Категорія:арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 вересня 2016 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 09 серпня 2016 року, якою клопотання слідчого СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 про накладення арешту на майно, а саме земельну ділянку, задоволено,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 серпня 2016 року клопотання слідчого СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 про накладення арешту на майно, а саме земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,0368 га., задоволено.

Накладено арешт на земельну ділянку, що за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0368 га, з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: :11:104:0006 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 101); житловий будинок загальною площею 334,9 кв.м, що за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 01). Заборонено користуватись та розпоряджатись майном, на яке накладено арешт.
Слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що 03.02.2016 року до ЄРДР внесені відомості за попередньою правовою кваліфікацією ст. 190 ч. 2 КК України і слідчим доведено наявність підстав для накладення арешту на майно, а саме на земельну ділянку, оскільки вона відповідає критеріям визначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України і є доказом злочину.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_7 вказує на те, що про розгляд судом клопотання про накладення арешту на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 , її як власника майна, не повідомляли.
Зазначає, що ухвала слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 серпня 2016 року про накладення арешту на майно є незаконною та суперечить вимогам кримінального процесуального закону. Матеріали клопотання про накладення арешту на майно не містять правових підстав для такого арешту. Всупереч вимогам ст. 173 КПК України в ухвалі про накладення арешту не зазначено підстав його застосування.
Просить скасувати ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 серпня 2016 та постановити нову ухвалу, якою відмовити у накладенні арешту.

У поданих доповненнях до апеляційної скарги ОСОБА_7 , захисник останньої адвокат ОСОБА_8 зазначає, що клопотання слідчого про арешт майна, в даному випадку земельної ділянки, не відповідає вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України, оскільки з нього не вбачається підстава, мета та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, відсутні посилання на документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати.

Вважає, що слідчим не надано доказів того, що нерухоме майно, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_7 є об`єктом протиправних дій чи на набуте незаконним шляхом.

Заслухавши доповідача, який доповів суть ухвали слідчого судді та доводи апеляції, представника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , який апеляційну скаргу підтримав, прокурора та слідчого, які апеляційну скаргу заперечили, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів провадження Луцьким відділом поліції ГУНП у Волинській області 25.12.2015 року до ЄРДР внесена інформація про вчинення шахрайських дій ОСОБА_10 , який шляхом обману та зловживання довірою здійснив продаж житлового будинку, що знаходиться у АДРЕСА_1 . Вказані дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України.
08 серпня 2016 року слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт житлового будинку та земельної ділянки, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1 .
Арешт майна обґрунтував метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При перегляді справи в суді апеляційної інстанції встановлено, що у даному кримінальному провадженні органом досудового розслідування підозра будь-кому не оголошувалась, санкція статті за якою внесені відомості до ЄРДР додаткової міри покарання у виді конфіскації майна чи спеціальної конфіскації майна не передбачає, земельна ділянка та житловий будинок на які слідчі органи просять накласти арешт речовими доказами у кримінальному провадженні не визнана, цивільний позов у кримінальному провадженні ніким не заявлений.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що слідчим та прокурором у своєму клопотанні, а також у суді апеляційної інстанції не наведено законних підстав для арешту земельної ділянки та житлового будинку, які знаходять у АДРЕСА_1 та належать ОСОБА_7 .

Задовольняючи клопотання про накладення арешту на вказане майно слідчий суддя на ці обставини уваги не звернув і наведених у клопотанні слідчого доводів належним чином не перевірив, чим допустив істотну неповноту судового розгляду, яка істотно вплинула на прийняття слідчим суддею законного і обґрунтованого рішення.

Тому ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням апеляційним судом нової ухвали.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своє інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Оскільки слідчим та прокурором у своєму клопотанні та у суді апеляційної інстанції не наведено підстав для арешту земельної ділянки та житлового будинку, які знаходяться у АДРЕСА_1 , то у задоволенні клопотання слідчого про арешт цього майна слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. 170-173 КПК України, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 зі змінами і доповнення її захисника адвоката ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 09 серпня 2016 року, якою накладено арешт на майно, а саме земельну ділянку площею 0,0368 га, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :11:104:0006 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 та житловий будинок загальною площею 334.9 кв. м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01) скасувати.

У задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на зазначене вище майно відмовити.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4