Справа № 135/1602/15-к
Провадження у справі № 1-в/135/1/16
У Х В А Л А
іменем України
24.03.2016 Ладижинський міський суд Вінницької області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

захисника засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижині Вінницької області клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_4 про скасування рішення про накладення стягнення за порушення встановленого порядку відбування покарання,

В С Т А Н О В И В:
У грудні 2015 року адвокат ОСОБА_6 звернулася до Ладижинського міського суду Вінницької області в інтересах засудженого ОСОБА_4 із клопотанням, у якому просить скасувати постанову начальника Ладижинської виправної колонії (№39) ОСОБА_7 від 05 лютого 2015 року про переведення засудженого ОСОБА_4 до приміщення камерного типу строком на 1 (один) місяць.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що вказана вище постанова була прийнята без законних на те підстав, посилаючись на таке. Відповідно до ч. 1 ст. 134 КВК України при призначенні заходів стягнення враховуються причини, обставини і мотиви вчинення порушення, поведінка засудженого до вчинення проступку, кількість і характер раніше накладених стягнень, а також пояснення засудженого щодо суті проступку. Стягнення, що накладаються, мають відповідати тяжкості і характеру проступку засудженого.

Як вбачається із постанови від 05 лютого 2015 року 28 січня 2015 року, 08 год. 10 хв. під час прийому дільниці ДІЗО, ПКТ при відкритті камери ДІЗО № 3, було виявлено, що засуджений ОСОБА_4 спав на підлозі камери. На зроблене йому зауваження відреагував нетактовно, висловлював невдоволення. За даним фактом до ОСОБА_4 застосовано стягнення у вигляді переведення до приміщення камерного типу строком на 1 місяць.

Як свідчать відомості із Постанови від 05 лютого 2015 року під час перебування ОСОБА_4 спеціальні засоби та фізична сила не застосовувались, шо дає підстави стверджувати про відсутність з його боку будь-яких агресивних дій, актів насильства 05 лютого 2015 року та за весь час його перебування в Ладижинській виправній колонії №39.

Крім того, зазначає, що згідно ч. 8 ст. 134 КВК України поміщення засудженого в дисциплінарний ізолятор або в карцер чи переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) проводиться за вмотивованою постановою начальника колонії або особи, яка виконує його обов`язки, з визначенням строку тримання.

Відповідно до п. 2 розділу III Основні права та обов`язки засуджених в установах виконання покарань Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 29.12.2014 № 2186/5 не містить норми, які би забороняли висловлювати невдоволення засудженими. Крім того, виходячи із Постанови від 05 лютого 2015 року незрозуміло в чому саме полягала нетактовність, та чи супроводжувалась вона нецензурними та жаргонними словами, які передбачені даними правилами.

Враховуючи зазначені вище обставини, вважає постанову від 05 лютого 2015 року такою, що невмотивована, оскільки у ній не зазначено причини, обставини і мотиви вчинення порушення, поведінка засудженого до вчинення проступку, кількість і характер раніше накладених стягнень, а також пояснення засудженого щодо суті проступку. Крім того стягнення, що накладалося не відповідало тяжкості і характеру проступку засудженого.

У судовому засіданні ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 скаргу підтримали із зазначених у ній підстав та просили її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 та представник установи Ладижинської ВК № 39 ОСОБА_8 проти задоволення скарги заперечили, мотивуючи тим, що спірна постанова є законною, а тому скасуванню не підлягає.

Заслухавши пояснення засудженого, його захисника, представника Ладижинської ВК № 39 ОСОБА_8 , з`ясувавши думку прокурора, допитавши свідків, вивчивши надані матеріали клопотання та матеріали особової справи засудженого, у яких містяться матеріали службового розслідування, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. При цьому конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Основним Законом.

Згідно ч. 2 ст. 8 Конституції України норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
Згідно ст. 131 КВК України застосування заходів заохочення має на меті здійснення виховного впливу як на тих осіб, до яких ці заходи застосовуються на основі об`єктивної оцінки поведінки засуджених, їхнього ставлення до праці і навчання, так і на інших засуджених.

Статтею 132 КВК України вказано, що за порушення встановленого порядку відбування покарання до засуджених можуть застосовуватися такі заходи стягнення: попередження; догана; сувора догана; дисциплінарний штраф у сумі до двох мінімальних розмірів заробітної плати; скасування поліпшених умов тримання, передбачених статтями 138-140 і 143 цього Кодексу; поміщення засуджених чоловіків, які тримаються у виправних колоніях, у дисциплінарний ізолятор з виведенням або без виведення на роботу чи навчання на строк до п`ятнадцяти діб, а засуджених жінок - до десяти діб; поміщення засуджених, які тримаються в приміщеннях камерного типу виправних колоній максимального рівня безпеки, в карцер без виведення на роботу на строк до п`ятнадцяти діб; переведення засуджених, які тримаються у виправних колоніях, крім засуджених, які тримаються у виправних колоніях мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання, до приміщення камерного типу (одиночної камери) на строк до трьох місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 134 КВК України при призначенні заходів стягнення враховуються причини, обставини і мотиви вчинення порушення, поведінка засудженого до вчинення проступку, кількість і характер раніше накладених стягнень, а також пояснення засудженого щодо суті проступку. Стягнення, що накладаються, мають відповідати тяжкості і характеру проступку засудженого.

Даючи правову оцінку оспорюваній постанові про накладення стягнення, суд виходить з наступного.
Судом об`єктивно встановлено, що ОСОБА_4 , відбуваючи покарання в Ладижинській ВК №39, допустив порушення встановленого порядку відбування покарання, яке виражається у тому, що 28 січня 2015 року, 08 год. 10 хв. під час прийому дільниці ДІЗО, ПКТ при відкритті камери ДІЗО № 3, було виявлено, що засуджений ОСОБА_4 спав на підлозі камери. На зроблене йому зауваження відреагував нетактовно, висловлював невдоволення. Своїми діями засуджений ОСОБА_4 , свідомо та грубо порушив розділ ІІІ п.2 ПВР УВП та ст. 107 КВК України, за що постановою начальника Ладижинської ВК 39 від 05 лютого 2015 року до нього було застосовано захід стягнення у виді переведення до ПКТ строком на 1 місяць.
Вина ОСОБА_4 у вчиненні зазначеного дисциплінарного проступку повністю доведена зібраними у провадженні та дослідженими у судовому засіданні доказами.
Зокрема, поясненнями допитаного судом свідка ОСОБА_9 , який суду пояснив, що працює на посаді молодшого інспектора ВНіБ установи та з достовірністю підтвердив, що 28 січня 2015 року ним було виявлено дисциплінарне порушення засудженим ОСОБА_4 та складено рапорт на ім`я начальника установи про те, що засуджений ОСОБА_4 28 січня 2015 року , 08 год. 10 хв. під час прийому дільниці ДІЗО, ПКТ при відкритті камери ДІЗО № 3 спав на підлозі камери. На зроблене йому через оглядове віконечко камери неодноразове зауваження відреагував нетактовно, висловлював невдоволення на режим в установі, висловлювався нецензурною лайкою.

Свідок ОСОБА_10 начальник відділення соціально-психологічної служби старший лейтенант внутрішньої служби Ладижинської ВК №39, суду ствердив, що дійсно засуджений ОСОБА_4 у його присутності та присутності начальника відділення соціально-психологічної служби ОСОБА_8 та начальника відділення СПС ОСОБА_11 у категоричній формі відмовився давати будь-які письмові пояснення по факту допущеного ним 28 січня 2015 року порушення встановленого порядку відбування покарання. Про що 28 січня 2015 року було складено відповідний акт, у якому він поставив свій підпис.

Зазначене також підтвердив допитаний судом свідок ОСОБА_11 , начальник відділення соціально-психологічної служби Ладижинської ВК № 39, який пояснив суду, що засуджений ОСОБА_4 у його присутності та присутності начальника відділення соціально-психологічної служби ОСОБА_8 та начальника відділення соціально-психологічної служби ОСОБА_10 у категоричній формі відмовився давати будь-які письмові пояснення по факту допущеного ним 28 січня 2015 року порушення встановленого порядку відбування покарання. Про що 28 січня 2015 року було складено відповідний акт, у якому він також поставив свій підпис.

Обставини порушення встановленого порядку відбування покарання засудженим ОСОБА_4 28 січня 2015 року також підтверджується даними рапорту, з якого убачається, що 28 січня 2015 року, 08 год. 10 хв. під час прийому дільниці ДІЗО, ПКТ при відкритті камери ДІЗО № 3, було виявлено, що засуджений ОСОБА_4 спав на підлозі камери, на зроблене йому зауваження відреагував нетактовно, висловлював свої невдоволення режимом утримання.

З акту від 28 січня 2015 року за підписами співробітників установи ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вбачається, що засуджений ОСОБА_4 у категоричній формі відмовився давати будь-які письмові пояснення по факту допущеного порушення встановленого порядку відбування покарання.

Із досліджених судом матеріалів службового розслідування, які долучені до особової справи засудженого вбачається, що за фактом порушення 28 січня 2015 року засудженим ОСОБА_4 вимог умов відбування покарання була організована службова перевірка, яка охоплювала та відобразила обставини вчинення порушення, тяжкість і характер проступку, поведінку засудженого до проступку кількість і характер раніше накладених стягнень, у належний спосіб складений акт про відмову засудженого, яким вчинене порушення, надати письмове пояснення по суті проступку.

Так, згідно довідки начальника соціально-психологічної служби ОСОБА_8 від 05 лютого 2015 року, яка видана про те, що із засудженим ОСОБА_4 , 1984 року народження, проведено бесіду у зв`язку з порушенням встановленого порядку відбування покарання 28 січня 2015 року. Своїми діями засуджений ОСОБА_4 свідомо порушив р. ІІІ п. 2 ПВР УВП та ст. 107 КВК України. Даному засудженому повторно доведено негативні наслідки порушень встановленого порядку відбування покарання. Під час бесіди засуджений ОСОБА_4 вів себе негативно, дану інформацію належним чином не сприймав, позитивні висновки для себе не зробив.

З рапорту начальника відділення соціально-психологічної служби ОСОБА_8 від 06 лютого 2015 року з пропозиціями щодо міри реагування за порушення допущене засудженим ОСОБА_4 , видно, що засуджений ОСОБА_4 своєю поведінкою та відношенням до встановленого порядку відбування покарання надає негативний приклад іншим засудженим, робити для себе будь-які позитивні висновки у категоричній формі відмовляється, раніше неодноразово допускав грубі порушення вимог режиму утримання, на заходи виховного характеру не реагує. На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 132 КВК України, начальник відділення соціально-психологічної служби ОСОБА_8 клопоче про притягнення до дисциплінарної відповідальності засудженого ОСОБА_4 у вигляді переведення до ПКТ установи.

З довідки по особовій справі на засудженого ОСОБА_4 , 1984 року народження, про наявність дисциплінарних стягнень та заохочень від 05 лютого 2015 року видно, що останній за час відбування покарання у місцях позбавлення волі 42 разі притягувався до дисциплінарної відповідальності, з них перебуваючи в Ладижинській ВК № 39 ним допущено 4 порушення умов відбування покарання, за що накладені дисциплінарні стягнення. Обґрунтованість, яких засудженим не оскаржувалась. Заходи заохочення не застосовувались.

Медична довідка про стан здоров`я засудженого ОСОБА_4 від 06 лютого 2015 року, видана начальником медичної частини Ладижинської ВК № 39 ОСОБА_13 про те, що засуджений ОСОБА_4 за станом здоров`я в приміщенні камерного типу утримуватись може.

Для прийняття рішення про застосування до ОСОБА_4 дисциплінарного стягнення також складались та брались до уваги дані, які містяться у характеристиці на засудженого та психологічній характеристиці на засудженого.

Таким чином, суд приходить до переконання, що докази вчинення дисциплінарного проступку ОСОБА_4 під час прийому дільниці ДІЗО, ПКТ, які покладені начальником виправної установи в основу постанови про накладення на засудженого дисциплінарного стягнення, були отримані з дотриманням вимог законодавства.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вказаних вище матеріалів, їх фальсифікації ні засудженим, ні його захисником не надано, не встановлено таких доказів і судом.

Засуджений ОСОБА_4 використовує політику подвійних стандартів, декларуючи виключно свої права, при цьому повністю ігноруючи свої обов`язки, хоча закон покладає на засуджених обов`язок неухильно дотримуватися вимог чинного законодавства та правил відбування покарання, а не давати їм оцінку.

Водночас, суд не бере до уваги твердження засудженого ОСОБА_4 про те, що під час службового розслідування порушення умов відбування покарання від нього не відбирались письмові пояснення,оскільки вказане спростовуються актом від 28 січня 2015 року за підписами співробітників установи ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про відмову надати такі пояснення. Даний акт суд вважає належним та допустимим доказом відмови засудженого від дачі письмових пояснень щодо вчиненого правопорушення, оскільки даний акт складений та підписаний не менш як трьома співробітниками установи, які у свою чергу у судовому засіданні, будучи попереджені про кримінальну відповідальність з достовірністю підтвердили суду факт відмови засудженого, який вчинив порушення давати письмове пояснення щодо вчиненого ним порушення.

Також суд вважає, що при застосуванні заходу стягнення за порушення ОСОБА_4 встановленого порядку відбування покарання начальник виправної установи дотримався вимог ст.ст. 131, 132, 134 КВК України та визначив таке з урахуванням ступеня проступку та особи засудженого.

Зокрема, приймаючи до уваги особу ОСОБА_4 , який раніше неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності за порушення режиму відбування покарання, його психологічну характеристику, ступінь суспільної небезпеки допущеного проступку, рапорт начальника відділення соціально-психологічної служби з пропозиціями щодо міри реагування за порушення, довіку медичного огляду, яка не містить заборони за станом здоров`я засудженому перебувати в умовах приміщення камерного типу, суд приходить до висновку, що застосований до ОСОБА_4 захід стягнення у виді переведення до приміщення камерного типу є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження скоєння проступків, тобто ґрунтується на вимогах закону.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_4 про скасування постанови про накладення на нього стягнення у виді преведення до приміщення камерного типу строком на 1 місяць від 05 лютого 2015 року до задоволення не підлягає, оскільки порушень вимог чинного законодавства про винесенні начальником колонії цієї постанови судом не встановлено.

На підставі ст.ст. 8, 55, 62 Конституції України, ст.ст. 102, 107, 132-135 КВК України, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_4 про скасування постанови начальника Ладижинської ВК №39 ОСОБА_7 від 05 лютого 2015 року про переведення засудженого ОСОБА_4 до приміщення камерного типу - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляції через Ладижинський міський суд Вінницької області до Апеляційного суду Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: