Ухвала
16 травня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд ухвали Верховного Суду України від 05 червня 2003 року щодо нього за нововиявленими обставинами,
в с т а н о в и л а:
Вироком Апеляційного суду Донецької області від 09 серпня 2002 року, залишеним без зміни ухвалою Верховного Суду України від 05 червня

2003 року, ОСОБА_4 засуджено за пунктами «а», «і» ст. 93 КК України

1960 року до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, за ч. 3 ст. 142 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років з конфіскацією всього майна, за ч. 2 ст. 145 КК України

1960 року до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років з конфіскацією всього майна.

На підставі ст. 42 КК України 1960 року за сукупністю злочинів

ОСОБА_4 визначено остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

У заяві засуджений ставить питання про перегляд ухвали Верховного Суду України від 05 червня 2003 року щодо нього за нововиявленими обставинами.

Відповідно до ч. 2 ст. 462 КПК України у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі і не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду та обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 463 КПК України заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами подається до суду тієї інстанції, який першим допустив помилку внаслідок незнання про існування таких обставин.

Вивчивши заяву засудженого, колегія суддів вважає, що вона подана без додержання вимог кримінального процесуального закону.

Так, всупереч вимогам ст. 463 КПК України, ОСОБА_4 не обґрунтовує, чому саме Верховний Суд України, на його думку, першим припустився помилки та саме суд касаційної інстанції повинен розглядати його заяву про перегляд ухвали Верховного Суду України від 05 червня 2003 року щодо нього за нововиявленими обставинами, у той час як рішенням касаційного суду вирок суду апеляційної інстанції від 09 серпня 2002 року було залишено без зміни.

Також, із заяви засудженого не вбачається, які саме обставини, передбачені ч. 2 ст. 459 КПК України, він вважає нововиявленими. Окрім цього жодних доказів на підтвердження нововиявлених обставин до заяви

ОСОБА_4 не додає.

Питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими обставинами може бути вирішено за умови усунення зазначених в ухвалі суду недоліків.

Керуючись ч. 3 ст. 464 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:
заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд ухвали Верховного Суду України від 05 червня 2003 року щодо нього за нововиявленими обставинами залишити без руху і надати йому для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог суду заяву йому буде повернуто.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ ОСОБА_1 ________________ ОСОБА_2 ___________________ ОСОБА_3