В И Р О К
іменем України
"18" серпня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
представника потерпілого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0017807 від 24.11.2015 року по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Генічеська Херсонської області, громадянина України, українця, з повною загальною середньою освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дочку ОСОБА_6 , 2015 р.н., не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 27.04.2006 року вироком Генічеського районного суду Херсонської області за ч. 2 ст.15, ч. 1 ст.185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, 70 КК України до 2 років позбавлення волі; 11.08.2008 року вироком Генічеського районного суду Херсонської області за ч. 2 ст. 186, 71 КК України до 4 роки 6 місяців позбавлення волі, звільнився у 2014 році по відбуттю строку покарання,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, -
в с т а н о в и в:
Суд визнав доказаним, що ОСОБА_5 , будучи раніше засудженим за злочини проти власності, маючи не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості, 23 листопада 2015 року близько 23:40 години прийшов до приміщення магазину "Велика кишеня", за адресою: м. Київ, проспект Возз`єднання, 2/1А, де у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, ОСОБА_5 взяв з прилавку з товарами два гелі для душу «АХЕ» 250 мл, закупівельною вартістю 38,60 грн. за 1 штуку, каву розчинну «Нескафе Голд» 70 г, закупівельною вартістю 45,27 грн., ковбасу «Альпійська» з написом ТОВ «Фудмережа», вагою 0,382 кг, на суму по закупівельній вартості 51,25 грн., та сховав вказані товари у себе під одягом. Переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_5 попрямував до каси, де за товар не розрахувався, пройшовши повз касу та направився до виходу з торгової зали магазину, де був затриманий працівником охорони магазину, при спробі пройти повз сигнальні антикрадійні рамки. ОСОБА_5 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі. Своїми злочинними діями ОСОБА_5 намагався завдати ТОВ «Фудмережа» майнової шкоди на загальну суму 173 гривні 71 копійка.
Допитаний в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_5 винним себе за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю, дав покази про обставини скоєння кримінального правопорушення.
Так, ОСОБА_5 у судовому засіданні показав, що дійсно 23.11.2015 року приблизно о 23:40 годині в магазині «Велика кишеня», що за адресою: м. Київ, проспект Возз`єднання, 2/1А, вчинив крадіжку товарів, однак був затриманий охоронцем магазину. На крадіжку пішов, так як не було чим утримувати сім`ю. Продукти харчування викрав для сім`ї, а гель для душу хотів продати. Обвинувачений щиро кається у скоєному, просить суд не позбавляти його волі та запевняє, що в подальшому не вчинятиме кримінальні правопорушення.
Покази обвинуваченого ОСОБА_5 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції. Суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів щодо особи обвинуваченого.
Вина обвинуваченого ОСОБА_5 повністю підтверджується його показами, щирим каяттям у скоєному.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, так як він своїми умисними діями вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії середньої тяжкості, конкретні обставини кримінального провадження, дані про обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, вчинив новий злочин, маючи не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості, в той же час, має на утриманні малолітню дитину, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Пом`якшуючою покарання обставиною відносно обвинуваченого ОСОБА_5 суд визнає щире каяття в скоєному та визнання ним своєї вини.
Обтяжуючих покарання обставин відносно обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлено.
При визначенні міри покарання обвинуваченому, з врахуванням його особи, суд вважає за вірне обрати ОСОБА_5 міру покарання у виді позбавлення волі. Разом із тим, враховуючи особу обвинуваченого, обставини по справі, а також невелику вартість викраденого майна, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків згідно ст. 76 КК України.
Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.
Питання щодо речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -
з а с у д и в:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від покарання, якщо він протягом 3 (трьох) років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Запобіжний захід ОСОБА_5 , до вступу вироку у законну силу, залишити попередній, у вигляді домашнього арешту.
Речові докази: два гелі для душу «АХЕ» 250 мл, кава розчинна «Нескафе Голд» 70 г, ковбаса «Альпійська» з написом ТОВ «Фудмережа», вагою 0,382 кг, що передані на зберігання представнику потерпілого ОСОБА_4 повернути у власність ТОВ «Фудмережа».
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити представнику потерпілого, обвинуваченому та прокурору.
Суддя: