Справа № 138/2513/16-к
Провадження №11-кп/772/1295/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 вересня 2016 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області
в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем: ОСОБА_5
розглянув «22» вересня 2016 у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання засудженого
ОСОБА_6 ,
народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Ладижин Тростянецького
району Вінницької області , громадянина
України, раніше судимого:
-06.01.2000 року Тростянецьким районним
судом Вінницької області за п. 6 ч. 1 ст. 229,
ст. 46-1 КК України до 1 року позбавлення
волі з відстрочкою на 1 рік та штрафом
170 грн. в дохід держави;
- 20.10.2000 Немирівським районним судом
Вінницької області за ч. 3 ст. 141, ст. 44,
ч. 3 ст. 140, ст.ст. 42, 45 КК України
до 3 років 6 місяців позбавлення волі
умовно з іспитовим строком на 2 роки
-21.02.2006 року Апеляційним судом Вінницької
області за ст. ст. 115 ч.2 п.п.4,6, 187 ч.4,70
КК України до 15 років позбавлення волі з
конфіскацією майна;
-01.03.2016 року ухвалою Могилів Подільського
міськрайсуду Вінницької області відповідно до ст. 72
ч.5 КК України з 06.02.2005 року по 18.05.2006 року
зараховано строк попереднього ув`язнення ,
згідно ч.5 ст. 72 КК України, -
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_7
за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Могилів- Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 16 серпня 2016 року, -
В с т а н о в и в :
Ухвалою Могилів Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 16.08.2016 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно дострокове звільнення від відбування основного покарання, за вироком Апеляційного суду Вінницької області від 21.02.2006 року.
Згідно матеріалів провадження, засуджений ОСОБА_6 звернувся до Могилів- Подільського міськрайонного суду Вінницької області з клопотанням про його умовно дострокове звільнення від відбування покарання за вироком Апеляційного суду Вінницької області від 21.02.2006 року за ст. ст. 115 ч.2 п.п.4,6, 187 ч.4,7 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна, з тих підстав, що він відбув ? частини призначеного покарання та став на шлях виправлення.
Не погодившись із рішенням суду, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу , в якій просить скасувати ухвалу Могилів Поідльського міськрайоного суду Вінницької області від 16.08.2016 року про відмову йому в застосуванні умовно дострокового звільнення від відбування покарання, в зв`язку з її незаконністю. Застосувати умовно дострокове звільнення на невідбутий строк покарання.
До початку судового засідання на адресу Апеляційного суду Вінницької області надійшла заява захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_6 , про розгляд справи за його відсутності а також зазначив, що підтримує вимоги, викладені в апеляційній скарзі в повному обсязі.
Заслухавши доповідача, думку прокурора, який вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали провадження, доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 раніше судимий, по даній справі засуджений Апеляційним судом Вінницької області від 21.02.2006 року за ст. ст. 115 ч.2 п.п.4,6, 187 ч.4,7 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна,
Початок строку: 06.02.2005 року.
Кінець строку: 25.10.2018 року.

На підставі вимог ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення при умовах, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі в самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації установ виконання покарань, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених.
Суд першої інстанції, розглядаючи клопотання про можливість умовно-дострокового звільнення засуджених, повинен враховувати поведінку засудженого під час всього строку відбування покарання, з`ясувати, чи дотримується засуджений правил внутрішнього розпорядку, чи не вчиняв він останнім часом порушень режиму відбування покарання чи інших правопорушень, який вплив він справляє на засуджених, у чому саме проявляється його належне ставлення до праці, однак суд не обґрунтував у мотивувальній частині ухвали свою відмову в задоволенні клопотання , а тільки зазначив, що засуджений неодноразово звільнявся умовно достроково від відбування покарання, що не являється підставою відмови в умовно достроковому звільненні з місць позбавлення волі.
Відповідно до роз`яснень п.17 постанови пленуму Верховного суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії . Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, оскільки судовий розгляд питання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб.

Відповідно до матеріалів провадження, які були предметом дослідження в судовому засіданні встановлено, що за період відбування покарання, адміністрацією Могилів Подільської ВК УДПтС України № 114 на засудженого ОСОБА_6 16 разів застосовано заходи заохочення, а саме: 09.06.2007, 01.02.2008, 05.09.2008, 13.04.2009, 27.10.2009, 23.09.2010, 21.03.2011, 23.06.2011, 01.10.2012, 10.12.2012, 07.08.2014, 14.11.2014, 08.05.2015, 16.07.2015, 14.04.2016, 18.07.2016. Разом з тим, одночасно із вказаними заохоченнями до нього також застосовувались заходи стягнення, а саме: 11.01.2010, 28.12.2010, 26.03.2012, 01.04.2013, 09.01.2014, 21.01.2015, 24.09.2015. Крім того, останнє стягнення застосовано менше ніж рік тому 24.09.2015 і воно полягало у застосовані ДІЗО на 15 діб за зберігання заборонених предметів, а саме мобільного телефону, і таку річ у засудженого було вилучено вдруге протягом року. Також інші порушення носили системний характер, а саме 11.01.2010 та 28.12.2010 накладались стягнення за порушення розпорядку дня. 26.03.2012 та 01.04.2013 стягнення за відмову від обшуку. 21.01.2015 та 29.09.2015 стягнення за зберігання мобільних телефонів, як заборонених предметів.
Рішенням комісії Могилів Подільської виправної колонії (№114), протокол №4 від 10.02.2015 року відмовлено в застосуванні ст.82 КК України, в зв`язку з тим, що засуджений не став на шлях виправлення.
Як вбачається з характеристик, засуджений ОСОБА_6 має завищену самооцінку, не агресивний, товариський, кримінальна зараженість підвищена. У відношенні до представників колонії не завжди тактовний, дещо нахабний, прямолінійний, не завжди виконує їх законні вимоги, поведінка демонстративно шантажуюча. Рекомендовано засудженого тримати на постійному цілодобовому контролі.

Нестабільність та суперечливість поведінки засудженого, який відбуває покарання за вчинення особливо тяжких злочинів, його посередня загальна та психологічна характеристика не свідчать про те, що він виправився.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає, що засуджений ОСОБА_6 не довів сумлінною поведінкою своє виправлення, оскільки відбуває покарання за особливо тяжкий злочин, його характеристика не свідчить про те, що він виправився .

Хоча ст. 81 КК України не зобов`язує враховувати при умовно достроковому звільненні від відбування покарання ступінь тяжкості вчиненого злочину і дані про особу, крім її сумлінної поведінки і ставлення до праці, апеляційний суд, відмовляючи в задоволенні апеляційної скарги враховує і ту обставину, що засуджений ОСОБА_6 неодноразово судимий за корисні умисні злочини
З огляду на викладене та на особу засудженого, апеляційний суд дійшов до переконливого висновку, що суд першої інстанції на підставі всебічного, повного, об`єктивного і неупередженого розгляду справи правильно встановив, що засуджений під час відбування покарання не довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці саме в установі відбування покарання, а тому обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвалу Могилів Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 16.08.2016 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_6 , - залишити без зміни.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
Згідно з оригіналом: