Справа № 196/1140/16-к
№ провадження 1-кс/196/207/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2016 року слідчий суддя Царичанського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

слідчого - ОСОБА_4 ,

потерпілого - ОСОБА_5 ,

захисника

підозрюваного - ОСОБА_6 ,

підозрюваного - ОСОБА_7 ,

розглянувши клопотання слідчого Царичанського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ст.лейтенанта поліції ОСОБА_4 у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Царичанка Царичанського району Дніпропетровської області, громадянина України, українця, маючого середню освіту, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше в силу ст.89 КК України не судимого,

про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

В С Т А Н О В И В :
16 лютого 2016 року Царичанським ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області в Єдиному реєстрі досудових розслідувань було зареєстровано кримінальне провадження за №0000642 за ознаками злочину, передбаченого ст.289 ч.3 КК України, за фактом умисного незаконного заволодіння транспортним засобом автомобілем марки «ВАЗ 2108» червоного кольору, державний номер НОМЕР_1 , вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб та поєднаному з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_5 .

У вчиненні даного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 .

Слідчий Царичанського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області внесла узгоджене із начальником Царичанського відділу Новомосковської місцевої прокуратури клопотання про обрання у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яке обмотивовує наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , будучи обвинуваченим по кримінальному провадженню №0000747 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, яке 04.02.2016 року з обвинувальним актом було направлено до суду та зараз перебуває на розгляді в Новомосковському міськрайонному суді Дніпропетровської області, на шлях виправлення не став, відповідних висновків для себе не зробив та повторно вчинив новий умисний корисливий злочин.

Так, в період часу з 01.00 год. по 01.30 год. 31.10.2016 року ОСОБА_7 разом зі своїм братом ОСОБА_8 на автомобілі марки «ВАЗ 2107», колір та державний номер якого слідством не встановлено прибули до території домоволодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_2 , яке належне ОСОБА_9 та де займається ремонтом автомобілів ОСОБА_5 з метою забрати раніше поставлений на ремонт автомобіль марки «Форд», білого кольору, д/н НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належний ОСОБА_10 .

Після чого, близько 04.00 год. 31.10.2016 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , перебуваючи у приміщенні гаражу на території вказаного домоволодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_2 , побачили поряд з вказаним домоволодінням належний згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_5 автомобіль марки «ВАЗ 2108», червоного кольору, державний номер НОМЕР_1 .

В цей час, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 під надуманим мотивом з приводу того, що ОСОБА_5 програв у ігри вищевказаний автомобіль вирішили його забрати у законного володільця та у останніх виник умисел на незаконне заволодіння вищевказаним транспортним засобом автомобілем марки «ВАЗ 2108», червоного кольору, державний номер НОМЕР_1 з метою використання у власних потребах. Після чого, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , переслідуючи корисливу мету, підтримали спільний намір на незаконне заволодіння вищевказаним транспортним засобом, тим самим вступили у злочинну змову з метою незаконного заволодіння транспортним засобом.

Далі, втілюючи свій спільний злочинний намір та діючи з розподілом ролей кожен, достовірно знаючи про те, що вищевказаний автомобіль марки «ВАЗ 2108», червоного кольору, державний номер НОМЕР_1 знаходиться біля домоволодіння по АДРЕСА_2 , без будь-якого дозволу, не маючи права на користування транспортним засобом, з метою використання у власних потребах, ОСОБА_7 взяв до рук з автомобіля марки «ВАЗ 2107», колір та державний номер якого слідством не встановлено, на якому приїхали останні, металевий предмет (монтировку), якою став замахуватись на власника автомобіля ОСОБА_5 , при цьому висловлюючи погрози застосування фізичного насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілого. Дані протиправні дії підтримував і ОСОБА_8 , який також перебував у приміщенні гаражу на території даного домоволодіння, підбурюючи ОСОБА_7 на вказані дії та висловлюючи погрози в бік ОСОБА_5 .

Після чого, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , залякавши ОСОБА_5 погрозами нанесення тілесних ушкоджень у вигляді переломів ніг, що являються тілесними ушкодженнями небезпечними для життя та здоров`я, із використанням металевого предмету (монтировки), незаконно заволоділи ключами та документами на автомобіль марки «ВАЗ 2108», червоного кольору, державний номер НОМЕР_1 , а саме свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , які ОСОБА_5 передав ОСОБА_7 під тиском погроз насильства. Реалізуючи свої злочинні наміри ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 шляхом погроз застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_5 змусили останнього написати розписку про те, що він нібито програв вищевказаний автомобіль марки «ВАЗ 2108» ОСОБА_7 .

Далі ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний намір підійшов до салону вказаного автомобіля, належного ОСОБА_5 та відчинивши водійські дверцята сів до його салону за кермо, до якого також на переднє пасажирське сидіння сів власник автомобіля ОСОБА_5 , оскільки боявся за доля свого автомобіля, вставив ключ у замок запалення, запустив двигун даного автомобіля, тим самим отримав змогу вільно розпоряджатись автомобілем та разом з потерпілим ОСОБА_5 , який перебував у салоні вказаного автомобіля поїхав з місця події в напрямку смт.Царичанка Царичанського району Дніпропетровської області. Вказаними діями ОСОБА_7 вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з погрозами застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

ОСОБА_8 , який постійно підтримував ОСОБА_7 під час вчинення вказаних протиправних дій, сів до салону автомобіля марки «ВАЗ 2107», на якому останні прибули за вказаною адресою та поїхав з місця події у напрямку смт. Царичанка.
Слідчий Царичанського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ст.лейтенант поліції ОСОБА_4 клопотання підтримала повністю та прохає його задовольнити.

Начальник Царичанського відділу Новомосковської місцевої прокуратури ОСОБА_3 підтримав внесене слідчим клопотання.

ОСОБА_7 у судовому засіданні вину в інкримінованому йому злочині за ст.289 ч.3 КК України не визнав та показав, що дійсно 31.10.2016 року з дозволу самого власника ОСОБА_5 та за його ж присутності використовував, належний останньому автомобіль марки «ВАЗ 2108», червоного кольору, державний номер НОМЕР_1 . Того ж дня, вони разом з ОСОБА_5 , який був за кермом вказаного автомобіля, поїхали до м.Дніпро, де ОСОБА_5 залишився, а він разом зі своїм адвокатом поїхали до м.Новомосковськ на суд. Коли він повернувся до м.Дніпро, до місця, де залишив ОСОБА_5 , то там також були дівчина останнього та її мати. Оскільки ОСОБА_5 випив пива, то мати дівчини попросила саме його сісти за кермо автомобіля. Коли вони повернулися до смт.Царичанка, вони заїхали до нього додому за місцем проживання, де вони перекусили, а потім ОСОБА_5 попросив його підвезти на даному автомобілі до магазину "Забава", де вони були зупинені працівниками ДАІ, а потім його затримали за заволодіння автомобілем. Умислу на незаконне заволодіння не мав, ніяким чином ОСОБА_5 не погрожував. Також ОСОБА_7 повідомив, що по дорозі з м.Дніпро він заїхав в с.Чаплинка Петриківського району, де забрав 75 тис. грн. за буряки, з яких 35 тис. грн. залишив вдома, де проживає, а іншу суму 40 тис. грн. хотів завести до матері. Крім цього, пояснив, що не з`являвся до Новомосковського міськрайонного суда з поважних причин. Наміру ухилятися від суда не мав. Пояснив, що у нього вагітна дружина і він проживає в неї вдома.

Захисник ОСОБА_6 вважає, що, в даному випадку застосування у відношенні ОСОБА_7 такого найсуворішого запобіжного заходу як взяття під варту є безпідставним, оскільки останній має місце проживання та місце реєстрації в межах одного населеного пункту, одружений та має на утриманні вагітну дружину. При цьому вважає, що дії його підзахисного не вірно кваліфіковані, а також слідчими під час затримання ОСОБА_7 та в подальшому - в ході реєстрації заяви про злочин та допиті інших учасників допущено ряд порушення КПК України. А також слідчим не обгрунтовано чому не є можливим застосування у відношенні його підзахисного більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі. Отже, прохає слідчого суддю застосувати у відношенні ОСОБА_7 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання або арешту із заставою в 20 мінімальних заробітних плат.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердив, що дійсно ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 31 жовтня 2016 року шляхом погрози, а саме погрожуючи металевою монтировкою нанести ушкодження, заволоділи його автомобілем марки «ВАЗ 2108», червоного кольору, державний номер НОМЕР_1 .

Заслухавши доводи слідчого та прокурора у судовому засіданні, пояснення потерпілого ОСОБА_5 , пояснення підозрюваного ОСОБА_7 , доводи захисника, вивчивши надані матеріали кримінального провадження, та враховуючи той факт, що рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обмежує права і свободи підозрюваного, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК України конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, має перевагу над принципом поваги до свободи особистості, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

При вирішенні клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги ст.29 Конституції України, ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та ризиків здійснення особою підозрюваного дій передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно ст.178 КПК України при обранні запобіжного заходу суд враховує надані слідчим матеріали кримінального провадження, оцінює в сукупності всі обставини, зокрема вагомість наявності доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання її винуватою, вік та стан здоров`я, наявність постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність повідомлення особі про підозру.

ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.289 ч.3 КК України, який відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжким злочином, за який передбачено позбавлення волі на строк до дванадцяти років, та відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31 жовтня 2016 року за №0000642 (а.с.9).

При цьому, ОСОБА_7 , будучи раніше в силу ст.89 КК України не судимим та обвинуваченим по кримінальному провадженню за ст.185 ч.3 КК України, яке перебуває на розгляді в Новомосковському міськрайонному суді Дніпропетровської області, порушує процесуальні права обвинуваченого, оскільки до нього Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області ухвалою від 18 жовтня 2016 року застосовано привід в судове засідання на 31 жовтня 2016 року (а.с.143), на шлях виправлення не став, відповідних висновків для себе не зробив та в день розгляду кримінального провадження у відношенні нього в суді вчиняє новий умисний корисливий особливо тяжкий злочин. При цьому, в ході досудового розслідування по кримінальному провадженню по обвинуваченню ОСОБА_7 за ст.185 ч.3 КК України №196/145/16-к до останнього було застосовано привід для проведення допиту в статусі підозрюваного, а також оголошувався розшук (а.с.136-142). Крім цього, ОСОБА_7 , будучи одруженим, офіційно ніде не працює, не має постійного законного джерела прибутку, проживає не за місцем реєстрації, за характеристикою з місця проживання (а.с.89) схильний до вживання алкогольних напоїв та веде споживацький і антисоціальний спосіб життя, що свідчить про небажання останнього жити з дотриманням норм чинного законодавства.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях національного законодавства, а саме в ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності зазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

В даному випадку злочин, який інкримінуються підозрюваному ОСОБА_7 характеризуються значною суспільною небезпекою, яка визначається, насамперед в незаконному заволодінні транспортним засобом, поєднаним з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Таким чином, вказані обставини, на думку слідчого судді, свідчать про ризики порушення процесуальних обов`язків підозрюваним ОСОБА_7 , переховування від органів досудового розслідування та суду, вчинення іншого кримінального правопорушення та перешкоджання кримінальному провадженню в інший спосіб, а відсутність постійного місця роботи та місця проживання може ускладнити пошук та встановлення особи підозрюваного.

На думку суду, саме зазначені вище обставини свідчать про недостатність застосування щодо ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним вище ризикам.

Отже, враховуючи вищевикладене та оцінюючи тяжкість вчиненого злочину, який інкримінуються підозрюваному, ступінь суспільної небезпечності злочину, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати у відношенні ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 50 днів, що в даному випадку на думку слідчого судді є доцільним та відповідає обставинам для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, таким чином задовольнивши клопотання слідчого частково.

Відповідно до ч.2 ст.197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Підозрюваний ОСОБА_7 на час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу органом досудового слідства уже був затриманий (31 жовтня 2016 року 19 год. 17 хв.), тому строк тримання під вартою повинен відраховуватися саме із зазначеної дати.

ОСОБА_7 оголошено про підозру 01 листопада 2016 року.

Відповідно до ст.183 ч.4 п.1 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Відповідно до повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 02 листопада 2016 року ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину за ст.289 ч.3 КК україни, тобто вчиненні умисного незаконного заволодіння транспортним засобом - автомобілем марки "ВАЗ 2108" червоного кольору, державний номер НОМЕР_1 , вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб та поєднаному з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого, що підтверджується показами потерпілого ОСОБА_5 , наданими як в ході допиту, проведеного слідчим (а.с.38-46), так і в судовому засіданні при розгляді даного клопотання (а.с.116-120).

Отже, вказана кваліфікація дій ОСОБА_7 дає підстави не визначати розмір застави, оскільки злочин, який інкримінується останньому, було вчинено у поєднанні з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193-194, 196,197 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання слідчого Царичанського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ст.лейтенанта поліції ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Обрати у відношенні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Царичанка Царичанського району Дніпропетровської області, підозрюваного за ст.289 ч.3 КК України у кримінальному провадженні №0000642, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 50 днів, тобто до 19 грудня 2016 року 19 год. 17 хв., помістивши його до СІЗО № 3 УДДВП в Дніпропетровській області.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_7 його право на звернення до слідчого судді із клопотанням про зміну запобіжного заходу протягом досудового слідства.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала в повному обсязі виготовлена та проголошена о 14 год. 30 хв. 03 листопада 2016 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 5 днів з дня її оголошення, підозрюваним ОСОБА_7 - в той же строк з дня отримання ним копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_11