ВИРОК
Іменем України
15.11.2016 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові кримінальне провадження №0002627 про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, одруженого, з середньою освітою, працюючого комплектувальником водієм складської техніки групи компаній «Євротек» раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.383 КК України

за участю обвинуваченого ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 24 червня 2016 року близько 08:27 год., маючи умисел на завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, знаходячись по місцю свого проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , умисно зателефонував на лінію 102 та усно, розуміючи неправдивий характер вказаного повідомлення, і бажаючи щоб воно стало предметом розгляду органу досудового розслідування, повідомив чергову частину ГУ НП України у Львівській області про вчинення стосовно нього розбійного нападу та достовірно знаючи, що таке повідомлення не відповідає дійсності.
Крім того, ОСОБА_5 з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, в цей же день прибув до Франківського ВП ГУ НП України у Львівській області, де будучи попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, подав письмову заяву про вчинення щодо нього кримінального правопорушення. Так згідно вказаної заяви 23.06.2016 року, в період часу з 11:00 по 12:00 він перебував за адресою: АДРЕСА_3 де двоє візуально знайомих йому осіб чоловічої та жіночої статі, нібито нанесли йому удар в область шиї, внаслідок чого він втратив свідомість і заволоділи його мобільним телефоном, грошовими коштами в розмірі 800 грн. та банківською кредитною карткою «Приват Банк». Вказані ним відомості внесені органами досудового розслідування до ЄРДР за №0002155 від 24.06.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.
Проте під час досудового розслідування з`ясовано, що насправді стосовно нього не було вчинено розбійного нападу 23.06.2016 року та з`ясовано, що останній вчинив такі дії у зв`язку з тим, що у нього з дружиною виник конфлікт з приводу відсутності у ОСОБА_5 грошових коштів в розмірі 800 грн., банківською кредитною карткою «ПриватБанк» та мобільного телефону, який він втратив з власної необережності, а тому для уникнення подальших конфліктів з дружиною він прибув до Франківського ВП ГУ НП України у Львівській області де повідомив перше, що прийшло йому на думку, тобто те, що 23.06.2016 року двоє візуальних осіб нібито вчинили стосовного нього розбійний напад.
Обвинувальний акт надійшов до суду з угодою про визнання винуватості від 23.07.2016 року, укладена між прокурором Львівської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за умовами якої сторони погодились на повне визнання своєї винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.383 КК України та призначення йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки. Та на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з встановленням випробувального терміну 1 рік.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 підтримавши угоду, повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.383 КК України та пояснив, що він повністю розуміє права, надані законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом, а тому просить затвердити угоду.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений розуміє права, передбачені ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, розуміє характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, вид покарання та інші заходи, що будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод, чи інтересів сторін або інших осіб, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченою взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та постановлення обвинувального вироку з призначенням міри покарання, визначеної сторонами в угоді.

З наведених міркувань та керуючись ст.ст. 183, 472, 474, 475 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 23.07.2016 року, укладену між прокурором Львівської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.1 ст.383 КК України та призначення йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з встановленням випробувального терміну 1 (один) рік.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Львівської області через Франківський районний суд міста Львова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя ОСОБА_1