Справа № 175/2653/13-к
Провадження № 1-кп/175/81/13
Ухвала

Іменем України

01 червня 2016 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 ,

присяжних ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Ювілейне кримінальне провадження № 0000038 відносно

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 п.п.1, 12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 п.п.1, 12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК України,

встановив:

Прокурор заявив усне клопотання про долучення до матеріалів судового провадження постанови слідчого ОСОБА_12 від 05.04.2013 року про визнання певних речей речовими доказами і копію квитанції № 34 від 05.04.2013 року про прийняття їх на зберігання, зазначивши, що ці документи були відкриті стороні захисту, однак остання відмовилася від ознайомлення з ними.

Захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 заявила письмове клопотання, у якому просить відмовити прокурору у допуску відомостей, що містяться у вказаних документах і визнати недопустимими додатково наданих прокурором доказами, що пов`язані з вилученням у 2013 році у ОСОБА_10 майна та визнання його речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000038. Клопотання обґрунтовує тим, що по-перше, не відкриття у 2013 році всіх матеріалів вказаного кримінального провадження, одержаних протягом стадії досудового розслідування свідчать про втрату права використання відомостей, що містяться у цих матеріалах як доказ по даному кримінальному провадженню, а відтак у сторони захисту не виникає процесуального обов`язку з ними знайомитися, оскільки за правилом ч.12 ст.290 КПК України суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази; по-друге, про порушення права ОСОБА_10 на захист, що є істотним порушенням кримінального процесуального закону, оскільки воно перешкодило належним чином забезпечити права та законні інтереси ОСОБА_10 як підозрюваної особи іще на стадії досудового розслідування.

Вислухавши думку захисника ОСОБА_8 і обвинувачених, підтримавши клопотання захисника ОСОБА_9 , обсудивши клопотання у нарадчій кімнаті, суд присяжних приходить до наступного.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження № 0000038 встановлено, що речі, зазначені у постанові про визнання предметів речовими доказами від 05.04.2013 року, були вилучені під час проведення досудового розслідування, і доля цих речей підлягає вирішенню судом при ухвалені вироку згідно до ст.100 КПК України.

З огляду на цю обставину, суд присяжних вважає необхідним долучити надані прокурором документи до матеріалів судового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Частина 2 цієї статті передбачає, що недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 87 КПК України передбачено, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, порушення права особи на захист (частина 2 статті 87 КПК України).

За приписом частиною 3 цієї статті докази, передбачені цією статтею, повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду, крім розгляду, якщо вирішується питання про відповідальність за вчинення зазначеного істотного порушення прав та свобод людини, внаслідок якого такі відомості були отримані.

Згідно з ч.2 ст.89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Вивчивши зміст клопотання захисника ОСОБА_9 , суд присяжних вважає клопотання обґрунтованим, оскільки надані прокурором документи відсутні в описі матеріалів кримінального провадження, що міститься у кожному томі кримінального провадження № 0000038, а також відсутні в реєстрі матеріалів досудового розслідування, долученому до обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000038, що надійшов до суду, а отже прокурором чи слідчим за його дорученням доступ до цих документів не був наданий стороні захисту при виконанні вимог ч.2 - ч.4 ст.290 КПК України, що є грубим порушенням вимог кримінального процесуального закону і тягне неможливість їх дослідження в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст.363, 369 КПК України, суд присяжних
ухвалив:

Клопотання процесуального керівника у кримінальному провадженні № 0000038 прокурора ОСОБА_7 і захисника ОСОБА_9 задовольнити.

Долучити до матеріалів судового провадження постанову слідчого в ОВС СВ слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_12 від 05.04.2013 року про визнання предметів речовими доказами і копію квитанції № 34 від 05.04.2013 року про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження № 0000038, і визнати недопустимими доказами відомості, що містяться у цих документах.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2
Присяжні: ОСОБА_3
ОСОБА_4

ОСОБА_5