Ухвала
про залишення касаційної скарги без руху

05 серпня 2016 рокум. Київ

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі колегії:

головуючоїОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 червня 2016 року у кримінальному провадженні № 0003657 щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:

У касаційній скарзі засуджена порушила питання про перевірку вказаних судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що її подано без додержання вимог пунктів 4, 5 ч. 2 зазначеної статті.

Так, у касаційній скарзі зазначаються , зокрема, вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції, а також обґрунтування цих вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Проте, наведених положень процесуального закону засуджена не виконала.

Посилаючись у скарзі на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону засуджена не вказала у чому конкретно з огляду на положення ст. 412 КПК полягають такі порушення при розгляді кримінального провадження судами першої й апеляційної інстанцій, які були б безумовною підставою для скасування оскаржуваних судових рішень, та належним чином не обґрунтувала своїх доводів у цій частині.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджена вказує на неповноту судового розгляду, що згідно з вимогами статей 433 та 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Так, суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Відповідно до приписів ст. 433 КПК цей суд перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є:

1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК);
2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК);
3) невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Тому, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.

Викладені у касаційній скарзі вимоги до суду касаційної інстанції не відповідають положенням ст. 436 КПК в частині повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.

Крім того, засуджена просить скасувати лише вирок місцевого суду проте не порушує питання про відповідне скасування ухвали суду апеляційної інстанції, постановленої за результатами перегляду вказаного вироку.

За таких обставин, на підставі ч. 1 ст. 429 КПК колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без руху, надавши засудженій строк для усунення недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, суд

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання вимог касаційна скарга буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3