АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/1296/16 Справа № б/н Слідчий суддя - Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні, в залі апеляційного суду, апеляційну скаргу прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 жовтня 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002029 від 01 листопада 2015 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпродзержинську, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 315 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 , захисника адвоката ОСОБА_8 , підозрюваного ОСОБА_6 , слідчого ОСОБА_9 .

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги, прокурор зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою. Вказує, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення підвищеної суспільної небезпеки, вину у кримінальному правопорушенні, за яким він підозрюється, не визнав.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 12 жовтня 2016 року було частково задоволено клопотання слідчого Дніпровського ВП Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання на строк два місяці, з покладенням на останнього обов`язків, передбачених п.п.1, 3, 4 ч.5 ст.194 КПК України.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 315 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років та існують ризики того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового слідства або суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, але він раніше не судимий, працює та на його утриманні знаходяться дружина і малолітня дитина.

Заслухавши суддю - доповідача, думку прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, доводи захисника та підозрюваного, які вважали, що ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, пояснення слідчого, перевіривши надані матеріали та матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з наданих суду апеляційної інстанції матеріалів кримінального провадження, 01 листопада 2016 року відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 315 КК України внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002029.

11 жовтня 2016 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 315 КК України.

12 жовтня 2016 року слідчий Дніпровського ВП Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Розглядаючи клопотання слідчого про обрання щодо підозрюваної запобіжного заходу, слідчий суддя заслухав доводи сторін кримінального провадження і дійшов висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання на строк два місяці, з покладенням на останнього обов`язків, передбачених п.п.1, 3, 4 ч.5 ст.194 КПК України, посилаючись на наявність обґрунтованої підозри у кримінальному провадженні, ризиків, а також обставин, передбачених ст. 178 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В силу ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його проживання, в тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, відповідно до вимог ст. 178 КПК України, слідчий суддя посилався на тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється підозрюваний та вагомість наявних доказів, якими обґрунтовується повідомлення про підозру.

При цьому слідчим суддею належним чином було прийнято до уваги ті обставини, що підозрюваний раніше не судимий, працює, на його утриманні знаходяться дружина і малолітня дитина, та зроблено правильний висновок, що застосування особистого зобов`язання є достатнім.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_6 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, де позитивно характеризується, що підтверджується відповідно, довідкою та характеристикою, наявними у наданих матеріалах.

Таким чином, враховуючи те, що прокурором у суді першої інстанції не було доведено обставин, які свідчать про недостатність застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та не надано доказів на підтвердження цього під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, при прийнятті рішення відносно ОСОБА_6 про часткове задоволення клопотання слідчого та необхідність застосування запобіжного заходу у особистого зобов`язання, перевірив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування даного запобіжного заходу, і дійшов обґрунтованого висновку про необхідність його застосування.

Доводи прокурора, зазначені в апеляційній скарзі щодо порушень слідчим суддею норм кримінального процесуального законодавства, та підстави, за яких він просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, яка зміні або скасуванню з викладених в апеляції мотивів не підлягає.

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст.179, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 жовтня 2016 року, якою було частково задоволено клопотання слідчого Дніпровського ВП Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 та обрано відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді Апеляційного суду:
____________ ____________ ______________ ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3