Справа №454/957/16-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" липня 2016 р. Сокальський районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сокалі кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, розлученого, раніше судимого Сокальським районним судом 28.10.2015 року за ч.1 ст. 164 КК України до 120 годин громадських робіт,

за ч. 2 ст. 164; ч.2 ст.389 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 будучи батьком двох неповнолітніх дітей, а саме: доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , грубо порушуючи вимоги ст. 51 Конституції України, глави 15 Сімейного кодексу України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати інтереси дітей, в період з 01.06.2015 року по 15.02.2016 року, достовірно знаючи про те, що згідно з рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 15.11.2011 року повинен сплачувати на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 350 гривень та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 350 гривень щомісячно, починаючи з 12.10.2011 року і до досягнення старшою дитиною повноліття, у період часу з 01.06.2015 року по 15.02.2016 року, ніде не працевлаштовувався, заходів до пошуку роботи та працевлаштування не вжив, незважаючи на попередження про необхідність виконання свого обов`язку та можливість настання кримінальної відповідальності, аліменти не сплачував, що свідчить про злісне ухилення від сплати останніх.

Крім цього, ОСОБА_4 , який 28.10.2015 року був засуджений Сокальським районним судом Львівської області за ч.1 ст.164 КК України до 120 годин громадських робіт, будучи належним чином ознайомлений з вироком суду та достовірно обізнаним про обов`язок відбути покарання у виді громадських робіт у Переспівській сільській раді, не приступив до відбування громадських робіт.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинив злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей, вчинене особою, раніше судимою за злочин передбачений цією статтею, тобто злочин передбачений ч.2 ст.164 КК України, а також вчинив ухилення від відбування громадських робіт, особою, засудженою до цього покарання тобто, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.389 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому визнав повністю та надав суду пояснення, аналогічні фабулі обвинувачення, крім того повідомив суд, що заборгованість по аліментах він сплатив у повному розмірі, а також громадські роботи призначені згідно вироку суду відпрацював. Щиро розкаявся у вчиненому, просив суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні вказала, що заборгованість по аліментах обвинувачений сплатив їй у повному обсязі, просить його суворно не карати.

Оскільки фактичні обставини справи не оспорюються учасниками розгляду, суд немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, тому, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Учасникам розгляду справи роз`яснено, що вони позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_4 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 2 ст. 164, ч.2 ст.389 КК України доведена у повному обсязі і його дії правильно кваліфіковані, оскільки він вчинив злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей, вчинене особою, раніше судимою за злочин передбачений цією статтею та ухилився від відбування громадських робіт, особою, засудженою до цього покарання.

При призначенні виду та міри покарання, суд враховує характер та ступінь громадської небезпеки вчиненого, дані про особу ОСОБА_4 , який за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Обставиною, що пом`якшують покарання обвинуваченому є визнання ним вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне обрати відносно ОСОБА_4 , покарання в межах санкції ч. 2 ст. 164; ч.2 ст.389 КК України, у виді обмеження волі, але на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.389 КК України, і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років 3 (трьох) місяців обмеження волі.

ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 164 КК України, і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_4 за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити 2 (два) роки 3 (три) місяців обмеження волі.

В силу ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий термін тривалістю 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області через Сокальський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий:ОСОБА_1