Гусятинський районний суд Тернопільської області
Справа № 596/852/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" березня 2016 р. Гусятинський районний суд Тернопільської області
в складі: головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю: прокурора ОСОБА_3
представника установи
виконання покарань ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5
розглянувши у дистанційному судовому провадженні в режимі відеоконференції між Гусятинським районним судом та Копичинською виправною колонією ВК-112 заяву про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, студента Бучацького інституту менеджменту і аудиту, раніше не судимого.
Засудженого: 24.11.2011 року Тисменицьким районним судом Івано-Франківської області за ст.ст. 186 ч.5, 187 ч.4, 70 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.
Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 15.02.2016 року зараховано в строк призначеного покарання за вироком Тисменицького районного суду Тернопільської області від 15.02.2016 року строк попереднього ув`язнення з 16.12.2010 року по 14.02.2012 року у відповідності до ст.72ч.5 КК України одному дню попереднього ув`язнення відповідають два дні позбавлення волі,-
ВСТАНОВИВ:
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на невідбутий строк покарання так як довів своє виправлення.
Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 відбуває покарання з 16.12.2010 року, кінець строку 17.04.2018 року, 3/4 частини строку покарання 03.03.2016 р.
Засуджений ОСОБА_5 в установах виконання покарань перебуває з 20.12.2010 року, за час утримання в слідчому ізоляторі м. Івано-Франківська характеризувався посередньо, порушень режиму утримання не допускав, стягнень та заохочень не мав.
За час відбування покарання у Копичинській виправній колонії УДПтСУ в Тернопільській області (№112) допустив 8 (вісім) порушень установленого порядку відбування покарання за які притягувався до дисциплінарної відповідальності. Допущенні порушення виразились у порушеннях розпорядку дня, зберіганні заборонених предметів та курінні у цеху пилорами, 1 (одне) стягнення достроково не зняте та не погашене у встановленому законом порядку. Дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, заохочувався 2 (два) рази.
У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом.
Намагається утримувати в чистоті і порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. Не приділяє уваги до необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням. До виконання законних вимог персоналу установи виконання покарань ставиться не завжди сумлінно, через особисту неорганізованість. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці.
Приймає участь у програмі виховного диференційованого впливу на засуджених Духовне відродження.
Соціально - корисні зв`язки з рідними та близькими підтримує шляхом листування та особистих побачень, отримує від них посилки та передачі.
Вину у скоєному злочині визнав повністю. Позову на виконанні за виконавчими листами не має.
За статейними ознаками заохочувальній нормі закону щодо зміни умов тримання, згідно ст. ст. 100, 101 КВК України, підлягав після фактичного відбуття 1/2 частини призначеного судом строку покарання - 18 01 2014 року. Постійно - діючою комісією Копичинської виправної колонії УДПтСУ в Тернопільській області (№112) не розглядався.
За статейними ознаками заохочувальній нормі закону у вигляді заміни не відбутої частини строку покарання більш м`яким покаранням, згідно ст. 82 КК України, підлягав після фактичного відбуття 2/3 частини призначеного судом строку покарання - 17.06.2015 року. Постійно - діючою комісією Копичинської виправної колонії УДПтСУ в Тернопільської області (№112) не розглядався.
Як вбачається із витягу з протоколу №6 від 11.03.2016 року постійно-діюча комісія Копичинської ВК-112 з розгляду матеріалів особових справ засуджених, які відбули встановлений законом строк покарання, на умовно-дострокове звільнення, ОСОБА_5 відмовлено в УДО, як такому, що не довів свого виправлення.
Суд враховує зазначене рішення комісії, так як саме на адміністрацію установи покладені обов`язки по виправленню і перевихованню засуджених та дослідженню їх морально - психологічних чинників, які впливають на цей процес.
Частиною 2 статті 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Пункт 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким»(далі-Постанови) роз`яснює, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно пункту 17 Постанови при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання суд повинен ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обрання місця проживання і працевлаштування.
Доводи засудженого ОСОБА_5 про те, що нескоєнням правопорушень і дотриманням установленого порядку відбування покарання він підтвердив своє виправлення, суд оцінює критично, оскільки виправлення засудженого підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання.
Згідно довідки про заохочення, стягнення, ОСОБА_5 має 7 стягнень які погашенні та достроково зняті в установленому законом порядку, 1 стягнення не погашене та не зняте, 4 заохочення.
Із характеристики вбачається , що засуджений став на шлях виправлення.
Заслухавши засудженого ОСОБА_5 який просить задовольнити його клопотання, представника адміністрації колонії, думку прокурора які заперечують проти задоволення заяви даного засудженого, суд вважає, що ОСОБА_5 не довів своє виправлення, він лише став на шлях виправлення, а тому йому слід відмовити в умовно-достроковому звільнені від відбування покарання.
На підставі наведеного та керуючись ст. 537,539 КПК України, ст.81 КК України, п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 в задоволенні клопотання про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.
На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення прокурор, засуджений вправі подати апеляцію до апеляційного суду Тернопільської області.
Суддя : підпис
З оригіналом вірно
Суддя Гусятинського районного суду ОСОБА_1