Єдиний унікальний № 500/8095/14-к
Провадження № 1-кп/500/301/16
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову в затвердженні угод про примирення
07 червня 2016 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,
захисник ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_5 ,

потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши в місті Ізмаїл Одеської області у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0002891, на підставі угод про примирення за обвинуваченням

ОСОБА_5 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Багате Ізмаїльського району Одеської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України,

встановив:
ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він в період часу з 23:30 години 07 жовтня 2014 року по 01:00 годину 08 жовтня 2014 року, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у барі «Бітінг», розташованого по просп. Суворова, 102-а у м. Ізмаїл Одеської області, безпричинно, з хуліганських мотивів, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, до загальноприйнятих норм моралі та правил поведінки в суспільстві, порушуючи нормальний спокій і відпочинок громадян, проявляючи особливу зухвалість, скоїв хуліганські дії, які тривало і наполегливо не припинялися.

Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст. 296 КК України за кваліфікуючими ознаками хуліганства, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, та пов`язане з опором представникові влади.

В судовому засіданні ОСОБА_5 повністю визнав себе винуватим у вчиненні зазначеного злочину, щиро розкаявся в його вчиненні.

21 січня 2015 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були укладені угоди про примирення.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 та потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтримали укладені угоди, просили їх затвердити.

Прокурор ОСОБА_3 та захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні висловили думки про невідповідність угод інтересам суспільства, не засновані на законі, а тому просили суд відмовити в їх затвердженні.

Суд, дослідивши обвинувальний акт, угоди про примирення, заслухавши думки учасників судового провадження, дійшов висновку, що в затвердженні угод слід відмовити з таких підстав.

Так, відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону та відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди не відповідають інтересам суспільства.

Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Як було вище зазначено, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, основним безпосереднім об`єктом якого виступають публічні інтереси, а саме громадський порядок. Разом з тим, шкода, спричинена цим злочином потерпілим, є лише проявом посягання на основний об`єкт громадський порядок.

У зв`язку з викладеним суд дійшов висновку, що в даному випадку відсутні підстави для затвердження угоди, оскільки умови угоди не враховують публічні інтереси, які були основним та безпосереднім об`єктом злочину, а тому, умови угоди не відповідають інтересам суспільства.

Крім того, на неприпустимість укладання та затвердження угоди про примирення у випадку завдання кримінальним правопорушенням шкоди публічним інтересам, також звернули увагу Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 30.07.2015 р., а також Апеляційний суд Одеської області в ухвалі від 27 жовтня 2015 року, якою було скасовано попередній вирок Ізмаїльського міськрайонного суду від 23 січня 2015 року у даному кримінальному провадженні, яким було затверджено розглядувані угоди, а відповідно до ч. 2 ст.439 КПК України, вказівки суду, який розглянув справу в касаційному порядку, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді, крім того, згідно вимог ч. 3 ст. 415 КПК України, висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.

Тому, оскільки на підставі п. 2 ч. 7 ст. 474 КПК України в затвердженні угод про примирення слід відмовити, то відповідно до вимог абз. 8 ч. 7 ст. 474 КПК України, судове провадження у даному кримінальному провадженні слід продовжити у загальному порядку, оскільки угоди було укладено під час судового розгляду.

Керуючись ст. ст. 370 372, 474 КПК України, суд
ухвалив:
Відмовити в затвердженні угод про примирення від 21 січня 2015 року, укладених між потерпілим ОСОБА_6 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_5 , з іншого, а також між потерпілим ОСОБА_7 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_5 , з іншого, та судове провадження у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 296 КК України, продовжити в загальному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1