Номер провадження 11-кп/775/417/2016

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 квітня 2016 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області

у складі головуючого судді: ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщені апеляційного суду Донецької області у м. Бахмуті

по кримінальному провадженню, внесеному у ЄДРДР за № 0002715,

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6

на вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21 січня 2016 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янськ Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, має на утриманні малолітнього сина 2012 року народження, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 19.11.2015року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ст.190 ч.1 КК України 200 годин громадських робіт,

визнано винним в скоєнні злочину передбаченого ст.185 ч.2 КК України та призначити покарання в вигляді трьох місяців арешту. На підставі ст.70 ч.4 КК України до покарання частково приєднано не відбуте покарання в вигляді 136 годин громадських робіт яке призначене йому за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 19.11.2015 року за ст.190 ч.1 КК України за правилами, передбаченими в статті 72 КК України перерахувавши йому 136 годин в 17 днів арешту та остаточно визначено покарання в вигляді трьох місяців десяти днів арешту.

ВСТАНОВИЛА:

Вироком встановлено, що ОСОБА_6 вчинив злочин за таких обставин.

23.10.2015року близько 07-35 години, ОСОБА_6 , знаходячись на законних підставах за місцем мешкання ОСОБА_7 у квартирі АДРЕСА_2 , де у нього виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_7 . Здійснюючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, 23.10.2015 року, близько 07-40 год., ОСОБА_6 , розуміючи протиправний характер своїх дій, умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету наживи і незаконного збагачення, вважаючи, що навколо немає сторонніх осіб, які б могли запобігти доведенню його злочинного умислу до кінця, та що його дії ніким не будуть помічені, таємно, повторно, викрав майно, яке належить ОСОБА_7 а саме:

- мобільний телефон «HTC One X720e» в корпусі чорного кольору б/в, вартістю 2638,89 грн; на рахунку, якого знаходились грошові кошти в сумі 15.00 грн.;

- сім карту оператора МТС , вартістю 16,67грн;

- чохол для мобільного телефону б/в, вартістю 83,33грн;

- бампер силіконовий для мобільного телефону б/в , вартістю 47,23грн;

всього загальною вартістю 2786 грн.12 коп. незаконно вилучивши таким чином майно з володіння власника, після чого з місця скоєння кримінального правопорушення втік, розпорядившись викраденим на свій розсуд.

Навмисними протиправними діями ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_7 була заподіяна матеріальна шкода на загальну суму 2786,12 гривень.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 вказує, що суд призначив йому надмірно суворе покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості злочину та даним про особу обвинуваченого, оскільки не були належним чином враховані обставини, що пом`якшують покарання, зокрема його щире каяття, те, що він має на утриманні малолітнього сина. Просить вирок змінити, з застосуванням вимог ст.69 КК призначити таке покарання, яке не буде пов`язане з позбавленням свободи.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого, який підтримував доводи своєї апеляційної скарги, прокурора, який вважав, що підстави для зміни вироку відсутні, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши їх доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за такими підставами.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, прийшов до правильного висновку щодо обсягу та доведеності вини обвинуваченого та правильно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 185 КК України.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні визнав себе винним та згідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України судом встановлено що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють жодних обставин справи, а також судом першої інстанції встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, дослідження доказів щодо обставин провадження не проводилось.

Доводи апеляції обвинуваченого про суворість призначеного йому покарання необґрунтовані.

При вирішенні питання про призначення покарання ОСОБА_8 суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65-67 КК України призначив покарання у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, і відповідно до положень Загальної частини КК України взяв до уваги конкретні обставини скоєного кримінального правопорушення, характер і ступінь його тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, злочинну діяльність продовжив після звільнення з місць позбавлення волі. Суд першої інстанції при призначенні покарання обґрунтовано визнав як обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття. Врахував суд і те, що ОСОБА_8 має малолітнього сина, який проживає з матір`ю окремо від обвинуваченого, а останній надає їм допомогу. Суд призначив обвинуваченому найбільш м`яке покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст.185 КК. Обставин, які б істотно знижували ступінь тяжкість вчиненого злочину, по справі відсутні, а тому відсутні і передбачені ст.69 КК підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено санкцією ч.2 ст.185 КК. Призначене ОСОБА_8 покарання на думку колегії суддів є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів. Остаточне покарання правильно призначене з застосуванням вимог ст.ст. 70, 72 КК.

Кримінальне провадження було розглянуто судом першої інстанції з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства.

Підстави для скасування чи зміни вироку по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404-405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21 січня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду Донецької області може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: