Справа № 525/847/15-к
Номер провадження 1-кп/525/2/2016
Вирок
Іменем України
01 червня 2016 року Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в селищі Велика Багачка, матеріали кримінального провадження по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Конельська Попівка Жашківського району Черкаської області, зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, не працюючого, освіта базова загальна середня, інвалідності не має, раніше не судимого,
по ч. 1 ст. 286 КК України, -
встановив:
10 жовтня 2014 року, близько 19 години 00 хвилин, ОСОБА_5 , працюючи у Приватному підприємстві "А.Т.Н.", яке надає послуги з пасажирського перевезення, на посаді водія автомобіля марки "Mercedes-Benz Sprinter 313", державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 , виконуючи міжобласний рейс "Полтава Київ", на технічно несправному автомобілі, порушивши вимоги п.п. 2.3 а) та 31.1 Правил дорожнього руху України, в світлу пору доби при ясній погоді, в селі Поділ Великобагачанського району Полтавської області на 285 км+950 м автодороги Київ-Харків, в напрямку Києва, допустив зіткнення із задньою частиною причепа автомобіля марки "Камаз", державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , який рухався в попутному напрямку, зупинився та пропускав зустрічні транспортні засоби, для здійснення маневру - поворот ліворуч на другорядну дорогу.
Обвинувачений ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки "Mercedes-Benz Sprinter 313", державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись зі швидкістю близько 40 км./год., побачивши попереду перешкоду, а саме автомобіль марки "Камаз", державний номерний знак НОМЕР_2 , який зупинився для здійснення маневру, застосував гальмування для дотримання безпечної дистанції руху, але внаслідок несправності гальмівної системи автомобіля, яка призвела до зменшення ефективності гальмування, вчасно зупинити автомобіль не зміг та допустив зіткнення із задньою частиною причепа автомобіля марки "Камаз", державний номерний знак НОМЕР_2 .
В автомобілі марки "Mercedes-Benz Sprinter 313", державний номерний знак НОМЕР_1 , окрім інших пасажирів, знаходилися наступні пасажири: 1) ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає на адресою: АДРЕСА_2 ; 2) ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 ; 3) ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 ; 4) ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 ; 5) ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_4 , які в результаті дорожньо-транспортної пригоди отримали тілесні ушкодження.
Внаслідок скоєної дорожньої пригоди потерпілій ОСОБА_7 завдано тілесні ушкодження у вигляді перелому верхньої щелепи по ЛеФор 2 без зміщення; перелому коронок 2,1/1,2 зубів, на верхній щелепі; перелому носової перегородки; закрита черепно-мозкова травма, струсу головного мозку; рубців в ділянці підборідочної ямки та на нижній губі; саден нижньої губи та підборіддя, що відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я.
Внаслідок скоєної дорожньої пригоди потерпілій ОСОБА_11 завдано тілесні ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи, двосторонній зі зміщенням; рубця на нижній губі зліва; гематоми в ділянці підборіддя та привушних ділянках з обох боків; саден на шкірі підборіддя та губ, що відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я.
Внаслідок скоєної дорожньої пригоди потерпілому ОСОБА_8 завдано тілесні ушкодження у вигляді нагноївшоїся гематоми верхньої третини лівого стегна, що відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в скоєнні інкримінованого йому злочину не визнав, просив його виправдати, у задоволенні цивільних позовів до нього просив відмовити, в своїх показаннях вказав, що дійсно 10 жовтня 2014 року, близько 19 години 00 хвилин, керував автомобілем марки "Mercedes-Benz Sprinter 313", державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є його брат ОСОБА_5 , який передав автомобіль Приватному підприємству "А.Т.Н.", яке здійснювало послуги з пасажирського перевезення, та допустив зіткнення з автомобілем марки "Камаз", державний номерний знак НОМЕР_2 , на 285 км+950 м автодороги Київ-Харків в селі Поділ Великобагачанського району Полтавської області, коли прямував в напрямку Києва, зазначив, що того дня виконував міжобласний рейс "Київ-Полтава-Київ", в автомобілі знаходилося близько 16 пасажирів (всього пасажирських місць 18), які сіли в салон на автостанції Полтава-Алмазний, відповідно до куплених білетів, запевняв, що автомобіль був у справному стані, стан автомобіля ним перевірявся кожного разу при виїзді на маршрут: оглядалися колеса, чи немає підтікань під автомобілем, рівень гальмівної, охолоджувальної рідини, рівень масла, все інше контролювали датчики/автоматика в салоні автомобіля. Зазначив, що працював на Приватне підприємство "А.Т.Н." майже 2 роки, увесь цей час їздив по одному даному маршруту, офіційно трудового договору з підприємством на підписував, у нього був технічний паспорт на автомобіль, а щодо даного автобусного маршруту ліцензійна картка та тимчасовий технічний паспорт, які передали представники " ОСОБА_12 ". Щодо дорожньо-транспортної пригоди зазначив, що метрів за 80 побачив автомобіль "Камаз", що рухався в попутному напрямку, і який зупинився з ввімкнутим сигналом повороту ліворуч, почав плавно гальмувати, коли до автомобіля залишилося метрів 30, і він сильніше нажав на педаль гальма, то зрозумів, що відмовила гальмівна система. Об`їхати "Камаз" зліва чи справа не було можливості, а тому він вирівняв автомобіль, і після чого відбулося зіткнення із задньою частиною причепа автомобіля марки "Камаз". Зазначав, що від станції Полтава-Алмазна багато разів гальмував і гальмівна система спрацьовувала належним чином. Після зіткнення, яке було досить відчутним, хоча швидкість була невелика, близько 30 км/год, багато пасажирів отримали тілесні ушкодження, через деякий час приїхали швидка допомога і працівники міліції, кількох пасажирів забрала швидка допомога (2 чи 3, точно сказати не може).
Дослідивши та перевіривши в повному обсязі докази обвинувачення, оцінивши їх з точки зору допустимості і достовірності, проаналізувавши і співставивши їх з показами обвинуваченого, потерпілих, свідків, суд вважає, що незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_5 , його вина у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.
Показаннями свідка ОСОБА_5 , який є рідним братом обвинуваченого, який суду пояснив, що дійсно є власником автомобіля марки "Mercedes-Benz Sprinter 313", державний номерний знак НОМЕР_1 , який надав у користування Приватному підприємству "А.Т.Н.", яке надає послуги з пасажирського перевезення, представник якого передав йому ліцензійну картку та тимчасовий технічний паспорт, які разом із документами на автомобіль він передав брату, а той здійснював перевезення пасажирів по міжобласному маршруту Київ-Полтава-Київ, де зараз вказані документи він не знає. Його брат більше року здійснює перевезення пасажирів по даному маршруту.
Показаннями свідка ОСОБА_6 , який суду пояснив, що 10 жовтня 2014 року керував автомобілем марки "Камаз", державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить СФГ "Джерело" та в селі Поділ Великобагачанського району Полтавської області, рухаючись по автодорозі Київ-Харків в напрямку Києва, при здійсненні маневру поворот ліворуч, зупинився на перехресті для того, щоб пропустити транспортні засоби, які рухалися в зустрічному напрямку та в цей момент відчув удар ззаду, вийшовши з автомобіля, побачив, що ззаду з причепом його автомобіля зіштовхнувся мікроавтобус, подія відбулася близько 19 години 00 хвилин, надворі було ще видно, в автобусі було багато людей, він допоміг водієві автобусу та пасажирам, після чого приїхали машина медичної допомоги та працівники міліції.
Показами свідка ОСОБА_13 , потерпілої ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_11 , потерпілого ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_9 , які суду пояснили, що 10 жовтня 2014 року придбали квитки на автовокзалі Полтава Алмазний на рейс Полтава-Київ, який відправлявся о 17 годині 00 хвилин з Полтави, їхали на мікроавтобусі марки "Mercedes-Benz" та близько 19 години 00 хвилин в селі Поділ Великобагачанського району Полтавської області, у світлу пору доби, при хорошій погоді та видимості, потрапили в аварію, зіткнувшись з автомобілем марки "Камаз", який зупинився на перехресті, причиною зіткнення стало, те що водій їхнього автомобіля не встиг загальмувати, у своїх поясненнях вказували, що водій намагався, але система гальмування не спрацювала, хоча до цього моменту водій неодноразово гальмував, зазначали, що отримали тілесні ушкодження внаслідок зіткнення, як і інші пасажири, що перебували в автобусі. Потерпілий ОСОБА_8 , який зазначив, що їхав разом зі своєю сім`єю: дружиною ОСОБА_9 та донькою ОСОБА_10 , взяв квитки до міста Лубни Полтавської області, відповідно на місця за номерами 1, 2, 3 та сидів на місці під номером 3 та добре бачив панель приборів автомобіля, яким керував обвинувачений, зазначив, що в момент, коли водій побачив автомобіль марки "Камаз" і до моменту зіткнення, швидкість автомобіля була близько 40 км за год. і попри всі намагання водія загальмувати не знизилася.
Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 10 жовтня 2014 року, схемою до нього та фототаблицями, згідно яких вбачається, що зіткнення транспортних засобів відбулося на правій смузі руху в напрямку на місто Київ, автомобіль марки "Mercedes-Benz Sprinter 313", державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням обвинуваченого ОСОБА_5 , в селі Поділ Великобагачанського району Полтавської області на 285 км+950 м автодороги Київ-Харків, допустив зіткнення із задньою частиною причепа автомобіля марки "Камаз", державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 (т.2 а.п.161-173).
Висновком судово-медичної експертизи № 382 від 14.11.2014 року (т.2 а.п.194-195), відповідно до якої, при судово-медичному обстеженні громадянки ОСОБА_7 у неї виявлені тілесні ушкодження: перелом верхньої щелепи по ЛеФор 2 без зміщення; перелом коронок 2,1/1,2 зубів, на верхній щелепі; перелом носової перегородки; закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку; рубців в ділянці підборідочної ямки та на нижній губі; саден нижньої губи та підборіддя, які могли утворитися від дії тупих твердих предметів, по давності утворення можуть відповідати даті, вказаній в описовій частині постанови та по ступеню тяжкості відносяться до пошкоджень середнього ступеню тяжкості, як спричинивші тривалий розлад здоров`я.
Висновком судово-медичної експертизи № 383 від 14.11.2014 року (т.2 а.п.203-204), відповідно до якої, при судово-медичному обстеженні громадянки ОСОБА_11 у неї виявлені тілесні ушкодження: перелом нижньої щелепи, двосторонній зі зміщенням; рубці на нижній губі зліва; гематоми в ділянці підборіддя та привушних ділянках з обох боків; садна на шкірі підборіддя та губ, які могли утворитися від дії тупих твердих предметів, по давності утворення можуть відповідати даті, вказаній в описовій частині постанови та по ступеню тяжкості відносяться до пошкоджень середнього ступеню тяжкості, як спричинивші тривалий розлад здоров`я.
Висновком судово-медичної експертизи № 179 від 17.06.2015 року (т.2 а.п.207-208), відповідно до якої, при судово-медичному обстеженні громадянина ОСОБА_8 у нього виявлені тілесні ушкодження: нагноївшася гематома верхньої третини лівого стегна, яка могла утворитися від дії тупих твердих предметів, по давності утворення можуть відповідати даті, вказаній в описовій частині постанови та по ступеню тяжкості відносяться до пошкоджень середнього ступеню тяжкості, як спричинивші тривалий розлад здоров`я.
Висновком авто-технічної експертизи № 421 від 18.11.2014 року (т.2 а.п. 223-230), відповідно до якої: 1) На момент огляду робоча гальмівна система автобуса "Mercedes-Benz Sprinter 313", державний номерний знак НОМЕР_1 знаходиться в технічно не справному стані, оскільки гальмівний шланг переднього лівого колеса має тріщини. До моменту дорожньо-транспортної пригоди робоча гальмівна система автобуса "Mercedes-Benz Sprinter 313", державний номерний знак НОМЕР_1 знаходилася в технічно не справному стані; 2) Подія дорожньо-транспортної пригоди знаходилася в причинному зв`язку з виявленою технічною несправністю; 3) Водій автобуса "Mercedes-Benz Sprinter 313", державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_5 мав можливість виявити наявність тріщини на гальмівному шлангу переднього лівого колеса автобуса "Mercedes-Benz Sprinter 313", державний номерний знак НОМЕР_1 , до моменту ДТП, шляхом виконання вимог п.п. 2.3 а), 31.1 Правил дорожнього руху України та п.п. 5.1, 6.4.1 вимог ДСТУ 3649:2010, а саме: 1) п.п. 2.3 а) ПДР України - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан транспортного засобу; 2) п.п. 31.1 ПДР України - технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху; 3) п. 5.1 вимог ДСТУ 3649:2010, який затверджено наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 28 грудня 2010 року № 630 "Про затвердження національного стандарту України ДСТУ 3649:2010 та скасування чинності національного стандарту України ДСТУ 3649-97" Технічний стан КТЗ повинен відповідати вимогам законодавства, чинних нормативних документів щодо безпеки дорожнього руху; 4) п. п. 6.4.1 вимог ДСТУ 3649:2010, який затверджено наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 28 грудня 2010 року № 630 "Про затвердження національного стандарту України ДСТУ 3649:2010 та скасування чинності національного стандарту України ДСТУ 3649-97" Не дозволено наявність деталей гальмівних систем із тріщинами і залишковою деформацією, відсутність герметичності гальмівного привода.
Висновком авто-технічної експертизи № 62 від 16.02.2015 року (т.2 а.п. 234-236), відповідно до якої: 1) В умовах даної події водій мікроавтобуса марки "Mercedes-Benz Sprinter 313", державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_5 мав технічну можливість уникнути вказаної ДТП шляхом виконання вимог п.п. 2.3 а), 31.1 Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру; 2) У даній дорожній обстановці в діях водія мікроавтобуса марки "Mercedes-Benz Sprinter 313", державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_5 вбачаються невідповідності з вимогами п.п. 2.3 а), 31.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди; 3) Технічна можливість запобігання даній події не залежала від односторонніх дій водія вантажного автомобіля марки "Камаз", державний номерний знак НОМЕР_2 , з причепом державний номерний знак НОМЕР_3 , ОСОБА_6 , а цілком визначалася діями водія мікроавтобуса марки "Mercedes-Benz Sprinter 313", державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , що допустив виїзд на маршрут технічно не справного транспортного засобу, технічна не справність якого стала причиною ДТП; 4) У даній дорожній обстановці в діях водія вантажного автомобіля марки "Камаз", державний номерний знак НОМЕР_2 , з причепом державний номерний знак НОМЕР_3 , ОСОБА_6 будь-яких невідповідностей з вимогами Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходилися б в причинному зв`язку з виникненням даної події, не вбачається.
Речовим доказам гальмівним шлангом переднього лівого колеса автомобіля марки "Mercedes-Benz Sprinter 313", державний номерний знак НОМЕР_1 , який оглянуто в судовому засіданні, і який має тріщини різної довжини, які видно неозброєним оком.
Показаннями експерта ОСОБА_14 , допитаного в судовому засіданні, який пояснив, що причиною ДТП стало керування обвинуваченим ОСОБА_5 технічно не справним автомобілем марки "Mercedes-Benz Sprinter 313", державний номерний знак НОМЕР_1 , так як відповідно до національного стандарту не дозволяється експлуатація автомобілів, у яких деталі гальмівної системи мають тріщини і залишкову деформацію, оглянутий ним при експертному дослідженні гальмівний шланг переднього лівого колеса автомобіля марки "Mercedes-Benz Sprinter 313", державний номерний знак НОМЕР_1 , мав тріщини, а тому в наслідок утворення в ньому наскрізного отвору зменшилася ефективність гальмування, що і стало причиною ДТП. Водій автомобіля марки "Mercedes-Benz Sprinter 313", державний номерний знак НОМЕР_1 , відповідно до Правил дорожнього руху України зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан транспортного засобу, для того, щоб виявити несправність, йому було досить оглянути шланги на оглядовій ямі.
Допитаний в судовому засіданні свідок захисту ОСОБА_15 , не спростував доводи обвинувачення щодо того, що 10 жовтня 2014 року транспортний засіб марки "Mercedes-Benz Sprinter 313", державний номерний знак НОМЕР_1 , знаходився в не робочому стані. Повідомлена ним інформація, що даний транспортний засіб 25 червня 2014 року пройшов перевірку технічного стану транспортного засобу, яка не виявила несправностей, про що був складений відповідний протокол, відноситься саме до тієї дати, яка зазначена в протоколі, а саме 25 червня 2014 року, від проведення перевірки сплинув строк більше 3-ох місяців. Крім того, свідок зазначив, що виявити тріщини на гальмівному шлагу гальмівної системи можна при візуальному огляді на оглядовій ямі.
Крім того, суд зазначає, що обвинувачений ОСОБА_5 в своїх показах, наданих суду, зазначав, що особисто не оглядав гальмівні шланги.
Заяву захисника обвинуваченого щодо визнання речового доказу - гальмівним шлангом переднього лівого колеса автомобіля марки "Mercedes-Benz Sprinter 313", державний номерний знак НОМЕР_1 , не допустимим доказом з огляду на те, що він вилучений експертом без понятих, та за відсутності обвинуваченого та його захисника, суд вважає такою, що не підлягає до задоволення, з огляду на те, що вилучення здійснено в межах проведення відповідної експертизи, незалежним експертом, який попереджений про кримінальну відповідальність, за попереднім визнанням всього транспортного засобу марки "Mercedes-Benz Sprinter 313", державний номерний знак НОМЕР_1 , речовим доказом в межах даного кримінального провадження (т.2. а.п. 178) та надання його для проведення відповідної експертизи.
Щодо заяви захисника про те, що не зрозуміло, як обвинувачений повинен був виявити несправність гальмівної системи, то суд зазначає, що відповідно показань експерта та свідка ОСОБА_15 тріщини на гальмівному шлангу видно при візуальному огляді, для якого не потрібно знімати з автомобіля будь-які конструктивні деталі.
Невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_5 суд розцінює, як спосіб уникнути кримінальної відповідальності за скоєне.
Всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в необережних діях обвинуваченого ОСОБА_5 є склад злочину передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, а його дії досудовим слідством правильно кваліфіковані, як порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно ст. 66 КК України, відсутні.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно ст. 67 КК України, відсутні.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, яка позитивно характеризується за місцем проживання, ставлення до скоєного, обставини, які обтяжують та пом`якшують його покарання, має сім`ю, відсутністю роботи, має на утриманні неповнолітню дитину, судом також враховується те, що обвинувачений керував транспортним засобом, який здійснював перевезення пасажирів та наслідки вчиненого діяння, які виразилися у заподіянні щонайменше п`яти пасажирам тілесних ушкоджень.
З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді арешту в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України з обов`язковим застосуванням додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Речові докази по справі: 1) автомобіль марки "Mercedes-Benz Sprinter 313", державний номерний знак НОМЕР_1 , який передано на зберігання ОСОБА_5 , слід залишити у власника; 2) автомобіль марки "Камаз", державний номерний знак НОМЕР_2 , який передано на зберігання представнику СФГ "Джерело" ОСОБА_16 , слід залишити у власника (т.2 а.п. 177); 3) 3 лампочки заднього лівого ліхтаря причепа автомобіля "Камаз" та гальмівний шланг переднього лівого колеса автомобіля "Mercedes-Benz Sprinter 313", які передано на зберігання до камери зберігання речових доказів Великобагачанського ВП ГУНП в Полтавській області (т.2 а.п. 176, 232), слід знищити.
По справі маються процесуальні витрати на залучення експертів НДЕКЦ при УМВС України в Полтавській області для проведення експертизи: 1) за проведення авто-технічної експертизи 1967,60 грн. (т.1 а.с.222); 2) за проведення авто-технічної експертизи 491,40 грн. (т.1 а.с.233), які відповідно до ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід не обирався (т.1 а.п. 6).
Вирішуючи цивільні позови, судом встановлено, що 10 жовтня 2014 року на автостанції у місті Полтава ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , придбали пасажирські квитки, які надавали їм право на отримання послуг пасажирського перевезення рейсовим автобусом за рейсом №1559 Полтава-Київ. У пасажирському квитку зазначена інформація щодо перевізника Приватне підприємство "А.Т.Н." та обов`язкового страхування на суму 10200 грн. ПАТ «СК «Країна» (т.1 а.п. 51, 72, 92, 93, 115).
Таким чином, між позивачами і відповідачем ПП "А.Т.Н." було укладено договір перевезення пасажира, тобто між ними виникли правовідносини, які врегульовані ст. ст. 910, 927, 928 ЦК України.
У той же день, близько 19 години 00 хвилин позивачі на підставі вказаних квитків перебували в якості пасажирів в автобусі марки "Mercedes-Benz Sprinter 313", державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_5 , якого ПП "А.Т.Н." фактично допустило до виконання трудових обов`язків на посаді водія. Під час перевезення пасажирів водій ОСОБА_5 , порушив вимоги пунктів 2.3 а), 31.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого автобус зіштовхнувся із іншим транспортним засобом. Внаслідок ДТП позивачі отримали тілесні ушкодження.
Факт допуску обвинуваченого ОСОБА_5 до виконання трудових обов`язків по перевезенню пасажирів Приватним підприємством "А.Т.Н.", не заперечується самим підприємством, надіслане до суду представником ПП "А.Т.Н." заперечення проти цивільного позову ОСОБА_11 (т.2 а.п. 125-127), містить в резолютивній частині заперечення часткове визнання ПП "А.Т.Н.", як матеріальної так і моральної шкоди завданої в результаті ДТП діями обвинуваченого ОСОБА_5
ПАТ "СК"Країна" страхове відшкодування не виплачувало, посилаючись на відсутність в заявах про визнання події страховою позивачів ( ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ), акту про нещасний випадок із пасажирами галузевого зразка, який повинен скласти виключно перевізник ПП "А.Т.Н." (т.1 а.п. 177, 178, 179).
Власником транспортного засобу марки "Mercedes-Benz Sprinter 313", державний номерний знак НОМЕР_1 , є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (т.2 а.п. 186, 187).
Цивільний відповідач по справі - ОСОБА_5 застрахував свою цивільно-правову відповідальність перед третіми особами на підставі полісу від 25.06.2014 року, виданого ПрАТ "УПСК", за умовами якого згадане товариство взяло на себе обов`язок відповідати за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю третіх осіб в наслідок ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля марки "Mercedes-Benz Sprinter 313", державний номерний знак НОМЕР_1 , в розмірі 100000,00 гривень, на одного потерпілого (т.2 а.п. 185).
За змістом ст. 927 ЦК України страхування пасажирів проводиться відповідно до закону.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Пунктом 6 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про страхування» визначено, що до видів обов`язкового страхування відноситься особисте страхування від нещасних випадків на транспорті.
Крім того, відносини між перевізниками та страховиками щодо страхування пасажирів визначаються укладеними між ними договорами страхування.
Згідно з Положенням про обов`язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14 серпня 1996 року № 959, застрахованими вважаються пасажири з моменту оголошення посадки в морське або річкове судно, поїзд, автобус або інший транспортний засіб до моменту завершення поїздки.
Страховий платіж за обов`язковим особистим страхуванням від нещасних випадків на транспорті утримується з пасажира перевізником, який діє від імені страховика за винагороду на підставі договору доручення на лініях залізничного, морського, внутрішнього водного, автомобільного та електротранспорту на міжобласних і міжміських маршрутах у межах однієї області, Автономної Республіки Крим.
Кожному застрахованому перевізник, що виступає агентом страховика, видає страховий поліс. Він може видаватися на окремому бланку або міститися на зворотному боці квитка.
Отже, кожна особа, яка придбала квиток на проїзд у морському, залізничному, приміському або міжміському транспорті, вважається застрахованою, підтвердженням чого є квиток або страховий поліс на окремому бланку.
Відповідно до положень ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно зі ст. 980 ЦК України, предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).
Статтею 999 ЦК України передбачено, що законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
У п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду.
Також у п. 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що при вирішенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням страховиком зобов`язань за договором страхування, суди повинні виходити з того, що правовідносини сторін за договором страхування є зобов`язальними. У випадку порушення зобов`язання моральна шкода може бути відшкодована лише тоді, коли це встановлено договором або законом (ст. 611 ЦК України). Зокрема, можливість відшкодування моральної шкоди передбачена у відносинах у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (ст. ст. 9, 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів).
Оскільки відповідач ПП "А.Т.Н." і позивачі під час ушкодження здоров`я останніх перебували у договірних правовідносинах, здоров`я позивачів було застраховане від нещасних випадків на транспорті в ПАТ «СК «Країна». Законодавством, яке регулює страхові відносини, особі, яка отримала травму в наслідок нещасного випадку на транспорті, виплата моральної шкоди не передбачена, то позовні вимоги позивачів до ПАТ "СК "Країна", слід задовольнити в частині виплати страхового відшкодування, яке визначається відповідно до пункту 8 Положенням про обов`язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14 серпня 1996 року № 959, де зазначено, що страховики виплачують страхові суми: в) у разі тимчасової втрати застрахованим працездатності за кожну добу - 0,2 відсотка страхової суми, але не більше 50 відсотків страхової суми.
За цивільним позовом ОСОБА_8 з Страхової компанії "Країна" слід стягнути страхову суму за тимчасову втрату застрахованим працездатності за кожну добу в сумі 775,20 гривень (38 днів непрацездатності помножити на 0,2 відсотка від розміру страхової суми для кожного застрахованого, яка становить 6000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 17х6000=10200).
За цивільним позовом ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з Страхової компанії "Країна" слід стягнути страхову суму за тимчасову втрату застрахованим працездатності за кожну добу: 1) ОСОБА_9 (19 днів непрацездатності т.1 а.п. 97, 99) в сумі 387,60 гривень; 2) ОСОБА_10 (19 днів т.1 а.п. 102) в сумі 387,60 гривень.
Щодо стягнення моральної шкоди на користь позивачів суд керується наступним.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до ч. 2 ст.1167 ЦК моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Згідно ст. 23 ЦК України під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, якщо моральної шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи.
Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди роз`яснено, що не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки на підставі трудових відносин з володільцем цього джерела ( шофер, машиніст, оператор тощо).
Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне покласти відповідальність за спричинену діями обвинуваченого ОСОБА_5 моральну шкоду потерпілим на цивільного відповідача Приватне підприємство "А.Т.Н".
Суд, при визначенні розміру завданої моральної шкоди враховує, яку саме шкоду заподіяно здоров`ю потерпілих внаслідок ДТП з вини обвинуваченого ОСОБА_5 , також враховуючи завдані ушкодження здоров`ю та час лікування.
За цивільним позовом ОСОБА_8 з ПП "А.Т.Н" слід стягнути на користь позивача моральну шкоду у розмірі 10000,00 гривень.
За цивільним позовом ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з ПП "А.Т.Н." слід стягнути моральну шкоду в розмірі 5000,00 кожному.
За цивільним позовом ОСОБА_11 з ПП "А.Т.Н" слід стягнути на користь позивача моральну шкоду у розмірі 10000,00 гривень.
Щодо цивільного позову ОСОБА_7 , то з врахуванням ч. 1 ст. 1167 ЦК України, і того, що позов пред`явлено до обвинуваченого ОСОБА_5 , то саме з нього слід стягнути моральну шкоди на користь позивачки в сумі 10000 гривень.
Щодо стягнення за цивільними позовами майнової шкоди, суд керується наступним.
Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Статтею 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання,… тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди"роз`яснено, що не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки на підставі трудових відносин з володільцем цього джерела ( шофер, машиніст, оператор тощо).
Відповідно до ч. 1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Суд також керується правовою позицією Верховного суду України у справі № 6-2808цс15, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред`явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Тому за цивільним позовом ОСОБА_7 слід стягнути на користь позивача з обвинуваченого ОСОБА_5 завдану їй матеріальну шкоду в сумі 3555,41 гривень, яка документально підтверджена долученими до позовної заяви квитанціями та чеками для придбання ліків та лікування (т.1 а.п. 52, 53, 54, 55, 57, 58, 59, 60).
За цивільним позовом ОСОБА_8 слід стягнути на користь позивача з Приватного підприємства "А.Т.Н." завдану діями обвинуваченого ОСОБА_5 йому матеріальну шкоду в сумі 2074,67 гривень, яка документально підтверджена долученими до позовної заяви квитанціями та чеками для придбання ліків та лікування (т.1 а.п. 78).
За цивільним позовом ОСОБА_9 та ОСОБА_10 слід стягнути на користь позивачів з Приватного підприємства "А.Т.Н." завдану діями обвинуваченого ОСОБА_5 їм матеріальну шкоду в сумі 32,50 гривень, яка документально підтверджена долученими до позовної заяви квитанціями та чеками для придбання ліків та лікування (т.1 а.п. 98).
За цивільним позовом ОСОБА_11 слід стягнути на користь позивача з Приватного підприємства "А.Т.Н." завдану діями обвинуваченого ОСОБА_5 їй матеріальну шкоду в сумі 917,11 гривень, яка документально підтверджена долученими до позовної заяви квитанціями та чеками для придбання ліків та лікування (т.1 а.п. 115).
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374. 376 КПК України, суд, -
ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні по ч. 1 ст. 286 КК України і призначити покарання 3 (три) місяці арешту, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його фактичного затримання.
Речові докази по справі: 1) автомобіль марки "Mercedes-Benz Sprinter 313", державний номерний знак НОМЕР_1 , який передано на зберігання ОСОБА_5 , після набрання вироком законної сили, дозволити використовувати на власний розсуд, як власнику; 2) автомобіль марки "Камаз", державний номерний знак НОМЕР_2 , який передано на зберігання представнику СФГ "Джерело" ОСОБА_16 , після набрання вироком законної сили, дозволити СФГ "Джерело" використовувати на власний розсуд, як власнику; 3) 3 лампочки заднього лівого ліхтаря причепа автомобіля "Камаз" та гальмівний шланг переднього лівого колеса автомобіля "Mercedes-Benz Sprinter 313", які передано на зберігання до камери зберігання речових доказів Великобагачанського ВП ГУНП в Полтавській області, після набрання вироком законної сили, знищити.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експертів НДЕКЦ при УМВС України в Полтавській області для проведення експертиз всього на суму 2459,00 (дві тисячі чотириста п`ятдесят дев`ять) грн. 00 коп.
1. Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити частково.
Стягнути на користь ОСОБА_7 з ОСОБА_5 3555,41 (три тисячі п`ятсот п`ятдесят п`ять) гривень 41 копійку майнової шкоди.
Стягнути на користь ОСОБА_7 з ОСОБА_5 10000,00 (десять тисяч) гривень 00 копійок моральної шкоди.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
2. Цивільний позов ОСОБА_8 задовольнити частково.
Стягнути на користь ОСОБА_8 з Приватного підприємства "А.Т.Н." (юридична адреса: місто Київ, вулиця Чистяківська, 2-а, кімната 500, ідентифікаційний код 24584810) 2074,67 (дві тисячі сімдесят чотири) гривні 67 копійок майнової шкоди.
Стягнути на користь ОСОБА_8 з Приватного підприємства "А.Т.Н." (юридична адреса: місто Київ, вулиця Чистяківська, 2-а, кімната 500, ідентифікаційний код 24584810) 10000,00 (десять тисяч) гривень 00 копійок моральної шкоди.
Стягнути на користь ОСОБА_8 з Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" (юридична адреса: 04176, місто Київ, вулиця Електриків, 29а, ) 775,20 (сімсот сімдесят п`ять) гривень 20 копійок страхової суми за договором страхування за тимчасову втрату працездатності.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
3. Цивільний позов ОСОБА_9 , ОСОБА_10 задовольнити частково.
Стягнути на користь ОСОБА_9 з Приватного підприємства "А.Т.Н." (юридична адреса: місто Київ, вулиця Чистяківська, 2-а, кімната 500, ідентифікаційний код 24584810) 32,50 (тридцять дві) гривні 50 копійок майнової шкоди.
Стягнути на користь ОСОБА_9 з Приватного підприємства "А.Т.Н." (юридична адреса: місто Київ, вулиця Чистяківська, 2-а, кімната 500, ідентифікаційний код 24584810) 5000,00 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок моральної шкоди.
Стягнути на користь ОСОБА_9 з Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" (юридична адреса: 04176, місто Київ, вулиця Електриків, 29а, ) 387,60 (триста вісімдесят сім) гривень 60 копійок страхової суми за договором страхування за тимчасову втрату працездатності.
Стягнути на користь ОСОБА_10 з Приватного підприємства "А.Т.Н." (юридична адреса: місто Київ, вулиця Чистяківська, 2-а, кімната 500, ідентифікаційний код 24584810) 5000,00 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок моральної шкоди.
Стягнути на користь ОСОБА_10 з Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" (юридична адреса: 04176, місто Київ, вулиця Електриків, 29а, ) 387,60 (триста вісімдесят сім) гривень 60 копійок страхової суми за договором страхування за тимчасову втрату працездатності.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
4. Цивільний позов ОСОБА_11 задовольнити частково.
Стягнути на користь ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , з Приватного підприємства "А.Т.Н." (юридична адреса: місто Київ, вулиця Чистяківська, 2-а, кімната 500, ідентифікаційний код 24584810) 917,11 (дев`ятсот сімнадцять) гривень 11 копійок майнової шкоди.
Стягнути на користь ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_8 , з Приватного підприємства "А.Т.Н." (юридична адреса: місто Київ, вулиця Чистяківська, 2-а, кімната 500, ідентифікаційний код 24584810) 10000,00 (десять тисяч) гривень 00 копійок моральної шкоди.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційних скарг через Великобагачанський районний суд.
Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.
Суддя ОСОБА_1