Справа № 302/612/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.07.2016смт. Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

в особі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря с/з ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

потерпілої: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в смт. Міжгір`ї кримінальне провадження № 0000238 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, освіта початкова загальна, непрацюючий, в порядку ст. 88 КК України не судимий,

у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
25.05.2016 біля 16.00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи в дитячому відділенні Міжгірської районної лікарні, яка розташована по вул. Возз`єднання, 4 в смт. Міжгір`я Міжгірського району Закарпатської області, шляхом вільного доступу, з метою заволодіння чужим майном, діючи умисно, таємно заволодів дитячим візком марки «GEOBY» темно-синього кольору, який знаходився у приміщенні дитячого відділення лікарні біля сходової клітки на першому поверсі, після чого покинув територію Міжгірської районної лікарні із викраденим дитячим візком та попрямував у напрямку свого місця проживання.

Згідно з висновком товарознавчої експертизи від 09.06.2016 вартість викраденого майна - дитячого візка марки «GEOBY» становить 525,00 грн., тому своїми протиправними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму - 525,00 грн.

Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ст. 185 ч.1 КК України, за кваліфікуючими ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

30 червня 2016 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 була укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст. 471 КПК України. Згідно даної угоди ОСОБА_4 визнає свою вину у скоєнні вищевказаного кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 185 КК України , обвинувачений ОСОБА_4 та потерпіла ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин. Також сторони дійшли згоди щодо покарання, яке має понести обвинувачений, а саме відповідно до ч. 1 ст.185 КК України покарання у вигляді громадських робіт строком сто годин. Крім цього даною угодою встановлені відомості щодо розуміння сторонами угоди наслідків її укладання та затвердження зазначеної угоди.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, у вчиненому щиро розкаюється. Також пояснив суду, що угоду він укладав добровільно і наслідки укладання і затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі. Просив затвердити зазначену угоду.

Потерпіла ОСОБА_5 суду пояснила, що претензій до обвинуваченого ОСОБА_4 будь-якого характеру вона не має, зазначену угоду уклала добровільно, наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для неї зрозумілі. Також просила затвердити зазначену угоду.

Суд, заслухавши думку прокурора, який проти затвердження угоди не заперечував, потерпілої, обвинуваченого, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним про примирення.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 визнає вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкції ч. 1 ст. 185 КК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права визначені абзацами 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом також з`ясовано, що потерпіла ОСОБА_5 цілком розуміє наслідки затвердження угоди передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що дана угода відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та може бути затверджена і на підставі цієї угоди може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не суперечать його вимогам, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань, не відсутні фактичні підстави для визнання винуватості. Крім того суд бере до уваги те, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є такою, що відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що зміст, умови та порядок укладення угоди про примирення відповідають вимогам ст.ст. 469, 471 КПК України міра покарання, узгоджена обвинуваченим та потерпілою, визначена у межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України, а тому не суперечить інтересам суспільства. Підстав для відмови в затвердженні угоди про примирення, передбачених ч.7 ст. 474 КПК України, не встановлено.

За таких обставин, виходячи з позиції обвинуваченого, висловленої в судовому засіданні щодо погодження із призначенням узгодженої сторонами міри покарання, позиції потерпілої, яким зрозумілі наслідки затвердження угоди, враховуючи вимоги діючого законодавства, суд дійшов до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення від 30 червня 2016 року, укладеної між потерпілою та обвинуваченим по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 в ході досудового розслідування не обирався. Цивільного позову, процесуальних витрат немає.

Долю речових доказів суд вирішує згідно зі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 369, 370, 371, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про примирення від 30 червня 2016 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 185 КК України і призначення ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання.

ОСОБА_4 визнати винуватим в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді 100 (сто) годин громадських робіт.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 476 КПК України у разі невиконання угоди про примирення, потерпіла чи прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Цивільного позову, процесуальних витрат немає.

Речовий доказ: дитячий візок марки GEOBY», який переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_5 , залишити ОСОБА_5 .

Вирок суду на підставі угоди про примирення між обвинуваченим та потерпілим може бути оскаржений до апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Міжгірський районний суд з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1