Справа № 201/4509/16-к
Провадження № - 1кп/201/194/2016
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0001128 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України,

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні супермаркету ТОВ «АТБ-маркет» магазин «Продукти-28», який розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Космічна, 6 побачив на торговому стелажі у відділі із спиртними напоями одну скляну пляшку коньяку «Армянская крепость» об`ємом 0,5 л. загальною вартістю 157 гривень 35 копійок, яка належить ТОВ «АТБ-маркет» та яку він визначив як об`єкт свого злочинного посягання. Далі ОСОБА_3 , реалізуючи раптово виниклий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, таємно, шляхом вільного доступу, взяв із торгового стелажу одну скляну пляшку коньяку «Амянская крепость» об`ємом 0.5 л. загальною вартістю 157 гривень 35 копійок, та сховав її у середині куртки спереду, яка була на ньому, та попрямував до касової зони. Після чого, доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_3 діючи умисно, залишив касову зону з викраденим майном, не розрахувавшись за товар. Разом з тим, знаходячись на виході з приміщення супермаркету ТОВ «АТБ-маркет» магазин «Продукти-28», який розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Космічна, 6 ОСОБА_3 був зупинений охоронцем супермаркету, у зв`язку з чим не зміг розпорядитись викраденим майном на власний розсуд.
Своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив злочин передбачений ч. 2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, а саме закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєному злочині визнав у повному обсязі, у скоєному розкаявся та надав показання, які повністю підтверджують обставини викладені в обвинувальному акті.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна та його дії органом досудового розслідування кваліфіковані правильно по ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який не судимий, на обліку у лікаря психіатра та у лікаря нарколога не перебуває, посередньо характеризується.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченому слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, однак не в максимальному його розмірі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, даним про особу обвинуваченого, встановленим під час розгляду кримінального провадження обставинам, що пом`якшують його покарання, а призначення більш м`якого покарання не зможе сприяти подальшому виправленню обвинуваченого та попередженню вчинення ним нових злочинів.
Враховуючи обставини описані вище та особу обвинуваченого, суд вважає, що обвинувачений може стати на шлях виправлення без відбування покарання, а тому суд вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробовуванням.
Підстав для застосування до ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді одного року позбавлення волі звільнивши його від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробовуванням, призначивши іспитовий строк один рік.

На підставі п. 2, 3 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Речовий доказ диск «ДВД-Р» зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Суддя: ОСОБА_1