Дата документу 15.01.2016 Справа № 554/20/16-к
№ 1кс/554/26/16
№ 554/20/16-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.01.2016 м. Полтава
Слідча суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2
слідчого: ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_4 на бездіяльність прокуратури області, зобов`язання вчинити дії,-
в с т а н о в и л а:
05.01.2016 до суду надійшла вище вказана скарга, яка мотивована тим, що 17.12.2015 року скаржник звернувся до Октябрського відділу поліції ГУНП в Полтавській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення державним виконавцем ОСОБА_5 , передбаченого ч. 1 ст.190 КК України. Однак орган, який прийняв дану заяву протиправно не задовольнив її та не вніс відомості, викладені у ній до ЄРДР.
У зв`язку з цим ініціатор скарги просить слідчого суддю визнати бездіяльність Октябрського відділу поліції ГУНП в Полтавській області внести відомості, викладені у заяві 17.12.2015 року про вчинення кримінального правопорушення державним виконавцем ОСОБА_5 з правовою кваліфікацією за ч.1 ст. 190 КК України до ЄРДР протиправною та зобов`язати внести такі відомості.
У судове засідання представник скаржника не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.
Слідчий ОСОБА_3 заперечив проти задоволення скарги, вважаючи, що підстави для внесення до ЄРДР відомостей викладених у заяві від 08.10.2015 року відсутні, оскільки між сторонами мають місце цивільно правові відносини.
Заслухавши пояснення прокурора, вивчивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку:
17.12.2015 року представник ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернувся до Октябрського відділу поліції ГУНП в Полтавській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, в якій виклав підстави для притягнення до кримінальної державного виконавця ОСОБА_5 , передбаченого ч. 1 ст.190 КК України. Так, заявник стверджував, що 12.12.2006 року між представником ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № 173/06-К, за яким банк надав ОСОБА_5 кредит у сумі 35000 доларів США зі сплатою відсотків відповідно до умов кредитного договору. 12.12.2006 року з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між банком та ОСОБА_6 було укладено договір поруки, згідно з яким останній як поручитель зобов`язався відповідати в повному обсязі за виконання ОСОБА_5 зобов`язань, що виникли з кредитного договору. Також з метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, 12.12.2006 року між банком та ОСОБА_5 укладено договір іпотеки № 173/06-К відповідно до умов якого ОСОБА_5 передала, а банк прийняв в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 .
У зв`язку із невиконанням ОСОБА_5 зобов`язань за кредитним договором, у липні 2015 року банк звернувся до Октябрського районного суду м.Полтави з позовом про стягнення з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заборгованості за кредитним договором на загальну суму 493377, 70 грн. З етою ухилення від виконання своїх обов`язків за кредитним договором ОСОБА_5 у вересні 2015 року звернулася до Октябрського районного суду м.Полтави з позовом до ПАТ «ВіЕйБі Банк» про визнання кредитного договору № 173/06-К та договору іпотеки недійсними, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що при укладенні кредитним договором не дотримано вимог Закону України «Про захист прав споживачів».
Таким чином, заявник стверджував про свідому реалізацію ОСОБА_5 злочинного умислу, спрямованого на уникнення майнових зобов`язань перед банком, шляхом зловживання довірою, яка полягає у недобросовісному використанні відносин, заснованих на юридичних стосунках з особою, яка володіє грошовими коштами, а в даному випадку банком, здійснила заволодіння коштами у розмірі 493377, 70 грн.
Частиною 5 ст.214 КПК України надано перелік відомостей, які підлягають внесенню до ЄРДР, в тому числі короткий виклад обставин, що може свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведеного заявником, попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення.
Як вбачається із заяви, поданої до Октябрського відділу поліції ГУНП в Полтавській області представник заявника вказує на наявність в діях державного виконавця ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
Однак, виходячи із змісту заяви, вбачається, що між сторонами склалися цивільно правові відносини, пов`язані із наданням кредитним коштів та забезпечення їх порукою.
При чому, ОСОБА_5 отримувала кредит як приватна особа, а не державний виконавець.
Таким чином, приходжу до висновку про відмову у задоволенні скарги, оскільки виклад обставин вчинення протиправних дій ОСОБА_5 з приводу наявності заборгованості за кредитними правовідносинами та звернення з цього приводу останньою до суду щодо визнання правочинів недійсними не свідчить про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України (шахрайство).
З урахуванням викладеного, бездіяльність Октябрського відділу поліції ГУНП в Полтавській області, пов`язана із невнесенням відомостей викладених у заяві скаржника від 17.12.2015 не є протиправною.
Керуючись п.1 ч.1 ст.303, 306, п.4 ч.2 ст. 307 КПК України,-
у х в а л и л а:
в задоволенні скарги уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_4 на бездіяльність Октябрського відділу поліції ГУНП в Полтавській області, зобов`язання вчинити дії - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1