Ухвала
іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянула в судовому засіданні 10 травня 2016 року у м. Києві касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 26 січня 2016 року щодо ОСОБА_4 .
Вироком Хотинського районного суду Чернівецької області від 12 листопада 2015 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду,

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянина України,
такого, що судимості не мав,

засуджено за ч. 2 ст. 286 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 роки.
На підставі ст. 75 КК ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки.
За вироком суду, ОСОБА_4 23 червня 2015 року о 04.30 год. у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 21093», рухаючись по вул. Головній в с. Колінківці Хотинського району Чернівецької області та наближаючись до вул. Шевченка, в порушення вимог пунктів 2.3 (б), 2.9 (а), 12.1 та 12.4 Правил дорожнього руху України проявив неуважність та, не урахувавши дорожньої обстановки під час проїзду ділянки дороги із заокругленням вліво, не обрав безпечну швидкість руху, в результаті чого виїхав за межі проїжджої частини вправо з подальшим зіткненням із бетонною електроопорою.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження, від яких померла.
У касаційній скарзі прокурор ставить вимогу про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Вказує на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме положень ст. 75 КК, що призвело до невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 286 КК у касаційній скарзі не оспорюються.
Доводи прокурора про безпідставне застосування до ОСОБА_4 положень ст. 75 КК та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості є необґрунтованими.
При призначенні ОСОБА_4 покарання суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, згідно з вимогами ст. 65 КК в достатній мірі взяв до увагиступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу ОСОБА_4 , який вперше притягується до кримінальної відповідальності, є особою молодого віку, позитивно характеризується за місцем проживання, мав намір відшкодувати завдану шкоду потерпілій, але вона відмовилась від цього і просила його суворо не карати, а також обтяжуючу покарання обставину вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніннята пом`якшуючі покарання обставини, якими визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
На підставі цих даних у їх сукупності районний суд призначив ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, однак дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення останнього без реального його відбування та застосував до нього положення ст. 75 КК.
Крім того, як убачається зі змісту ухвали, апеляційний суд, стверджуючи про правильність застосування судом першої інстанції до ОСОБА_4 положень ст. 75 КК, надав обґрунтовані відповіді на доводи апеляційної скарги прокурора, які аналогічні доводам його касаційної скарги.
Свій висновок суд апеляційної інстанції переконливо мотивував в ухвалі, і вважати його необґрунтованим чи сумнівним підстав немає.
Таким чином, ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК і з наведеними в ній висновками щодо законності та обґрунтованості вироку суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.
Покарання, призначене ОСОБА_4 із застосуванням ст. 75 КК, відповідає загальним засадам призначення покарання, є достатнім і справедливим, а тому підстави для скасування оскаржуваної ухвали з мотивів, наведених у касаційній скарзі прокурора, відсутні.
Отже, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а із касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а:

Відмовити прокурору, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 26 січня 2016 року щодо ОСОБА_4 .
Ухвала касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3