АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
з участі прокурора ОСОБА_5
підозрюваного ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
перекладача ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26 травня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС 4 відділу 1 управління головного слідчого управління СБ України ОСОБА_9 погоджене прокурором Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 та продовжено строк тримання під вартою до 24 липня 2016 року, без визначення розміру застави щодо:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 258 КК України.
Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою у відповідності до положення ст.ст. 177, 178 КПК України, суд врахував наявність обґрунтованої підозри, у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 258 КК України, які несуть високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлені тяжкими наслідками, характерезуючі данні про особу підозрюваного, а також обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування, доведеність та обґрунтованість ризиків, які зазначені у клопотанні слідчого та дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.
Апелянт вказує на те, що слідчим суддею не було враховано ряд суттєвих обставин щодо порушення слідчим вимог чинного законодавства України у зав`язку з чим вказана ухвала підлягає скасуванню. Зазначає що, прокурором не було доведено наявності ризиків, та не наведено доказів причетності ОСОБА_6 до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, на що суд, як стверджує захисник, не звернув увагу.
Слідчим суддею не в повному обсязі досліджено обставини для можливостіобрання ОСОБА_6 іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, та не перевірено наявність ризиків, на які вказує строна обвинувачення, зокрема те, що ОСОБА_6 буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків у кримінальному провадженні чи продовжувати злочинну діяльність.
Окремо апелянт звертає свою увагу на те що, у клопотанні слідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 зазначено, що Генеральною прокуратурою України було продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000130 до 09.08.2016, оскільки органу досудового розслідування варто провести ще ряд слідчих дій, однак, як зазначає захисник, у судовому засіданні ОСОБА_6 , та йому, як адвокату було вручено повідомлення про закінчення досудового розслідування. Разом з тим на передодні, 28.05.2016 ОСОБА_6 вручену нову (змінену) підозру. Також додає, що для встановлення обставин справи ним безпосередньо було ініційовано, за допомогою подачі клопотань до СБ України, виклик свідків для дачі показів, однак жодне з клопотань не було прийнято до уваги.
Заслухавши доповідь судді, підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили про її задоволення, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження за клопотанням слідчого, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів, Головним слідчим управлінням СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000130 за підозрою громадян ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 258 КК України.
10.12.2015 ОСОБА_6 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України та того ж дня був повідомленийо про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 258 КК України.
30.03.2016 року Шевченківським районним судом м. Києва підозрюваному ОСОБА_15 продовжено строку обраного запобіжного заходу тримання під вартою, до 27.05.2016 року.
23.05.2016 року постановою першого заступника Генерального прокурора України, продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000130 до восьми місяців, тобто до 09.08.2016 року.
23.05.2016 року старший слідчий в особливо важливих справах 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_9 , за погодженням зі прокурором Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , посилаючись на те, що завершити досудове розслідування до вказаного строку не виявляється можливим, у зв`язку із необхідністю проведення ряду слідчих (розшукових) дій та процесуальних заходів, а також з урахуванням наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 258 КК України, характеризуючих даних про його особу, в їх сукупності, а саме те, що останній не будучи громадянином Російської Федерації, на даний час не має постійного місця проживання на території України, офіційного місця роботи може спонукати останнього до вчинення спроб переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, схвати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому останній підозрюється, що на думку органу досудового розслідування свідчить про неможливість запобігання вище вказаним ризикам, шляхом застосування до підозрюваного ОСОБА_6 більш м`якого, окрім виняткового, запобіжного заходу.

26.05.2016 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва задоволено клопотання слідчого та продовжено ОСОБА_6 строк тримання під вартою до 24.08.2016, без визначення розміру застави.
Слідчий суддя в ухвалі зазначив, що підозра у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих кримінальних правопорушень є обґрунтованою та підтверджується вагомими доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження.
На об`єктивне переконання колегії суддів сукупність всіх даних зазначених в ухвалі слідчого судді дає достатні підстави вважати ймовірною підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 258-3, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 258 КК України, що є підставою для застосування щодо підозрюваного відповідних заходів забезпечення кримінального провадження, а саме продовження йому строку тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування злочинів.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Слідчий суддя також дослідив доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення. Згідно клопотання, завершенню досудового розслідування перешкоджає проведення значного обсягу слідчих дій та процесуальних заходів, що необхідно провести у досудовому розслідування, виконання вимог ст. 209 КПК України, складання обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, слідчий суддя встановив, що ризики, які існували на момент застосування запобіжного заходу та на момент продовження строку тримання під вартою до теперішнього часу не зменшилися. Перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, ОСОБА_6 може ухилитись від органу досудового розслідування та суду, знищити докази, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Не заслуговують на увагу доводи захисника про те, що оскаржувана ухвала постановлена слідчим суддею без належного дослідження доказів та обставин кримінального провадження, за відсутності даних про існуючі ризики.
Так, слідчий суддя обґрунтовано прийшов до висновку про наявність ризиків переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови)).
На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні ризиків визначених ст.. 177 КПК України, оскільки дані, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.
Що стосується ризику незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні, то встановлено, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень за попередньою змовою групою осіб, і в разі повернення на волю може спробувати маніпулювати поясненнями інших підозрюваних, а також поясненнями свідків, а тому ризик втручання у проведення досудового розслідування може виправдати його тримання під вартою.
Доводи апеляційної скарги захисника підозрюваного щодо порушень судом норм КПК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та зазначені в апеляційних скаргах обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.
На думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, обґрунтувавши при цьому причини, з яких не може бути застосовано жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Крім того, слідчий суддя, з урахуванням вимог ч. 5 ст. 176 КПК України, з огляду на те, що запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261 Кримінального кодексу України, обґрунтовано не визначив розмір застави в даному кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 258 КК України.
Крім того, не заслуговують на увагу доводи захисника щодо ігнорування органом досудового розслідування поданих ним клопотань, в яких він просить викликати на допит свідків з метою встановлення наведених в даних клопотаннях фактів, що мають значення для справи, оскількипри обранні запобіжного заходу слідчий суддя перш за все має переконатися в наявності доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, закон не вимагає щоб докази були повними, але вони повинні бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений в обранні того чи іншого запобіжного заходу.
На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з рішенням суду щодо задоволення клопотання слідчого, оскільки слідчий в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_6 на свободу.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, не встановлено.
На підставі викладеного рішення слідчого судді є законним, оскільки ухвалене згідно з дотриманням вимог закону та обґрунтованим, так як ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційні скарги захисників, з викладених в них доводів, задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 199, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26 травня 2016 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС 4 відділу 1 управління головного слідчого управління СБ України ОСОБА_9 погоджене прокурором Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 та продовжено строк тримання під вартою до 24 липня 2016 року, без визначення розміру застави щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала Апеляційного суду м. Києва оскарженню не підлягає

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/1951 /2016 Категорія ст. 199 КПК України.
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_16
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1