Справа № 303/6219/13-к
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

23.03.2016 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів- ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря - ОСОБА_4 ,
прокурора - ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_6 ,
підозрюваного - ОСОБА_7 ,
Цією ухвалою обвинувальний акт у кримінальному провадженні за ч. 1 та ч. 2 ст. 307 КК України щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мукачева Закарпатської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого в порядку ст. 89 КК України,
повернуто прокурору для усунення недоліків.
В ухвалі суду зазначено, що ОСОБА_7 висунуто підозру у вчиненні незаконного придбання, зберігання з метою збуту психотропних речовин та у збуті психотропних речовин за таких обставин: 28 травня 2013 року у невстановленої слідством особи він умисно придбав порошкоподібну речовину білого кольору вагою 0,9215 г, яка містить психотропну речовину - метамфетамін в кількості 0,0559 г, обіг якої обмежено. Дану речовину з метою збуту зберігав в одноразовому медичному шприці ємністю 2,5 мл до 16 - ї години 40 хвилин за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 , після чого його дружина ОСОБА_8 , за його дорученням, передала її громадянину ОСОБА_9 , за що отримала гроші в сумі 800 гривень.
22 червня 2013 року у невстановленої слідством особи ОСОБА_7 умисно, повторно придбав порошкоподібну речовину білого кольору вагою 0,8430 г, яка містить психотропну речовину - метамфетамін в кількості 0,1746 г, обіг якої обмежено, та з метою збуту до 15 ї години зберігав в одноразовому медичному шприці ємністю 2,5 мл. Після чого в цей же день на вул. Шевченка в с. Ключарки Мукачівського району збув громадянину ОСОБА_9 за 800 гривень.
Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд в ухвалі зазначив, що він не відповідає вимогам ст. ст. 110, 291 КПК України, оскільки не містить формулювання обвинувачення із зазначенням фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, форми вини, мотивів, правової кваліфікації з посиланням на положення закону і статтю про кримінальну відповідальність. Крім того, в обвинувальному акті містяться відомості, що суперечать зазначеним в реєстрі матеріалів досудового розслідування, зокрема: що стосуються внесення відомостей про злочини до ЄРДР; визначення повноважень слідчого, групи слідчих, які повинні здійснювати досудове розслідування та прокурорів.
В апеляції прокурор просить скасувати ухвалу з підстав її невідповідності вимогам кримінального процесуального закону, зазначаючи, що обвинувальний акт містить всі необхідні відомості, передбачені ч. 2 ст. 291 КПК України; судом в порушення вимог ст. 314 КПК України при проведенні підготовчого засідання вивчались матеріали провадження; висновки про відсутність даних щодо створення групи слідчих спростовуються постановою начальника СУ УМВС України в Закарпатській області від 20 червня 2013 рокупро утворення групи в складі ОСОБА_10 і ОСОБА_11 ; щодо ОСОБА_12 , то він брав участь у слідчих діях за дорученням;щодо внесення відомостей до ЄРДР за першим епізодом після внесення за другим, то вважає, що суд помилково прийняв до уваги дату роздруківки витягу за дату внесення відомостей до ЄРДР. Вважає, що зазначені недоліки не перешкоджають розгляду кримінального провадження по суті, у зв`язку з чим просить призначити новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
Заслухавши доповідь судді про зміст оскарженого судового рішення та вимоги апеляційної скарги; доводи прокурора про незаконність ухвали суду з підстав, зазначених в апеляції, які прокурор, у тому числі, що стосуються пред`явлення обвинувачення, вважає за можливе усунути під час судового розгляду; пояснення ОСОБА_7 та його захисника про законність і обгрунтованість ухвали суду; виступи сторін в судових дебатах; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляції прокурора, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.
Згідно з вимогами ст. 337 КПК України судовий розгляд відбувається лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачення не висувалось, про що свідчить текст обвинувального акта, в якому зазначено лише про підозру, а не про пред`явлення обвинувачення в розумінні вимог ч. 4 ст. 110 КПК України. ( т. 3 а. с. 1 - 3).
Виправити дану помилку досудового слідства суд під час судового розгляду, як це зазначив прокурор у своїй промові під час апеляційного розгляду, не може ні на жодній із стадій судового провадження, оскільки у відповідності до вимог кримінального процесуального закону судовий розгляд відбувається лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Тягар обвинувачення згідно з вимогами ст. ст. 17, ч. 1 ст. 25, 92 КПК України покладено на сторону обвинувачення, яка й зобов`язана вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення, особи, яка його вчинила, доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України та довести винуватість особи поза розумним сумнівом. Висунення обвинувачення є компетенцією органу досудового розслідування і це процесуальне рішення відповідно до вимог ч. 4 ст. 110 КПК України приймається у формі обвинувального акта, яким й завершується досудове розслідування.
Перекладання цього обов`язку на суд суперечить всім діючим на території України законам та нормам міжнародного права.
Отже, висновки суду першої інстанції з цього приводу є виключно обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам Конституції України, кримінального процесуального закону та ст. 6 Європейської конвенції й практиці ЄСПЛ, на яку правильно послався суд в оскаржуваній ухвалі.
Твердження апелянта про необгрунтованість висновків суду першої інстанції з приводу зазначення в ухвалі недоліків слідства, які стосуються внесення відомостей до ЄРДР; легітимності здійснення повноважень слідчими та прокурорами у кримінальному провадженні є такими, що суперечать вимогам кримінального процесуального закону.
Так, згідно з вимогами ст. 214 КПК України та п. 2. Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань до Реєстру вносяться відомості про час та дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. За кожне правопорушення відомості вносяться окремо і своєчасно із зазначенням джерела та інших даних відповідно до п. п. 2. 1 Положення. Після внесення відомостей до Реєстру реєстратором проводиться накладення електронного цифрового підпису у відповідності до вимог п. 2.4 Положення з присвоєнням нового номера. Дані про об`єднання та виділення матеріалів вносяться окремо у відповідності до п. п. 3. 1 Положення. Відомості з реєстру надаються у вигляді витягу згідно з п. 4 Положення. Витяг повинен повністю відповідати внесеній в межах кримінального провадження інформації.
Датою внесення відомостей до ЄРДР вважається дата реєстрації. Дата отримання держателем витягу Положенням не передбачена і тому посилання прокурора про прийняття судом дати роздруківки витягу за дату внесення відомостей до ЄРДР є нікчемними і повністю спростовуються даними реєстру матеріалів досудового розслідування. ( т. 3 а. с. 4 ).
Щодо посилання прокурора на постанову начальника СУ УМВС України в Закарпатській області від 20 червня 2013 року (без зазначення прізвища посадової особи та реквізитів її знаходження в матеріалах кримінального провадження), якою нібито булостворено групу слідчих в складі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , то слід зазначити, що така постанова в матеріалах досудового розслідування відсутня, що підтверджується складеним слідчим ОСОБА_10 реєстром матеріалів досудового розслідування. Крім того, про ОСОБА_10 в ухвалі суду не йшлося. Утім, в ухвалі вказувалось про відсутність повноважень у даному кримінальному провадженні начальника сектору УКР УМВС України в Закарпатськй області ОСОБА_12 .. Доводи прокурора про те, що він брав участь за дорученням суперечать вимогам ст. ст. 38 41 КПК України. ( т. 4 а. с. 158, т. 1 а. с. 1 2, 5, 9, т. 3 а. с. 4 - 8 ).
Таким чином, висновки суду про відсутність у справі процесуальних документів, якими б було визначено суб`єктів, що мають право проводити процесуальні дії та надання їм доручень щодо проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій є правильними.
Обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. ст. 110, 291, 292 КПК України, а зазначені в ухвалі суду порушення свідчать про недотримання органом досудового розслідування вимог ст. 129 Конституції України, ст. 7 КПК України щодо відповідності справи загальним засадам кримінального провадження та ст. ст. 6 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у зв`язку з чим колегія суддів визнає рішення суду першої інстанції про повернення обвинувального акта прокуророві законним і обгрунтованим.
Апеляція прокурора є такою, що не ґрунтується на вимогах Кримінального Процесуального Кодексу (в редакції 2012 року), за яким здійснено дане кримінальне провадження, і тому її задоволення виключається.
Керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, Апеляційний суд Закарпатської області
П О С Т А Н О В И В:
Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 5 лютого 2016 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні за ч. 1 та ч. 2 ст. 307 КК України щодо ОСОБА_7 прокурору залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5 - без задоволення.
Ухвала оскарженню касаційним порядком не підлягає.

Судді: