Провадження № 1-кп/734/133/16 Справа № 734/2569/16-к
іменем України
26 серпня 2016 року смт. Козелець
Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретареві ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Василівка Солонянського району Дніпропетровської області, із середньою спеціальною освітою, розлученого, стрільця навідника БМП військової частини польова пошта НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , військове звання - солдат, зареєстрованого в АДРЕСА_2 , жителя військової частини польова пошта НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,
в с т а н о в и в:
10 грудня 2014 року між солдатом ОСОБА_5 та Міністерством оборони України в особі командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 полковника ОСОБА_6 укладений Контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України зі строком його виконання до закінчення особливого періоду або оголошення рішення про демобілізацію. За наказом № 262 від 10 грудня 2014 року командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 зарахований до складу військової частини та поставлений на всі види забезпечення.
Відповідно до ст.ст. 17 і 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Відповідно до ст.ст. 1 і 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни.
Відповідно до ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України кожен військовослужбовець зобов`язаний додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.
Відповідно до ст.ст. 11, 16, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України солдат ОСОБА_5 зобов`язаний: сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників); відповідає за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених завдань. Також солдат ОСОБА_5 зобов`язаний: зразково виконувати свої службові обов`язки; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням; додержуватися правил військової ввічливості, поведінки; точно, ініціативно, сумлінно виконувати накази командирів (начальників); бути дисциплінованим і не допускати негідних вчинків.
За Указом Президента України № 303 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» оголошена часткова мобілізація в Україні та відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» саме з 17 березня 2014 року в Україні почав діяти особливий період, що діє до цього часу.
Водночас, солдат ОСОБА_5 із хибних розумінь про встановлений законодавством порядок проходження військової служби, нехтуючи вимогами ст.ст. 17 і 65 Конституції України та виданих у їх розвиток законодавчих актів, став на шлях злочинної діяльності - самовільно залишив військову частину без поважних причин, чим протизаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.
Так, у порушення вище вказаних вимог законодавства військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини польова пошта НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 приблизно о 18.30 годині 26 грудня 2014 року, не отримавши дозволу командування військової частини, самовільно залишив військову частину та перебував поза її межами тривалістю понад один місяць, а саме - до 26 червня 2016 року, обов`язки військової служби не виконував, до медичних закладів та органів державної влади не звертався, про свою належність до Збройних Сил України не повідомляв, хоча об`єктивно мав можливість це вчинити до часу розшуку його уповноваженими особами Військової служби правопорядку у Збройних Силах України та доставки його до військової прокуратури Деснянського гарнізону.
Отже, солдат ОСОБА_5 , проходячи військову службу за контрактом, у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , що дислокується у АДРЕСА_1 , 26 грудня 2014 року, в порушення вимог ст.ст. 17 і 65 Конституції України, ст.ст. 1-2, 4 і 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 4, 11, 16, 49, 125-126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, умисно, з метою тимчасового ухилення від військової служби, не одержавши дозволу відповідного начальника, самовільно залишив територію військової частини польова пошта НОМЕР_1 , що має чіткі межі, проводив час на власний розсуд до його затримання 26 червня 2016 року. Під час незаконного перебування за межами указаної військової частини солдат ОСОБА_5 до медичних закладів, а також органів місцевої влади і військового управління з питань подальшого проходження військової служби не звертався, хоча об`єктивно мав можливість це вчинити.
Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 3 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення військової частини.
26 серпня 2016 року між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_5 у присутності захисника ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості у відповідності до ст. 472 КПК України. Згідно вказаної угоди прокурор військової прокуратури Деснянського гарнізону ОСОБА_3 і обвинувачений ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ч. 3 ст. 407 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин. При цьому, обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України. За вказаною угодою обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджене покарання у виді 5 (трьох) років позбавлення волі та враховуючи рівень суспільної небезпечності вчиненого підозрюваним злочину, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, враховуючи засади гуманізму та виховної ролі кримінального судочинства, на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 3 роки. В угоді викладені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання цієї угоди.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим. Відповідно до ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 органами досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості. Обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання. Суд дійшов висновку про те, що угода від 26 серпня 2016 року про визнання винуватості між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_5 укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України і Кримінального кодексу України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права свободи та інтереси сторін або інших осіб.
Вивчивши угоду про визнання винуватості, вислухавши позиції прокурора ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_4 , пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 , суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди від 26 серпня 2016 року про визнання винуватості, укладеної між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_5 щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_5 узгодженого сторонами покарання за ч. 3 ст. 407 КК України у виді 5 років позбавлення волі та відповідно до ст. 75 КК України звільнення його від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки. При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує визнання вини і щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні (злочинові), активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення (злочину), що є обставинами, які пом`якшують покарання. Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відсутні. При цьому, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину) і особу винного, який задовільно характеризується за місцем проходження військової служби, і вважає можливим призначити обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджене сторонами кримінального провадження покарання.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлений. Процесуальні витрати і речові докази відсутні.
Керуючись ст.ст. 314, 371, 373, 374 і 475 КПК України, суд
з а с у д и в:
затвердити угоду від 26 серпня 2016 року про визнання винуватості, укладену між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`ятьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років не вчинить нового злочину і виконає покладені обов`язки.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_5 повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Вирок набирає законної сили через тридцять днів із моменту проголошення у разі не подання апеляції. Вирок може бути оскаржений із підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Чернігівської області через Козелецький районний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів із дня проголошення.

Суддя