переживала за сімейні сварки. Обвинувачену ОСОБА_7 характеризує тільки з позитивного боку.
- показаннями свідка ОСОБА_22 проте, що він восени чи на початку зими 2015 року за проханням знайомої ОСОБА_6 допомагав перекопати землю в її домогосподарстві. Що саме копати потрібно було він не знав. Він погодився допомогти. Вона показала місце у себе вдома, у дворі, де необхідно було копати. Прокопавши близько метра в глибину, відчув, що заступ на щось наштовхнувся. Він побачив поліетиленову плівку, відхилив її і почав ногу людини, після чого йому стало погано. Потім викликали працівників міліції.
- протоколом огляду місця події від 02 грудня 2015 року з фототаблицями встановлено, що в домогосподарстві розташованому в АДРЕСА_1 виявлено прикопаний труп ОСОБА_10 з тілесними ушкодженнями.(а.с.54-64).
- протоколом проведення слідчого експерименту від 03 грудня 2015 року за участю підозрюваної ОСОБА_7 стверджується те, як підозрювана дала покази і показала на місці як вона вчинила вбивство чоловіка і потім його тіло прикопала.(а.с.74-79).
- висновком експерта №07/431-15 від 29.01.2016р. встановлено, що при експертизі трупа ОСОБА_10 виявлено: три забійні рани в лівій скроневій ділянці, три переломи кісток склепіння черепа, кровонаплинність м`яких тканин голови в ділянках ран та переломів. Враховуючи наявність виявлених пошкоджень, слід вважати, що вони утворились прижиттєво та викликали розвиток відкритої черепно-мозкової травми, яка призвела до смерті ОСОБА_10 . Відкрита черепно-мозкова травма відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпечності для життя та знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Можливість виникнення пошкоджень від дії одного предмету не виключається. Згідно матеріалів провадження, експерт вважає, що вікрита черепно-мозкова травма могла утворитись від трьох ударів молотком, як зазначено у протоколі допиту та проведення слідчого експерименту за участю підозрюваної ОСОБА_7 . При судово-токсикологічній експертизі в дистиляті з м`язу трупа ОСОБА_10 виявлено етиловий спирт в концентрації 0,98% що має відносне значення через гнильні зміни об`єкту дослідження.(а.с.87-88);
- висновком експерта №225-мк від 28.01.2016р. встановлено, що при дослідженні клаптя шкіри та фрагментів кісток склепіння черепа з трупа ОСОБА_10 виявлено на клапті шкіри з лівої скроневої ділянки три ушкодження з ознаками забитих, які виникли від дії тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею. На фрагменті склепіння черепа виявлено три ушкодження. Можливість виникнення виявлених ушкоджень на клапті шкіри та фрагменті склепання черепу від дій одного предмету не виключається.(а.с.80-82);
- висновком судово-психіатричної експертизи №550 від 09.12.2015р. встановлено, що ОСОБА_7 під час скоєння інкримінованих їй дій на психічне захворювання не страждала, могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. Під час проведення обстеження ознак психічного захворювання у ОСОБА_7 не виявлено, вона може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. ОСОБА_7 під час скоєння інкримінованих дій перебувала в стані фізіологічного афекту.(а.с.92-95).
- показаннями в судовому засіданні експертів ОСОБА_28 та ОСОБА_29 , які повністю підтримали наданий суду ними висновок судово-психіатричної експертизи №550 від 09.12.2015р. та роз`яснили його, дали відповіді на запитання учасників судового процесу. Зокрема, експерт ОСОБА_29 роз`яснила, яким чином протікав афект у ОСОБА_7 , та про наявність трьох стадій афекту: психогенія, афективний вибух, фаза виходу. Експерти роз`яснила, що однією із ознак фізіологічного афекту є часткова амнезія. Сама ОСОБА_7 не пам`ятає точну кількість ударів, що послідували за першим ударом, а також присутність у ОСОБА_7 значної фізичної сили, обвинувачена самостійно стягувала із ліжка, тягнула по будинку, по двору тіло ОСОБА_16 , вага якого зі слів потерпілої та свідків приблизно 120-130 кг, що значно більше за вагу обвинуваченої.
Таким чином, суд, аналізуючи надані сторонами провадження докази, документи, висновки експертиз, а також враховуючи покази обвинуваченої, потерпілої, свідків, експертів приходить висновку, що вони є достовірними і достатніми для обґрунтування винності обвинуваченої ОСОБА_7 в скоєні умисного вбивства, вчиненого в стані сильного душевного хвилювання, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ст.116 КК України, а не умисного вбивства, передбаченого ч.1ст.115 КК України.
За нормативним визначенням, умисне вбивство, передбачене ст.115 КК України з об`єктивної сторони характеризується діянням у вигляді посягання на життя іншої людини, наслідком у вигляді смерті людини та причинним зв`язком між указаним діянням на наслідком, а із суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини й бажає або свідомо припускає її настання.
Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 7 лютого 2003 року «Про судову практику у справах про злочини проти життя та здоров`я особи» суб`єктивна сторона вбивства або заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, відповідальність за які передбачена ст ст.116 і 123 КК України, характеризується не лише умислом, а й таким емоційним станом винного, який значною мірою знижував його здатність усвідомлювати свої дії або керувати ними. Необхідною умовою кваліфікації дій винного за зазначеними статтями є сильне душевне хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства, систематичного знущання чи тяжкої образи з боку потерпілого. Насильство може бути як фізичним (заподіяння тілесних ушкоджень або побоїв, незаконне позбавлення волі тощо), так і психічним (наприклад, погроза завдати фізичної, моральної чи майнової шкоди). До тяжкої образи слід відносити явно непристойну поведінку потерпілого, що особливо принижує гідність чи ганьбить честь винного або близьких йому осіб.
З урахуванням викладеного, розмежування умисного вбивства від умисного вбивства вчиненого в стані сильного душевного хвилювання здійснюється як за об`єктивною та і суб`єктивною стороною цих злочинів, зокрема при кваліфікації злочину за ст.116 КК України суспільно небезпечне діяння особи спровоковане насильством, систематичним знущанням або тяжкою образою з боку потерпілого. Суб`єктивна сторона цього злочину характеризується особливим емоційним станом суб`єкта - його душевним хвилюванням, яке значною мірою знижує його здатність усвідомлювати свої дії або керувати ними, а умисел на позбавлення життя потерпілого виникає раптово і реалізується негайно.
Об`єктом афектованого вбивства, як і будь-якого вбивства, є життя людини. Проте в аналізованому злочині об`єктом посягання є життя не будь-кого, а тієї особи, яка відіграє у структурі злочинного діяння далеко не останню (специфічну) роль. В аналізованому злочині присутній особливий потерпілий, не будь-який випадковий чи обраний злочинцем із будь-яких своїх міркувань, а суб`єкт, який через свою певну (специфічну) поведінку щодо винного, стає потерпілим (жертвою) злочину.
Неправомірні дії потерпілого становлять обов`язкову умову вбивства у стані сильного душевного хвилювання.
Стан сильного душевного хвилювання полягає в домінуванні у свідомості особи сильної емоції, що знижує контроль особи над вчинком, певним чином гальмує інтелектуальну діяльність, викликає феномен «звуження» свідомості.
Поведінка особи при сильному душевному хвилюванні регулюється не заздалегідь обміркованою метою, а тим почуттям, що повністю захоплює особистість і викликає імпульсивні, підсвідомі дії.
Окрім типових елементів складу умисного вбивства, цьому злочину притаманні такі особливі компоненти об`єктивної сторони, як час та обстановка, а також специфічний характер умислу - раптовий, афектований.
Характерною рисою афектованого наміру є те, що він виникає під безперервним, дедалі зростаючим до критичної межі хвилювання тиском емоцій, й у цьому сенсі він (намір) набуває змушеного характеру. Своєрідно змінюючи свідомість і переломлюючи волю винної особи, стан афекту «спонукає» її розв`язувати проблему і конфліктну ситуацію.
Із фактичних обставин та з матеріалів справи, документів, доказів вбачається, що ОСОБА_7 13 липня 2015 року під час вчинення вбивства ОСОБА_16 знаходилась у стані сильного душевного хвилювання, який спровокований систематичними психотравмуючими діями з боку чоловіка ОСОБА_16 , а саме насильством, систематичним знущанням з його боку на протязі багатьох років, що підтверджується висновком судово-психіатричної експертизи №550 від 09.12.2015 року, показаннями експертів, потерпілої, свідків та матеріалами кримінальної справи.
Суд не знаходить в доводах сторони обвинувачення переконливих аргументів про необхідність кваліфікації злочинних дій обвинуваченої ОСОБА_7 за ст.115ч.1 КК України, оскільки така кваліфікація не буде відповідати фактичним обставинам справи та доказам вини обвинуваченої.
З огляду на конкретні обставини справи, суд приходить висновку, що дії ОСОБА_7 слід перекваліфікувати із ч.1ст.115 КК України на ст.116 КК України.
Зміна правової кваліфікації дій обвинуваченої з більш тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи на менш тяжкий того ж виду відповідає вимогам ч.3ст.337 КПК України.
На підставі викладеного, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку приходить висновку, що такі докази об`єктивно узгоджуються між собою, доповнюють один одного і не суперечать між собою і тому в суду не виникає ніяких сумнівів щодо їх достовірності для прийняття відповідного процесуального рішення постановлення обвинувального вироку про засудження ОСОБА_7 за скоєння умисного вбивства вчиненого в стані сильного душевного хвилювання, який відповідно до вимог ст.370 КПК України повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Таким чином, розглянувши кримінальне провадження в межах пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення та з урахуванням положень статті 337 КПК України, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, діючи в межах своїх повноважень і компетенції, дотримуючись принципів змагальності сторін, свободи в поданні ними суду своїх доказів та доведенні перед судом їх переконливості, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків, обґрунтовуючи свої висновки лише доказами, безпосередньо сприйнятими під час судового засідання, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_7 у тому що вона скоїла умисне вбивство, вчинене в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства, систематичного знущання з боку потерпілого і такі її дії кваліфікує за ст.116 КК України, тому вона повинна нести відповідальність за вказаною статтею.
Обираючи покарання ОСОБА_7 суд враховує вимоги ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ст.116 КК України, що вказаний злочин відноситься до категорії середньої тяжкості, особу винної, яка по місцю проживання та роботи до скоєного характеризувалася виключно позитивно, на обліку лікарів психіатра та нарколога не перебувала.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої, суд визнає її щире каяття та сприяння встановленню істини по справі, що передбачено п.1ч.1ст.66 КК України.
Обтяжуючих покарання обставин, передбачених ст. 67 КК України в діях ОСОБА_7 судом не встановлено.
Враховуючи вказані обставини, ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд приходить до висновку про необхідність засудження ОСОБА_7 до покарання відповідно до санкції ст.116 КК України.
Відповідно до вимог ч.2ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ч.2ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченій ОСОБА_7 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність всіх обставин його вчинення, пом`якшуючі обставини, дані про її особу, що вона виключно позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, є особою літнього віку, кається у вчиненому, а також її поведінка в суді свідчить, що вона не є особою, яка твердо стала на шлях вчинення злочинів, тому суд вважає, що її виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, при призначенні покарання відповідно до санкції інкримінованого злочину у виді позбавлення волі, при цьому вважає за необхідне звільнити її від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України та покладенням на неї обов`язків передбачених ст.76 КК України.
Суд переконаний, що призначене саме таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання ОСОБА_7 та запобігання вчинення нею нових злочинів.
Цивільний позов по справі не заявлявся, речові докази необхідно знищити, процесуальних витрат немає.
Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_7 під час судового розгляду не обирався, але на даний час з урахуванням того що їй призначається покарання у виді позбавлення волі з встановленням іспитового строку при його виконанні, суд вважає, що такий необхідно до набрання вироком законної сили обрати у виді особистого зобов`язання та покласти на неї наступні обов`язки: 1) прибувати до суду по викликах; 2) не відлучатися на тривалий час із місця постійного проживання АДРЕСА_1 без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання чи роботи, а також роз`яснити обвинуваченій, що в разі невиконання перерахованих обмежень або їх порушення до неї може бути застосований більш суворіший запобіжний захід.
Виходячи з викладеного та керуючись ст.ст.368, 370, 374, 376 КПК України, суд,-
З А С У Д И В:

ОСОБА_7 визнати винуватою в обвинуваченні за вчинення злочину, передбаченого ст.116 КК України та призначити її за цією статтею покарання у виді позбавлення волі на строк 4(чотири) роки.
Звільнити засуджену ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі на підставі ст.75 КК України, з випробуванням, встановити іспитовий строк терміном 2(два) роки, в період якого відповідно до ст.76 КК України зобов`язати її не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи та періодично з`являтися туди для реєстрації.
Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили обрати у виді особистого зобов`язання та покласти на неї наступні обов`язки: 1) прибувати до суду по викликах; 2) не відлучатися на тривалий час із місця постійного проживання АДРЕСА_1 без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання чи роботи, а також роз`яснити обвинуваченій, що в разі невиконання перерахованих обмежень або їх порушення до неї може бути застосований більш суворіший запобіжний захід.
Речові докази: бритву, капелюх, поліетиленовий пакет, одяг, змиви з дивану, металеві труби, відрізок шпалер та два молоти, які передані до камери схову речових доказів Броварського ВП ГУНП в Київській області необхідно знищити після вступу вироку в законну силу.
Вирок суду може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копії вироку негайно після його проголошення вручаються обвинуваченій та прокурору.
Головуючий, суддя ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
ОСОБА_3