УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів за участю прокурора ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні 7 липня 2016 року в м. Києві кримінальне провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області 27 січня 2016 року щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и в:

Вироком Зборівського районного суду Тернопільської області від 5 листопада 2015 року засуджено

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, такого, що не має судимості,
за ч. 2 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком

2 роки.
На підставі ст. 76 КК України протягом іспитового строку покладено обов`язки, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання і навчання.

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, такого, що не має судимості,

за ч. 2 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком

2 роки.
На підставі ст. 76 КК України протягом іспитового строку покладено обов`язки, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання і навчання.

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, такого, що не має судимості,

за ч. 2 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком

2 роки.
На підставі ст. 76 КК України протягом іспитового строку покладено обов`язки, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання і навчання.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та

ОСОБА_8 визнано винуватими та засуджено за те, що вони

6 червня 2015 року близько 23.30 год, за попередньою змовою між собою, на березі ставка в с. Красна Зборівського району Тернопільської області, з метою незаконного заволодіння чужим майном, одягнувши підготовлені маски на обличчя, вчинили розбійний напад на потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , завдавши їм численні удари руками, ногами, дерев`яними палицями та битою по різних частинах тіла та заволоділи їх майном на суму 16 334, 65 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 27 січня 2016 року вирок залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор порушує питання скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засуджених через м`якість та зазначає про відсутність підстав для застосування ст. 75 КК України. Вважає, що судом апеляційної інстанції під час перегляду рішення суду першої інстанції в достатній мірі не враховано вчинення злочину засудженими проти власності та здоров`я потерпілих, який відноситься до категорії тяжких злочинів, спричинення значної матеріальної шкоди та заподіяння потерпілим тілесних ушкоджень. Окрім того, посилається на те, що рішення суду про звільнення засуджених на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком є не мотивованим.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора на підтримання касаційної скарги, перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вона підлягає задоволенню з таких підстав.

При перевірці матеріалів кримінального провадження вбачається, що місцевий суд, звільняючи ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, свого рішення належним чином не мотивував.

Апеляційний суд, залишаючи без задоволення апеляційну скаргу прокурора та погоджуючись з висновком місцевого суду в частині звільнення засуджених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, послався на дані про осіб засуджених та пом`якшуючі покарання обставини, які місцевий суд зазначив при обґрунтуванні свого рішення щодо застосування до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 положень ст. 69 КК України.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.06.1990 року № 5 "Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку", суд зобов`язаний мотивувати призначення покарання, в тому числі і звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Зазначені вимоги при звільненні засуджених на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, як судом першої так і апеляційної інстанції дотримані не були.

Крім того, суд, звільняючи засуджених на підставі ст.75 КК України від відбування покарання не врахував, що вчинений злочин, відповідно до вимог ст. 12 КК України, є тяжким, розбійний напад учинений із застосуванням дерев`яних палиць та бити, в результаті чого потерпілим умисно спричинені тілесні ушкодження й завдана матеріальна шкода.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення апеляційного суду про залишення без зміни вироку суду першої інстанції про звільнення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком не відповідає вимогам ст. 65 КК України та належним чином не мотивоване.

За таких обставин, призначене покарання ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 із застосуванням ст. 75 КК України не можна вважати достатнім для їх виправлення і попередження вчинення нових злочинів, а тому ухвала щодо засуджених підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого із урахуванням доводів, зазначених у касаційній скарзі прокурора, необхідно ухвалити законне й обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 434-436 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області 27 січня 2016 року щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3