АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/883/16 Справа № 712/7520/16-к Категорія: ч. 2 ст. 146 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 вересня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_10 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 серпня 2016 року про повернення до Черкаської місцевої прокуратури обвинувального акту, який затверджено у кримінальному провадженні № 0004644 відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, українця, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою освітою, не працює, не одружений, має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимого в порядку ст. 89 КК України,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, -

в с т а н о в и л а :
Органами досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у викраденні людини та незаконному позбавленні волі, що супроводжувалося заподіянням потерпілому фізичних страждань, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, яке він вчинив за наступних обставин.

30 листопада 2014 року близько 20 години ОСОБА_7 , маючи прямий умисел на викрадення людини, діючи спільно і за попередньою змовою з невстановленими в ході досудового слідства особами, знаходячись біля будинку № 75 по вул. Смілянській в м. Черкаси, всупереч ст. 33 Конституції України, якою закріплено право на свободу вільного пересування особи, вчинили викрадення людини та незаконно позбавили волі ОСОБА_9 , 1988 р.н., за наступних обставин.

Так, 30 листопада 2014 року близько 20 години ОСОБА_7 під`їхав на своєму автомобілі «Honda Civic», д.н.з. НОМЕР_1 , до будинку № 75 по вул. Смілянській в м. Черкаси і на ґрунті ревнощів, маючи умисел па викрадення знайомого колишньої співмешканки ОСОБА_11 нібито для з`ясування стосунків, зателефонував ОСОБА_9 , якого викликав на вулицю до свого автомобіля. Після нетривалої розмови він запропонував останньому сісти у вищевказаний автомобіль, оскільки на вулиці було холодно, щоб продовжити спілкування. Коли ОСОБА_9 підійшов до транспортного засобу, то раптово до нього підбігли двоє невідомих чоловіків, які, виконуючи свою роль у реалізації спільного з ОСОБА_7 злочинного наміру, застосовуючи фізичну силу, примусово, умисно, протиправно змусили потерпілого сісти в салон автомобіля на заднє сидіння, натягнули йому на очі шапку і наказали покласти руки та голову на коліна, щоб він нічого не бачив. Відчуваючи реальну загрозу своєму життю і здоров`ю, ОСОБА_9 виконав вказані вимоги, після чого невідомі обшукали його кишені і відібрали мобільний телефон. При цьому вказівки своїм спільникам надавав ОСОБА_7 , який, керуючи автомобілем, поїхав у невстановленому напрямку.

Також, 30 листопада 2014 року через 20 хвилин після примусового поміщення ОСОБА_9 в автомобілі, «Honda Civic», д.н.з. НОМЕР_1 , останній заїхав в приміщення, яке розташоване в м. Черкаси, точне місцезнаходження якого встановити під час проведення досудового розслідування не виявилося можливим, де потерпілого невстановлені слідством особи, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, разом з ОСОБА_7 вивели з вищевказаного автомобіля та почали наносити йому удари кулаками і ногами в різні ділянки голови, тулуба та кінцівок. Внаслідок цього вони спричинили останньому тілесні ушкодження у вигляді травми голови зі струсом головного мозку, саднами та набряками м`яких тканин лобу, носу лівої скроневої ділянки, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 02-01/943 від 27 травня 2016 року відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; садна та травматичні набряки м`яких тканин лівого колінного суглобу, лівої кисті, грудної клітки, лівої гомілки, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 02-01/943 від 27 травня 2016 року відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Продовжуючи незаконно утримувати ОСОБА_9 та обмежуючи свободу його переміщення, ОСОБА_7 разом з невстановленими слідством особами знову посадили потерпілого до вищевказаного автомобіля і останній розпочав з`ясовувати у ОСОБА_9 подробиці його стосунків з ОСОБА_11 . Після цього ОСОБА_7 залишив ОСОБА_9 під контролем невстановлених осіб, а сам на деякий час поїхав з вказаного місця, а, коли повернувся, потерпілого посадили до автомобіля «Honda Civic», д.н.з. НОМЕР_1 , і, погрожуючи застосуванням насильства, повіз у невідомому напрямку.

Того ж дня приблизно о 23.30 год. під час руху автомобіль «Honda Civic», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 , в салоні якого знаходився ОСОБА_9 з невстановленими слідством особами, був затриманий по вул. Одеській, 8 в м. Черкаси працівниками ДПС ВДАІ УМВС України в Черкаській області.

Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, - викрадення людини, що супроводжувалося заподіянням потерпілому фізичних страждань, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 серпня 2016 року обвинувальний акт, який затверджено у кримінальному провадженні № 0004644 відносно ОСОБА_7 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, повернуто до Черкаської місцевої прокуратури. Зобов`язано прокурора Черкаської місцевої прокуратури усунути виявлені недоліки протягом 20 (двадцяти) днів з дня отримання цієї ухвали, що, на думку суду, відповідає засадам розумного строку та є достатнім для виправлення допущених недоліків. Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 залишено без змін у виді особистого зобов`язання.

Вказану ухвалу суд першої інстанції мотивував тим, що в порушення вимог ст. 291 КПК України в обвинувальному акті допущені істотні суперечності; додатки обвинувального акта не відповідають вимогам ст. 109 КПК України щодо їх змісту.

Зазначає, що невідомо з яких причин обвинувальний акт склав особисто прокурор всупереч вимогам ч. 1 ст. 291 КПК України.

Також в порушення вимог п. 7 ч. 2 ст. 291 КПК України на п`ятому аркуші обвинувального акту зазначено, що майнова шкода кримінальним правопорушенням не спричинена, проте до обвинувального акту додано позовну заяву Черкаської місцевої прокуратури в інтересах Черкаської міської ради на суму 3 777,80 грн., хоча Черкаська міська рада не визнавалася потерпілою стороною, відомості щодо неї в обвинувальному акті відсутні.

Крім того зазначає, що в порушення вимог ст. 109 КПК України доданий до обвинувального акту реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідає вимогам закону.

В реєстрі відсутній ряд відомостей, а саме: відсутні відомості про акт судово-медичного обстеження № 2477 від 01.12.2014 року; відомості про висновок судово-медичної експертизи, проведеної на підставі постанови від 28.03.2016 року; відомості про висновок судово-медичної експертизи, проведеної на підставі постанови від 20.05.2016 року; відомості про вилучення документів згідно з ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси в КЗ «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» ЧМР, на підставі яких проводилися судово-медичні експертизи; відомості про залучення цивільним позивачем Черкаської міської ради.

Крім цього, в порушення вимог ч. 4 ст. 278 КПК України у реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні дані про внесення відомостей в ЄРДР від 01.12.2014 року; не зазначено правову кваліфікацію кримінального правопорушення; відсутнє повідомлення про підозру; відсутнє повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та відповідно до ч. 3 ст. 283 КПК України прокурором не були внесені відомості до реєстру про закінчення досудового розслідування.

Також судом першої інстанції встановлено, що складений прокурором обвинувальний акт не відповідає пред`явленому повідомленню про зміну підозри у вчиненні кримінального правопорушення від 22.06.2016 року.

Не погодившись з ухвалою, прокурор Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_10 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 серпня 2016 року та постановити нову, якою направити кримінальне провадження для розгляду в суді першої інстанції на стадії підготовчого судового засідання.

У якості мотивів своєї скарги прокурор указує, що оскаржувана ухвала суду є незаконною, необґрунтованою, невмотивованою та постановлена внаслідок істотного порушення вимог кримінального процесуального законодавства, неповноти судового розгляду та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки обвинувальний акт відповідає вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.

В порушення вимог ч. 3 ст. 370 КПК України, місцевим судом постановлено необґрунтоване рішення, оскільки викладені в ухвалі доводи не з`ясовувались та не досліджувались під час судового розгляду обвинувального акту та не наведено належні, достатні мотиви та підстави постановлення ухвали, що є грубим порушенням вимог ч. 4 ст. 370 КПК України.

Щодо посилання суду першої інстанції як на підставу повернення обвинувального акту на те, що не відомо з яких причин прокурор особисто склав обвинувальний акт, апелянт зазначає, що місцевий суд не вмотивував та не обґрунтував наявність в цьому порушення. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим. Тому, зазначає прокурор, не зрозуміло, що суд першої інстанції мав на увазі, посилаючись на такі висновки в оскаржуваній ухвалі.

Також, твердження суду першої інстанції про те, що в обвинувальному акті зазначено, що майнова шкода кримінальним провадженням не спричинена, проте до обвинувального акту подано позовну заяву, апелянт вважає, не є підставою для повернення обвинувального акту, оскільки статтею 291 КПК України передбачено подачу позову в порядку ч. 3 ст. 128 КПК України, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування.

Разом з тим зазначає, що закон не передбачає в якості підстави для повернення обвинувального акту прокурору факт невідповідності вимогам кодексу будь-яких додатків до цього акту чи інших суміжних документів (реєстру, цивільного позову, розписок, тощо). Тому, вказує апелянт, будь-які посилання суду першої інстанції на невідповідність вимогам ст. 109 КПК України реєстру матеріалів досудового розслідування не можуть бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Крім того, твердження суду першої інстанції про те, що в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні дані про внесення відомостей до ЄРДР від 01.12.2014; не зазначено правову кваліфікацію кримінального правопорушення; відсутнє повідомлення про підозру; відсутнє повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та відповідно до ч. 3 ст. 283 КПК України прокурором не були внесені відомості до реєстру про закінчення досудового розслідування, не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору, оскільки в супереч вимог п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України суд не дослідив всі обставини справи, оскільки наведене вказано в реєстрі на аркушах № 1, 2, 3.

Зазначає, що за результатами досудового розслідування складено обвинувальний акт прокурором та скеровано до суду; порушення вимог КПК України відсутні; суть обвинувачення не змінено та відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Прокурор у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав з мотивів, які в ній наведені.

Обвинувачений та його захисник заперечили проти апеляційної скарги прокурора, просили її відхилити та залишити без змін ухвалу суду першої інстанції.

Потерпілий підтримав позицію прокурора.

Заслухавши доповідача, думки учасників судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.

При цьому слід звернути увагу, що закон не передбачає у якості підстави для повернення обвинувального акту прокурору факт невідповідності вимогам закону (кодексу) будь-яких додатків до цього акту чи інших суміжних документів (реєстру, цивільного позову, розписок, доданих матеріалів кримінального провадження тощо). Тому будь-які посилання суду першої інстанції на невідповідність вимогам ст. 109 КПК України реєстру матеріалів досудового розслідування, цивільного позову чи інших поданих суду додаткових матеріалів кримінального провадження не можуть бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Також слід звернути увагу, що закон не передбачає у якості підстави для повернення обвинувального акту прокурору факт невідповідності цього акту будь-яким іншим законам, підзаконним нормативно-правовим актам, відомчим документам, інструкціям, правилам діловодства тощо, крім самого КПК України. Тому будь-які посилання суду першої інстанції на невідповідність обвинувального акту будь-яким іншим нормативно-правовим актам чи відомчим нормам, крім норм самого КПК України, не можуть бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим.

Обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Інших вимог до обвинувального акта, ніж перелічені вище, чинний КПК України не передбачає.

При цьому для ухвалення рішення про повернення обвинувального акта прокурору суд має встановити невідповідність форми чи змісту такого обвинувального акта положенням згаданої норми закону і не повинен вдаватися в оцінку доказів (їх належності і допустимості), оцінку належності проведення певних слідчий чи процесуальних дій або ухвалення певних процесуальних рішень.

Дослідивши зміст обвинувального акту у кримінальному провадженні, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції необґрунтовано повернув прокурору обвинувальний акт, оскільки його зміст відповідає положенням ст. 291 КПК України.

В обвинувальному акті викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, обвинувачення сформульовано достатньо детально, щоб можна було чітко зрозуміти, які саме діяння ставляться обвинуваченому у вину. Цілком зрозумілою є інформація щодо кваліфікації діяння обвинуваченого, наведений перелік доказів, які сторона обвинувачення вбачає такими, що підтверджують винуватість ОСОБА_7 .

Одночасно колегія суддів враховує і те, що відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України фактичні обставини кримінального правопорушення та правову кваліфікацію дій обвинуваченого прокурор здійснює на власний розсуд. У тому випадку якщо суд під час розгляду кримінального провадження по суті дійде висновку про неправильність встановлених прокурором фактичних обставин кримінального правопорушення чи правової кваліфікацій дій обвинуваченого він має право вжити відповідних заходів згідно глави 28 КПК України чи винести відповідне рішення по суті пред`явленого обвинувачення у порядку глави 29 КПК України.

Правильність встановлення фактичних обставин справи, зокрема в аспекті їх достовірності, доведеності та повноти, має оцінюватися судом при вирішення справи по суті, а не під час попередньої оцінки обвинувального акту на відповідність положенням ст. 291 КПК України.

Кримінальним процесуальним законом не передбачені конкретні вказівки прокурору стосовно того, яким чином останній має викласти фактичні обставини кримінального правопорушення, які він вважає встановленими, та формулювання обвинувачення.

Твердження місцевого суду про те, що невідомо, з яких причин обвинувальний акт склав особисто прокурор всупереч вимогам ч. 1 ст. 291 КПК України, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки нормами КПК України не заборонено складання обвинувального акту самостійно прокурором. Відповідно до вимог ч. 1, 3 ст. 291 КПК України обвинувальний акт може бути складений прокурором та підписується ним, якщо він склав його самостійно. Тому доводи прокурора в цій частині колегія суддів вважає обґрунтованими.

Посилання суду на те, що в обвинувальному акті зазначено, що майнова шкода кримінальним правопорушенням не спричинена, однак подано позовну заяву, колегія суддів вважає таким, яке не може бути підставою для повернення обвинувального акту, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 337 КПК України під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи.

Згідно до ч. 1, 2 ст. 338 КПК України з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа. Дійшовши до переконання, що обвинувачення потрібно змінити, прокурор після виконання вимог статті 341 цього Кодексу складає обвинувальний акт, в якому формулює змінене обвинувачення та викладає обґрунтування прийнятого рішення.

Посилання місцевого суду на те, що обвинувальний акт не відповідає пред`явленому повідомленню про зміну підозри у вчиненні кримінального правопорушення від 22.06.2016 року, колегія суддів також вважає безпідставним з огляду на вище зазначені вимоги ст. 337, 338 КПК України. Колегія суддів вбачає, що така відповідність має стосуватися суті підозри і обвинувачення, а не дослівного викладу його змісту в підозрі та обвинуваченні.

Колегія суддів вважає, що суд вправі вказати прокурору на недоліки і суперечності, які містяться в обвинувальному акті, однак у даному разі вони за своїм змістом не є достатньою підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Належне дотримання вимог кримінального процесуального законодавства України при здійсненні кримінального провадження, забезпечує дотримання розумних строків розгляду справи про обвинувачення особи у вчиненні кримінально караного діяння, що є складовим елементом права особи на справедливий судовий розгляд, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, колегія суддів не вбачає істотних порушень вимог ст. 291 КПК України, які б давали безумовні підстави для висновку про необхідність повернення цього акта прокурору і неможливості призначення судового розгляду кримінального провадження на його підставі.

Тому колегія суддів вбачає, що оскаржувана ухвала має бути скасована, а кримінальне провадження має бути повернуте до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

Виходячи з указаного вище, а також керуючись ст. 291, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 серпня 2016 року про повернення до Черкаської місцевої прокуратури обвинувального акту, який затверджено у кримінальному провадженні № 0004644 відносно ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :