Справа № 463/35/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/397/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2016 року. м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Личаківського районного суду м.Львова від 08 лютого 2016 року відносно ОСОБА_7 ,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,
потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
представника потерпілих ОСОБА_11 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Личаківського районного суду м.Львова від 08 лютого 2016 року ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання чотири роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.
Не погоджуючись з вироком суду захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду першої інстанції змінити та призначити ОСОБА_7 більш м`яке покарання.
У своїх доводах на підтвердження апеляційних вимог захисник покликається на те, що при постановленні вироку, суд не в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують покарання. Захисник вказує, що його підзахисний повністю визнав вину у вчиненому, як на досудовому слідстві так і в судовому засіданні активно сприяв розкриттю злочину, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, за місцем проживання характеризується позитивно, намагався відшкодувати завдані збитки, від яких потерпілі відмовилися.

04 квітня 2016 року потерпіла ОСОБА_9 подала письмове заперечення на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в яких просить вирок Личаківського районного суду м.Львова від 08 лютого 2016 року залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Потерпіла вважає апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 необґрунтованою, безпідставною та такою, що не підлягає до задоволення. В поданому запереченні потерпіла зазначає, що при постановленні вироку суд взяв до уваги обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому, а тому немає підстав для скасування вищевказаного вироку та задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 .

Згідно з вироком суду ОСОБА_7 , 09 листопада 2015 року близько 15 год. 00 хв., керуючи автомобілем марки ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 на вул. Б.Хмельницького в м.Львові в напрямку за межі міста, при проїзді дороги в районі будинку №271, грубо порушив вимоги Р.1 п. п. 1.5, 1.10 (в частині значення термінів «безпечна швидкість», «дорожні умови», «дорожня обстановка»); Р2 п.п.2.3 (б, д); 2.9(а); Р.12 п.12.1 Правил дорожнього руху України», які виразилися в тому, що він, керуючи транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку та стан автомобіля, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, своїми діями створив аварійну обстановку, яка призвела до виїзду на правий по його ходу тротуар та наїзду на пішохода ОСОБА_12 , чим завдав їй тілесні ушкодження у вигляді тупої поєднаної травми тіла, яка проявилася рвано скальпованою раною у лівій вилично скроневій ділянці голови, забійними ранами в лобній ділянці голови з крововиливами в мякі тканини голови із забоєм лобних часток головного мозку; двома переломами хребта в шийно грудному і грудному відділах з пошкодженням спинного мозку, переломами ребер із забоєм легень з відривом правого головного бронху і крововиливами у плевральні порожнини, розривами капсули печінки, крововиливами у брижу кишківника; відкритими переломами обох нижніх кінцівок, що призвело до гострої крововтрати, обезкровлення організму та смерті потерпілої.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції обвинувачений та його захисник підтримали вимоги апеляційної скарги та навели аналогічні доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Прокурор та потерпілі заперечили подану апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 та просили вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідача про обставини справи і зміст апеляційної скарги, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали, встановила наступне.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_7 у вчиненні злочинного діяння, передбаченого ч.2 ст.286 КК України відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, є обґрунтованим і в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_6 не оспорюється.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд належним чином та в повній мірі врахував суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, що виразились у заподіяння смерті потерпілої ОСОБА_12 , особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, повністю визнав свою вину.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції визнав щире каяття, обставиною, яка обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Місцевий суд при призначенні покарання обвинуваченому також врахував те, що ОСОБА_7 має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, проте при апеляційному розгляді колегією суддів встановлено наявність у ОСОБА_7 лише однієї неповнолітньої дитини - ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком іншої неповнолітньої дитини ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , він не являється, а отже колегія суддів враховує те, що обвинувачений має на утриманні лише одну неповнолітню дитину.
Таким чином, колегія суддів приходить до переконання, що покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено з дотриманням вимог ст.65 КК Україниу межах встановлених у санкції статті ближче до найнижчої межі, яке є необхідним й достатніми для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому, з врахуванням вищенаведеного та категоричної позиції потерпілих щодо справедливості призначеного покарання, не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 в частині призначення більш м`якого покарання обвинуваченому.

Крім того, оскільки на час постановлення рішення апеляційним судом (вступу вироку в законну силу) обвинувачений ОСОБА_7 знаходився під вартою з 09.11.2015 року, тобто 6 місяців 15 днів, то із врахуванням положень ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_7 необхідно зарахувати час його перебування під вартою у відбуття призначеного судом покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тобто зарахувати у відбуття покарання 1 рік 30 днів.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 419, 426 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А:
Вирок Личаківського районного суду м.Львова від 08 лютого 2016 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.
У відповідності до вимог ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_7 час його перебування під вартою у відбування призначеного судом покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тобто зарахувати у відбування покарання 1 рік 30 днів.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення.
Головуючий:
Судді :