Справа № 642/4370/15-к
Провадження № 1-кп/642/70/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 лютого 2016 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря - ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

потерпілих - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

обвинуваченої - ОСОБА_12 ,

представника потерпілих - ОСОБА_13 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні у м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Сімферополя, АР Крим, українки, громадянки України, незаміжньої, не працюючої, з середньою освітою, судимої 29 квітня 2015 року Ленінським районним судом м.Харкова за ч.2 ст. 302, ч.1 ст. 303 КК України в силу ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від покарання з іспитовим строком 2 роки, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 149 КК України,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_12 , з початку лютого 2015 року, перебуваючи в м. Одесі, маючи умисел на втягнення в зайняття проституцією, посягаючи на моральні засади суспільства в частині підстав задоволення статевих потреб та суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій, вступила в попередню змову з невстановленими особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження. Маючи умисел, спрямований на втягнення в зайняття проституцією, відповідно до відведеної функції ОСОБА_12 займалась підбором осіб жіночої статі, спонуканням їх до зайняття проституцією і забезпеченням їх подальшого переїзду з м. Харкова в орендовану невстановленою особою квартиру в м. Одесу для зайняття проституцією.

У виконання свого протиправного умислу ОСОБА_12 в середині лютого 2015 року, точна дата під час досудового слідства не встановлена, прибула до міста Харкова, де приблизно о 14 годині, заздалегідь домовившись про місце зустрічі, в приміщенні кафе «Джин» на перехресті вулиць Пушкінської та Петровського в м. Харкові, зустрілась з ОСОБА_14 , яка за проханням ОСОБА_12 , підшукала для неї ОСОБА_10 .

Під час зустрічі ОСОБА_12 запропонувала ОСОБА_10 займатись проституцією в м. Одесі. При цьому ОСОБА_12 з метою схиляння ОСОБА_10 до надання платних сексуальних послуг розповіла ОСОБА_10 про вигідні умови зайняття проституцією, розповіла, що з цією метою орендовано апартаменти в м. Одесі, де перебувають декілька дівчат, яким забезпечено хороші умови, що її грошова винагорода від клієнта буде складати не менш 800 грн. за одну годину надання сексуальних послуг, з яких 50% становитиме складати її чистий заробіток, та 50% сплачується «господарю», повідомила, що безпека сексуальних послуг гарантована, виклик дівчини до клієнта контролюється, після 2-х тижнів надання сексуальних послуг надається 10-денна відпустка, крім того, влаштовуються вихідні з відпочинком в SPА - салоні. ОСОБА_10 погодилась на пропозицію ОСОБА_12 , вважаючи таку пропозицію привабливою, та вони домовились зустрітись через деякий час, щоб відправитись до Одеси для зайняття проституцією.

Окрім того, на початку березня 2015 року ОСОБА_12 зателефонувала ОСОБА_14 з м. Харкова та повідомила, що підшукала для неї ще двох осіб жіночої статі, а також надала їх прізвища, ім`я та по батькові всіх підшуканих осіб.

Після чого ОСОБА_12 , діючи повторно, маючи умисел на втягнення в зайняття проституцією, посягаючи на моральні засади суспільства в частині підстав задоволення статевих потреб, та суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій, за попередньою змовою з невстановленими особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, маючи умисел, спрямований на втягнення в зайняття проституцією, 4 березня 2015 року приблизно о 9 год. прибула до м.Харкова, де на залізничному вокзалі «Харків-пас.» у касі придбала проїзні документи на залізничний потяг сполученням «Харків-Одеса» на ім`я ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , тим самим забезпечивши умови останнім для переїзду в м. Одесу для зайняття проституцією.

Після цього, приблизно о 16 годині цього ж дня, заздалегідь домовившись про місце зустрічі, в приміщенні кафе «Джин» на перехресті вулиць Пушкінської та Петровського в м. Харкові, зустрілась з ОСОБА_14 , яка за проханням ОСОБА_12 підшукала для неї ОСОБА_11 .

Під час зустрічі ОСОБА_12 запропонувала ОСОБА_11 займатись проституцією в м. Одесі. При цьому ОСОБА_12 з метою схиляння ОСОБА_11 до надання платних сексуальних послуг розповіла їй про вигідні умови зайняття проституцією, та з цією метою орендовано апартаменти в м. Одесі, де перебувають декілька дівчат, яким забезпечено хороші умови, що її грошова винагорода від клієнта буде складати не менш 600 грн. за одну годину надання сексуальних послуг, з яких 50% становитиме її чистий заробіток, та 50% сплачується «господарю», повідомила, що безпека сексуальних послуг гарантована, виклик дівчини до клієнта контролюється, після 2-х тижнів надання сексуальних послуг надається 10-денна відпустка, крім того, влаштовуються вихідні з відпочинком в SPА - салоні. ОСОБА_11 погодилась на пропозицію ОСОБА_12 , вважаючи таку пропозицію привабливою, та вони домовились зустрітись через деякий час, щоб відправитись до Одеси для зайняття проституцією.

Окрім того, ОСОБА_12 , діючи повторно, маючи умисел на втягнення в зайняття проституцією, посягаючи на моральні засади суспільства в частині підстав задоволення статевих потреб, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій, за попередньою змовою з особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, 04 березня 2015 року, приблизно о 16 годині 40 хвилин, в приміщенні кафе «Джин» на перехресті вулиць Пушкінської та Петровського в м. Харкові, зустрілась із ОСОБА_9 .

Під час зустрічі ОСОБА_12 запропонувала ОСОБА_9 займатись проституцією в м. Одесі. При цьому ОСОБА_12 з метою схиляння ОСОБА_9 до надання платних сексуальних послуг, розповіла їй про вигідні умови зайняття проституцією, що з цією метою орендовано апартаменти в м. Одесі, де перебувають декілька дівчат, яким забезпечено хороші умови, що її грошова винагорода від клієнта буде складати не менш 600 грн. за одну годину надання сексуальних послуг, з яких 50% буде становитиме її чистий заробіток, та 50% сплачується «господарю», повідомила, що безпека сексуальних послуг гарантована, виклик дівчини до клієнта контролюється, після 2-х тижнів надання сексуальних послуг надається 10-денна відпустка, крім того, влаштовуються вихідні з відпочинком в SPА - салоні. ОСОБА_9 погодилась на пропозицію ОСОБА_12 , вважаючи таку пропозицію привабливою, та вони домовились зустрітись через деякий час, щоб відправитись до ОСОБА_15 для зайняття проституцією.

Після цього, ОСОБА_12 разом із ОСОБА_11 та ОСОБА_9 прослідувала до залізничного вокзалу «Харків пасажирський», де близько 17 години 30 хвилин, зустрілась з ОСОБА_10 для супроводження вказаних осіб в м. Одесу в заздалегідь орендовану квартиру з метою зайняття проституцією.

04.03.2015 року, приблизно о 17 годині 55 хвилин, на четвертій платформі залізничного вокзалу «Харків- пасажирський», біля потягу сполученням «Харків - Одеса», ОСОБА_12 була затримана співробітниками міліції, які під час огляду вилучили у неї проїзні документи на залізничний потяг сполученням «Харків - Одеса» на ім`я ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які ОСОБА_12 придбала при вищевказаних обставинах для переміщення вказаних осіб до міста Одеса з метою зайняття проституцією.

Обвинувачена ОСОБА_12 в судовому засіданні за ч.2 ст. 149 КК України свою вину не визнала, вважає, що вона вчинила злочин, передбачений ч.2 ст. 303 КК України, визнала свою вину у втягненні потерпілих у зайняття проституцією, однак заперечувала наявність попередньої змови з іншими невстановленими особами на вчинення вказаного злочину та наявність у неї корисливих мотивів, також заперечувала перебування потерпілих у уразливому стані.

Пояснила, що вона більше двох років займалась проституцією. Вона займалась проституцією в орендованих апартаментах в Одесі, як і інші дівчата, які там знаходились, однак перебувала у близьких стосунках з ОСОБА_16 , який фактично був «господарем» цього бізнесу в сфері надання платних сексуальних послуг, тому мала авторитет серед інших дівчат. У січні 2015 року їй зателефонувала раніше незнайома ОСОБА_17 , з якою у неї був спільний знайомий ОСОБА_18 , який і дав ОСОБА_19 її номер телефону, та сказала,що знає, чим вона займається. ОСОБА_20 раніше працювала в борделі, та сказала, що у неї є зв`язок з дівчатами, які шукають роботу проститутками та її цікавлять умови роботи в Одесі. На прохання ОСОБА_21 вона з нею зустрілась і розповіла про умови роботи в Одесі. Сказала, що «господарем» є ОСОБА_16 , який орендував квартиру, був «дахом», забезпечував безпеку та зв`язок з працівниками міліції. По рекламі дівчата, у тому числі і вона - ОСОБА_22 , йшли як «індівідуалки». Замовлення приходило кожній дівчині на номер телефону. Кожна дівчина вела облік клієнтів та доходів. Ціну узгоджували з ОСОБА_16 . Вони постійно знаходились в орендований квартирі в Одесі, якщо телефонував клієнт або вона - ОСОБА_22 , або інша дівчина виїжджали на виклик до клієнта. Дівчину завжди супроводжували задля безпеки, або вона телефонувала при прибутті, що все гаразд,та зазначала адресу. Клієнти оплачували послуги безпосередньо дівчині, яка здавала їх адміністратору, з цих грошей 50% виплачувалось дівчині, а 50% - Мураду, який оплачував з цих коштів охорону, інші потреби. Якщо дівчина не знаходила спільної мови з дівчатами, вона могла завжди залишити квартиру та уїхати. ОСОБА_20 розповіла їй, що тримала бордель, однак її «пресують». ОСОБА_20 сказала, що у неї є дівчата, яка бажають займатись проституцією в Одесі, просила поговорити з «господарем», зв`язати їх з ним та допомогти їм з роботою, Вона - ОСОБА_22 - сказала, що всі дівчата не помістяться у приміщенні, яке орендовано в Одесі, а вона не вирішує це питання, та повідомить про це господаря, дасть її номер телефону, та він зателефонує. Протягом 2 місяців ОСОБА_20 їй телефонувала, наполягала, хотіла діяти лише через неї, просила, щоб саме вона - ОСОБА_22 - звела «господаря» з дівчатами для зайняття проституцією. Вона- ОСОБА_22 - узгодила з ОСОБА_16 це питання, та він надав згоду, щоб вона привезла дівчат. У лютому 2015 року вони зустрілись в кафе «Джин», з собою ОСОБА_20 привела по черзі двох дівчат - ОСОБА_23 і ОСОБА_24 . ОСОБА_20 представила їх, та просила допомогти їм виїхати в Одесу. Вона - ОСОБА_22 - відразу сказала їм, що йдеться про зайняття проституцією, про це ОСОБА_20 також знала з самого початку. Дівчата також попросили допомогти їм уїхати в Одесу для зайняття проституцією. Дівчата були вже зібрані для поїздки, чекали виїзду, вони повністю усвідомлювали, що їдуть для занять проституцією, умови їх влаштовували, ніякого примусу з її боку не було. Вони самі мали намір саме таким чином заробляти гроші. ОСОБА_20 сказала, що ще дві дівчини підійдуть до поїзду для поїздки в Одесу для зайняття проституцією.

Щодо епізоду з ОСОБА_9 , ОСОБА_12 пояснила, що її знайома ОСОБА_25 , яка займалась в Одесі проституцією, розповідала, що ОСОБА_26 з 15 років жила статтевим життям, займалась проституцією,та шукає роботу проституткою, вже давно просила взяти її в Одесу в цей бордель, однак вона - ОСОБА_22 , знаючи, що та була неповнолітньою, не погоджувалась їй допомагати. ОСОБА_25 продовжувала просити їй допомогти, та коли ОСОБА_26 досягла повноліття, вона - ОСОБА_22 - погодилась зустрітись з нею. Вони зустрілись в кафе також 4 березня 2015 року, ОСОБА_25 прийшла з ОСОБА_26 . ОСОБА_26 сказала,що їй все пояснили, їй все зрозуміло, вона знає, що як ОСОБА_25 , та і вона - ОСОБА_22 - працюють на одного «господаря». Всі умови їй були відомі. ОСОБА_26 сказала, що готова їхати в Одесу, однак на зустріч приїхала без речей, тому просила заїхати за її речами, які знаходились за двома адресами, просила її проводити, та вона поїхали на таксі забрали її речі. Це знайомство відбулось протягом години, ОСОБА_26 знала про всі умови роботи в борделі.

У дівчат не було грошей на квиток, оскільки вони збирались в Одесі працювати разом, вона допомогла їм та придбала для них 4 квитка на ім`я ОСОБА_27 ; ОСОБА_28 , ОСОБА_29 та ОСОБА_30 на поїзд в Одесу за свої кошти на 1 500 грн., та обіцяла спочатку їм допомагати. Вона мала намір також сісти разом з ОСОБА_9 у поїзд за домовленістю з провідником. 4 березня 2015 року на платформі вокзалу біля поїзду їх затримали працівники міліції.

ОСОБА_12 пояснила, що разом з дівчатами також їхала в Одесу займатись проституцією, працювати на одного «господаря», на рівних, торгівлею людьми не займалась, ніякої користі з цього не мала, та грошей не отримувала. ОСОБА_17 хотіла заробити на дівчатах, та хотіла, щоб кожна заплатила їй гроші за працевлаштування, по 100 доларів, однак у них грошей не було, тому вона віддала їй за дівчат 1 000 грн., з розрахунку на те, що вони віддадуть їй цю суму в Одесі. Також пояснила, що дівчатам вона представлялась ОСОБА_31 .

Вина обвинуваченої ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення підтвердилась в судовому засіданні наступними доказами:

- даними огляду місця від 4 березня 2015 року - платформи №4 Південного вокзалу, розташованого на пл. Привокзальній, 1 м.Харкова, з застосуванням відеозйомки, а також даними відеозапису протоколу огляду місця події, оглянутого в судовому засіданні, з якого вбачається, що разом з ОСОБА_12 біля поїзду перебували 4 особи, в тому числі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 . У ОСОБА_12 виявлено та вилучено чотири проїзні документи на потяг сполученням «Харків-пасс-Одеса», відправлення 04.03.2015 року, 18 год.03 хвил., придбані на ім`я ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_11 та ОСОБА_34 . При цьому ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в процесі огляду місця події пояснили, що мали намір їхати в Одесу для зайняття проституцією, а ОСОБА_9 пояснила, що їде на екскурсію (а.с.40-43);
- показаннями потерпілої ОСОБА_10 , 1994 року народження, даними в судовому засіданні, яка пояснила, що у лютому 2015 року вона посварилась з батьками, шукала роботу. Їй зателефонувала дівчина на ім`я ОСОБА_17 , яка довідалась від її - свідка - подруги про те, що вона шукає роботу, та сказала, що у неї є приваблива пропозиція, і вони домовились зустрітись у кафе на АДРЕСА_3 . У кафе вона вперше побачила ОСОБА_35 та раніше незнайому обвинувачену ОСОБА_22 , яка представилась ОСОБА_31 . ОСОБА_22 запропонувала їй роботу - займатись проституцією, розповіла про умови роботи, що її заробітки від зайняття проституцією складатимуть від 600до 1000 грн., від зароблених грошей її заробіток становитиме 50%. Вона сказала, що буде отримувати десь 800 грн. за годину. Пояснила, що у ОСОБА_15 орендована квартира - апартаменти, в якій працюють декілька дівчат. Вона буде працювати протягом 2-х тижнів, після чого їй надається відпустка 10 днів. Також влаштовується вихідний, з можливістю відпочинку в SPA - салоні. Також пояснила, що вона там є старшою, у них дружний колектив. Розповіла, що безпека забезпечується, є охорона. Вона - свідок - погодилась на таку пропозицію, та залишила ОСОБА_22 свої контактні дані, її влаштовували такі умови роботи. При цьому ніякого примусу на зайняття проституцією з боку ОСОБА_22 не було. Вони домовились, що разом поїдуть в Одесу 4 березня 2015 року о 18 год. з Південного вокзалу. В цей день вона прибула з речами з наміром їхати в Одесу для зайняття проституцією. На вокзалі вона зустрілась з ОСОБА_22 , з якою було ще три раніше їй незнайомі дівчини. На руках у ОСОБА_22 вже були придбані квитки, на її - свідка - ім`я та на інших осіб. Грошей на квиток у неї не було, квиток придбала ОСОБА_22 . На платформі біля поїзду до них підішли працівники міліції, та вони були затримані, і вона на питання працівника міліції відразу пояснила,що їде в Одесу для зайняття проституцією.

- показаннями потерпілої ОСОБА_11 , 1992 року народження, даними в судовому засіданні, яка пояснила, що їй зателефонувала дівчина на ім`я ОСОБА_20 , сказала,що знає дівчину, яка може надати роботу, вона приїде у лютому та розповість про умови роботи. Вона - свідок - відправила ОСОБА_19 свої анкетні дані. Вони зустрілись в кафе у м.Харкові з ОСОБА_36 та обвинуваченою, яка представилась ОСОБА_31 ,вже в ході слідства вона дізналась, що це ОСОБА_37 . Гайда розповіла, що робота полягає у наданні сексуальних послуг, вона буде проживати в орендованій квартирі в Одесі, безпека гарантована. Там є ще декілька дівчат, колектив дружний. Працювати необхідно дві неділі, після чого надається 10-денна відпустка. Оплата буде складати 50% від отриманих від клієнтів коштів. Час роботи коштуватиме від 600 до 1 000 грн. Вона сказала,що буде отримувати десь 600 грн. за годину. Оплату за сексуальні послуги приймають у клієнтів самі дівчата, та віддають адміністратору. Вона погодилась, вирішила поїхати в Одесу, щоб заробити таким чином гроші. Поїзд в Одесу відправлявся в той же день ввечері. Потім вона поїхала за речами, після чого приїхала в кафе, як вони домовились. ОСОБА_21 не було. Була ОСОБА_22 , ОСОБА_38 та ще дівчина. Вони поїхали на таксі, до них по дорозі підсіла ще дівчина, за речами якої вони заїхали,а потім приїхали на вокзал. Квитки вже були придбані на її ім`я. При цьому ніякого примусу на зайняття проституцією з боку ОСОБА_22 не було. На платформі вони були зупинені працівниками міліції, та вона визнала,що зібралась в Одесу для зайняття проституцією.

Потерпіла ОСОБА_9 ,1993 року народження, в судовому засіданні пояснила, що вона посварилась з батьками та пішла від них, шукала роботу. Знайома сказала їй, що є дівчина, яка може допомогти з роботою танцівниці, заробіток складає до 800 грн. в день, необхідно красиво одягтись та танцювати. Вона думала, що йдеться про роботу в клубі танцівницею. Її подруга - ОСОБА_25 , яка познайомила її з ОСОБА_22 , також через 2 дні повинна була приїхати в Одесу, та сказала, що ОСОБА_22 їде в Одесу і її забере, а пізніше приїде і вона - подруга. 4 березня 2015 року ОСОБА_25 познайомила її в кафе з ОСОБА_22 , яка назвалась ОСОБА_31 . Гайда сказала їй, що вона буде отримувати 600 грн. за годину. З ними були ще дівчини, вони на таксі заїхали за двома адресами за її - свідка - речами, та поїхали на вокзал. На вокзалі ОСОБА_22 розповіла, що ця робота полягає в зайнятті проституцією, розповіла про умови роботи. Вона - свідок - планувала поїхати на такі заробітки на місяць. Вона приїхала з речами на вокзал відразу, оскільки їй подруга сказала відразу брати речі. Квитка у неї не було, вони повинні були домовитись з провідником про її поїздку. Вони знаходились на платформі біля поїзду, коли були затримані, та вона сказала,що їде працювати танцівницею.

Суд критично ставиться до показань свідка ОСОБА_9 в тій частині, що вона не відразу дізналась про те, що йдеться про надання сексуальних послуг, та дізналась вона про це лише на вокзалі, а не в кафе, оскільки її показання в цій частині суперечать іншим доказам - зокрема, поясненням потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які також знаходились з нею, та знали про мету своєї поїздки і разом це обговорювали . Крім того, ОСОБА_9 не має відповідної хореографічної освіти та фаху, не могла розраховувати на працевлаштування танцівницею. Про неправдивість її показань в цій частині свідчить також те, що вона суду розповіла, що мала намір влаштуватись танцівницею, а на місті затримання біля поїзду пояснила, що їде на екскурсію, в той час як інші дівчата,з якими вона була разом, відразу пояснили, що ідуть займатись проституцією, що підтверджується відеозаписом.

Тому суд приходить до висновку, що в цій частині вона дає неправдиві показання, намагаючись приховати свої наміри займатись проституцією, що є аморальним. Тому суд приходить до висновку,що після бесіди в кафе з ОСОБА_12 , де остання розповіла їй про умови зайняття проституцією, вона надала таку згоду та їхала разом з ОСОБА_12 та іншими дівчатами в Одесу саме з наміром займатись проституцією. ОСОБА_12 не обіцяла влаштувати її танцівницею, та вони обидві розуміли, що йдеться про зайняття проституцією.

Вина ОСОБА_12 також підтверджується речовими доказами:

- проїзним документом ЄЄ №864364 на поїзд 059 ДЦ,дата - 04.03, час відправлення - 18.03, вагон 03К, повний, «Харків-Одеса», місце 033 на ім`я ОСОБА_27 ;

- проїзним документом ЄЄ №864365 на поїзд 059 ДЦ,дата - 04.03, час відправлення - 18.03, вагон 03К, повний, «Харків-Одеса», місце 034 на ім`я ОСОБА_28 ;

- проїзним документом ЄЄ №864366 на поїзд 059 ДЦ,дата - 04.03, час відправлення - 18.03, вагон 03К, повний, «Харків-Одеса», місце 035 на ім`я ОСОБА_29 ;

- проїзним документом ЄЄ №864367 на поїзд 059 ДЦ,дата - 04.03, час відправлення - 18.03, вагон 03К, повний, «Харків-Одеса», місце 036 на ім`я ОСОБА_39 ;

- даними огляду слідчим вказаних проїзних документів, та визнання їх речовими доказами (а.с.133-138). Вказані проїзні документи вилучені у ОСОБА_12 на місті затримання на платформі вокзалу біля поїзду «Харків-Одеса»;

- речовим доказом - рахунком № 65.МТ від 1 лютого 2015 року ТОВ «Позавідомча охорона» на оплату за послуги охорони приміщення у сумі 350 грн. за адресою: АДРЕСА_4 , в якому платником зазначена ОСОБА_12 , актом здачі-прийняття вказаних послуг від 31.01.2015 року, підписаний ОСОБА_12 , даними огляду вказаних документів та визнання їх речовими доказами (а.с.139-142). Вказаним підтверджується факт існування орендованої квартири, яка знаходилась під охороною, де ОСОБА_12 мала намір поселити дівчат.

- показаннями свідка ОСОБА_40 , 1994 року народження, яка пояснила в судовому засіданні, що вона шукала роботу. Знайомий ОСОБА_41 сказав, що у нього є знайома, яка може працевлаштувати. Вона зустрілась на Південному вокзалі з ОСОБА_22 , яка їй тоді представилась ОСОБА_31 . ОСОБА_22 розповіла їй, що йдеться про надання послуг сексуального характеру в ОСОБА_15 за гроші. Сказала,що дівчата заробляють від 500 до 1 000 грн., 50% отримують дівчата,а 50% забирає вона, та є сексуальні послуги виключного характеру за окрему плату. Для проживання дівчат вона разом з ОСОБА_42 орендує квартиру в ОСОБА_43 відповідає за безпеку дівчат. Дівчата працюють на виїзд в готелі. ОСОБА_22 сказала, що вона свідок - буде заробляти 700 грн. в годину, з яких її оплата складає 50%. Вона - свідок - сказала, що у неї немає грошей на квиток, ОСОБА_22 сказала,що придбає квиток. Вона дала ОСОБА_22 свої паспортні дані. Також розказала, що вони будуть достатньо відпочивати, працювати без напруги, оплата провадиться 1 раз в 2 тижні, та вона - свідок - обіцяла подумати. Потім вона зателефонувала та сказала, що у неї вже квиток на поїзд. ОСОБА_12 продовжувала їй телефонувати наполегливо, казала,що вже придбала для неї квиток. Після нового року вона - свідок - звернулась в органи міліції. Свідок пояснила,що у 2014 році вона судима за ст.302 КК України за звідництво для розпусти;

- даними пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, зафіксованими в протоколі від 28 січня 2015 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_40 впізнала серед пред`явлених для впізнання трьох осіб ОСОБА_12 як особу, щодо якої вона давала показання. В суді вона пояснила, що дала показання стосовно ОСОБА_12 , яку впізнала серед інших осіб на фотокартці (а.с.21-23, том 1).
- поясненнями свідка ОСОБА_14 , 1987 року народження, яка пояснила в судовому засіданні,що їй зателефонувала її знайома ОСОБА_22 , з якою її познайомив їх спільний знайомий ОСОБА_18 , та запитала, чи є знайомі дівчата для роботи в Одесі для надання сексуальних послуг. Вона обіцяла підшукати їй дівчат без роботи. Вона знайшла таких дівчат та сказала, що пропонується робота в ОСОБА_15 та вона може звести з тим, хто пропонує роботу. ОСОБА_22 розповідала, що є господаркою квартири, де працюють дівчата, дівчата повинні працювати у неї. Декілька людей охороняли квартиру, та у них квартира була під сигналізацією, з тривожною кнопкою. Вони зустрілись в кафе. Було 4 дівчини, вони спілкувались з ОСОБА_22 , яка розповіла, що проживати будуть дівчата в апартаментах, з отриманих з клієнта коштів 50% виплачується дівчині. Вона казала їм, що їх ніхто не примушує, вони будуть достатньо відпочивати, працювати без напруги, а якщо забажають, зможуть вільно поїхати додому. ОСОБА_22 придбала квитки на поїзд для дівчат, коли вони повинні були їхати в Одесу, вона не знала. За допомогу у тому, що вона знайшла дівчат,при зустрічі ОСОБА_22 заплатила їй 1 000 грн., вказані грошові кошти вона видала працівникам міліції. Потім працівники міліції повідомили їй про проведення оперативних заходів, та на вокзалі затримали ОСОБА_22 . Ні в яких слідчих оперативно-розшукових діях більше вона участі не приймала.

Вирішуючи питання щодо кваліфікації дій ОСОБА_12 , суд виходить з наступного.

Втягнення осіб в зайняття проституцією - це дії, внаслідок яких інша особа спонукається до зайняття проституцією, залучається до неї, в такої особи виникає бажання поводитись певним чином. При цьому, на відміну від примушування, особа згодом вчиняє бажані для винного дії за власною волею. Втягнення полягає у впливі на свідомість конкретного чоловіка чи жінки завдяки переконуванню в доцільності, вигідності певної поведінки. Воно здійснюється шляхом умовлянь, підкупу, розпалювання почуття помсти, заздрощів або інших низьких спонукань, розповідей про легкість і доступність певних дій, навчання способам та прийомам їх виконання тощо.

В той же час, об`єктивною стороною злочину, передбаченого ст. 303 КК України, охоплюються дії по втягненню особи в зайняття проституцією, її примушування до зайняття проституцією або забезпечення зайняття проституцією іншою особою.

Аналіз показань потерпілих та свідків свідчить саме про те, що ОСОБА_12 , розповідаючи про легкість і доступність заробляння грошей, хороші умови проживання, безпеку, наявність охорони, забезпечення дівчатам достатнього сну та відпочинку, впливала на свідомість потерпілих, переконавши їх в доцільності та вигідності надання платних сексуальних послуг різним чоловікам в орендованому приміщенні в м. Одесі, тобто викликала у них бажання за власною волею займатись проституцією.

Оцінивши вищезазначені докази у їх сукупності з точки зору їх належності, допустимості, достатності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_12 вчинила втягнення осіб в зайняття проституцією, повторно, за попередньою змовою групою осіб, та вказані її дії кваліфікує за ч.2 ст. 303 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_12 було пред`явлене обвинувачення за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, за 4 епізодами злочинної діяльності.

В судовому засіданні прокурор змінив обвинувачення, виключивши обвинувачення ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 149 КК України стосовно потерпілої ОСОБА_44 , а також виключивши посилання на передачу ОСОБА_12 невстановленій особі 1 000 грн. у якості оплати послуг за підбір жінок для зайняття проституцією.

Згідно зміненого обвинувального акту ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 149 КК України, а саме у торгівлі людьми, здійсненні незаконної угоди, об`єктом якої є людина, а так само вербуванні, одержанні людини, вчинених з метою експлуатації, з використанням уразливого стану особи за попередньою змовою групою осіб - відносно потерпілої ОСОБА_10 , та у вчиненні цих дій повторно відносно потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_9 .

Одночасно в тексті зміненого обвинувального акта (а.с.179) зазначено, що ОСОБА_12 , діючи з корисливих спонукань, посягаючи на фізичну свободу та недоторканість особи, вступила у попередню змову з невстановленими особами, та, згідно погодженого між ними злочинного плану, маючи умисел, спрямований на торгівлю людьми, здійснення незаконних угод, об`єктом яких є людина, вербування, переміщення, одержання та подальшу передачу людини, вчинених з метою експлуатації, з використанням обману та уразливого стану, виконуючи відведену їй функцію, у телефонному режимі домовилась з невстановленою особою, яка перебувала в м. Харкові, про здійснення підбору осіб жіночої статі, які знаходились у скрутному матеріальному стані, для подальшого їх вербування, переміщення до міста Одеси та передачі невстановленим особам з метою подальшої сексуальної експлуатації.

Суд не погоджується з вказаною кваліфікацією дій ОСОБА_12 з таких підстав.

З об`єктивної сторони злочин, передбачений ч.2 ст. 149 КК України, може виражатись у наступних формах: 1) торгівля людьми; 2) здійснення іншої незаконної угоди, об`єктом якої є людина; 3) вербування; 4) переміщення; 5) переховування; 6) передача; 7) одержання людини.

Першою формою даного злочину охоплюються дії з купівлі-продажу людини, що полягають у безповоротній передачі (отриманні) людини за грошову винагороду.

У зазначеній формі злочин є закінченим з моменту передачі (отримання) людини та отримання (передачі) хоча б частини грошової винагороди (або досягнення домовленості про її отримання.

Під здійсненням іншої незаконної угоди, об`єктом якої є людина, слід розуміти як дії, спрямовані на вчинення інших, не пов`язаних з купівлею-продажем людини, так і такі, як передача людини в рахунок погашення боргу, в обмін на інші, крім грошей, цінності або послуги матеріального характеру, дарування, передача в оренду, тощо. Ця форма торгівлі людьми буде вважатися закінченою з моменту передачі (отримання) людини.

Переміщення людини - це зміна її місця перебування шляхом перевезення та іншого переміщення її як через державний кордон України, так і в межах території України.

Про передачу і одержання людини свідчать відповідні фактичні дії, вчинені після вчинення стосовно неї акту купівлі-продажу, вербування, переміщення тощо, пов`язані з переходом фактичного контролю над нею від однієї особи (групи осіб) до іншої.

Метою цього злочину є сексуальна експлуатація людини.

У судовому засіданні стороною обвинувачення не надано суду жодних доказів вчинення ОСОБА_12 торгівлі людьми, здійснення незаконної угоди, об`єктом якої є людина, а так само вербування, одержання людини, вчинених з метою експлуатації.

Ніяких доказів на підтвердження того, що ОСОБА_12 мала за мету сексуальну експлуатацію людини, суду не надано. Вона повідомила дівчатам про умови зайняття проституцією, які їх влаштували. Даних про те, що на потерпілих чекали нелюдські умови, відсутність вільного пересування, мізерна оплата або повна її відсутність суду не надано.

Стороною обвинувачення не доведено, що ОСОБА_12 вчинила якісь дії, що свідчать про купівлю-продаж потерпілих, про їх вербування, переміщення, передачу та одержання з метою експлуатації, також не надано доказів на підтвердження того,що ОСОБА_12 мала на мету сексуальну експлуатацію потерпілих, не зазначено, у чому полягає ця експлуатація.

Згідно зі ст. 1 «Конвенції ООН про боротьбу з торгівлею людьми і експлуатацією проституції третіми особами» від 2 грудня 1949 року, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, Сторони в цій Конвенції зобов`язуються накладати кару на кожного, хто зводить, умовляє, спокушає з метою проституції іншу особу, або експлуатує проституцію іншої особи, навіть за згодою цієї особи.

Відповідно до підпункту а) статті 3 «Протоколу про попередження і припинення торгівлі людьми, особливо жінками і дітьми, і покарання за неї, що доповнює Конвенцію ООН проти транснаціональної організованої злочинності», прийнятого резолюцією 55/25 Генеральної Асамблеї від 15 листопада 2000 року, ратифікованого Україною 4 лютого 2004 року, «торгівля людьми» означає здійснювані з метою експлуатації вербування, перевезення, передачу, приховування або одержання людей шляхом загрози силою або її застосування або інших форм примусу, викрадення, шахрайства, обману, зловживання владою, або уразливістю положення, або шляхом підкупу, у виді платежів або вигод, для одержання згоди особи, яка контролює іншу особу. Експлуатація означає експлуатацію проституції інших осіб або інші форми сексуальної експлуатації.

Згідно з підпунктом б) цієї статті згода жертви торгівлі людьми на заплановану експлуатацію, про яку йдеться в підпункті а), не береться до уваги, якщо було використано будь-який із заходів впливу, зазначених у підпункті а).

Під уразливим станом, що передбачено ст. 149 КК України, слід розуміти зумовлений фізичними або психічними властивостями або зовнішніми обставинами стан особи, який позбавляє або обмежує її здатність усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними, приймати за своєю волею самостійні рішення, чинити опір насильницьким чи іншим незаконним діям, збіг тяжких особистих, сімейних або інших обставин. Уразливим стан особи слід визнавати в усіх випадках, коли за обставин справи її згода на вербування, переміщення, переховування, передачу чи одержання була вимушеною, одержаною під впливом зазначених суб`єктивних та/або об`єктивних причин і не відповідала її справжнім інтересам.

Жодних доказів наявності уразливого стану у потерпілих, внаслідок чого вони надали згоду на втягнення в проституцію, суду не надано, їх покази щодо тяжкого матеріального становища ніякими об`єктивними даними не підтверджено, а лише їх пояснення, що вони посварились з батьками та не працюють, як вони пояснили в суді, за відсутності доказів їхнього тяжкого матеріального або психологічного стану, не є достатнім для інкримінування обвинуваченій цієї ознаки.

Між тим, в судовому засіданні потерпілі пояснили, що за домовленістю з ОСОБА_12 щодо умов надання платних сексуальних послуг їх свобода пересування ніким та нічим обмежена не була, вони мали мобільний зв`язок, та могли припинити надання сексуальних послуг за своїм бажанням. Вони пояснили, що ніякого примусу з боку ОСОБА_12 на зайняття проституцією не було, вона розповідала про високі заробітки, хороші умови проживання,захист, охорону, наявність умов для відпочинку.

Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Враховуючи те, що у зміненому обвинувальному акті не зазначено, у чому саме полягають корисливі мотиви ОСОБА_12 , суд вважає, що вчинення нею злочину з корисливих мотивів є недоведеним.

Захисник ОСОБА_45 послався на недопустимість наданих стороною обвинувачення доказів, зазначив, що вони отримані з порушенням кримінально-процесуального законодавства, за відсутності письмових доручень та постанов слідчого та прокурора, без зазначення технічних характеристик технічного засобу, який при цьому використовувався, без зазначення особи, яка особа проводила аудио- відеозапис в кафе, без доручення до матеріалів провадження технічного засобу. Крім того, на думку захисника, у діях свідка ОСОБА_14 наявні ознаки кримінального правопорушення, оскільки вона організувала злочин ОСОБА_12 .

В судовому засіданні досліджений наданий стороною обвинувачення доказ - витребуваний з ТОВ «Астелит» на підставі ухвали слідчого судді про тимчасовий доступ до документів компакт-диск та роздруківка його змісту з даними про вхідні та вихідні дзвінки з телефонного номеру НОМЕР_1 , належного ОСОБА_12 , на телефонний номер НОМЕР_2 , належний свідку ОСОБА_40 , за період з 12 по 14 грудня 2014 року, з якої вбачається, що абоненти цих номерів телефонували та відправляли SMS- повідомлення один одному, однак вказані дані як не підтверджують обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_12 за період з лютого по березень 2015 року, так і не спростовують його, отже вказаний доказ не відповідає критеріям належності доказу, викладеним у ст. 85 КПК України, тому суд не приймає його до уваги.

Крім того, суд зауважує, що тимчасовий доступ до вказаної інформації надано ухвалою слідчого судді слідчому ОСОБА_46 , однак тимчасовий доступ отримав та склав опис про отриману інформацію без належних повноважень ст. слідчий ОСОБА_47 , який, як вбачається з постанови про доручення проведення досудового розслідування, у групу слідчих у даному кримінальному провадженні не входить (а.с.10, 29-30, 32).
Сторона обвинувачення посилається на проведені оперативно-технічні заходи - відеоспостереження за ОСОБА_12 , зміст її телефонних перемов та дані спеціального слідчого експерименту, зафіксовані за допомогою технічних аудіо та відео засобів.

Однак суд вважає вказані докази недопустимими з таких підстав.

Так, стороною обвинувачення наданий суду протокол про результати контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту, складений оперуповноваженим ВБЗПЛ ХМУ ГУМВС України в Харківської області ОСОБА_48 4 березня 2015 року з 15 год. до 16 год. 30 хвил. з участю двох понятих, в якому зазначено, що ОСОБА_14 добровільно надала згоду на конфіденційне співробітництво, домовилась з ОСОБА_12 про те, що познайомить її з дівчатами, з якими остання буде проводити вербувальні бесіди та отримує за 4 дівчат, яких завербує та перевезе в Одесу по 100 доларів за кожну. В Кафе «Джин» ОСОБА_14 познайомила 20.02.2015 року ОСОБА_12 зі ОСОБА_49 та ОСОБА_10 , а 4.03.3015 року з ОСОБА_11 та ОСОБА_50 , яких завербувала для подальшого перевезення до м. Одеси, придбала квитки на кожну особу, та передала 1 000 грн. завдатку ОСОБА_14 , яка їх добровільно видала працівникам міліції. Також надано протокол огляду цих грошових коштів слідчим, їх ксерокопії та постанова про визнання речовими доказами (а.с.112-117).
У вищезазначеному протоколі про результати контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту зазначено, що він складений на підставі постанови та доручення прокурора відділу прокуратури Харківської області про проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 27 січня 2015 року.

Стороною обвинувачення надано також розсекречений протокол про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій, аудіо, відео контролю ОСОБА_12 , складений 18.03.2015 року оперуповноваженим ВБЗПЛ ХМУ ГУМВС України в Харківської області ОСОБА_48 , а також карта пам`яті УБЗПТЛ №54 з зафіксованими телефонними перемовами ОСОБА_12 з Ворохобіною, Собіною та Строєвою (а.с.160-168).
Як зазначено в протоколі, вказані дії провадились за дорученням слідчого СУ ГУМВС в області ОСОБА_51 від 06.02.2015 року №1118т на підставі ухвали слідчого судді апеляційного суду Харківської області від 04.02.2015 року терміном 2 місяці, за завданням ВБЗПТЛ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, з застосуванням оперативно-технічних заходів.

Стороною обвинувачення надано також розсекречений протокол про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій, зняття інформації з транспортних (телекомунікаційних) мереж - мобільного телефону ОСОБА_12 № НОМЕР_3 , за дорученням слідчого СУ ГУМВС в області ОСОБА_51 від 06.02.2015 року №1118т на підставі ухвали слідчого судді апеляційного суду Харківської області від 04.02.2015 року, складений 14.05.2015 року оперуповноваженим ВБЗПЛ ХМУ ГУМВС України в Харківської області ОСОБА_48 , а також диск з записами телефонних розмов ОСОБА_12 в період з 24.02.2015 року по 04.03.2015 року(а.с.207-215).
Стороною обвинувачення надано також розсекречений протокол про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій за дорученням прокурора відділу 04/2/4 прокуратури Харківської області ОСОБА_6 за завданням ВБЗПТЛ ХМУ ГУМВС України в Харківській області на підставі ухвали слідчого судді апеляційного суду Харківської області від 04.02.2015 року терміном на 2 місяці, складений 17.04.2015 року оперуповноваженим ВБЗПЛ ХМУ ГУМВС України в Харківської області ОСОБА_48 , а також диск з записом відеоспостереження за ОСОБА_12 20 лютого 2015 року в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » , яка спілкувалась з ОСОБА_10 , ОСОБА_49 , та 04.03.2015 року в тому ж кафе «Джин», де ОСОБА_12 спілкувалась з ОСОБА_11 та ОСОБА_50 , ОСОБА_9 та о 17 год. 40 хвил. ОСОБА_52 разом с ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_50 прибули на вокзал ст. Харків-пасс., на 4 платформу, де ОСОБА_12 почала роздавати дівчатам квітки, під час чого була затримана працівниками міліції(а.с.217-231). Як зазначено в протоколі, проведенням вказаних дій встановлено, що ОСОБА_12 продовжує вчиняти злочин, передбачений ч.2 ст. 303 КК України.

Як зазначено у вказаних протоколах, всі вказані процесуальні дії проведені в рамках ЄРДР №0000047 від 16.01.2015 року за ч.2 ст. 303 КК України.

Оцінюючі вказані протоколи про результати проведення негласних (слідчих) розшукових дій суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 41 КПК України оперативні підрозділи органів внутрішніх справ здійснюють слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії в кримінальному провадженні за письмовим дорученням слідчого, прокурора.
Відповідно до ч. 6 ст. 246 КПК України проводити негласні слідчі (розшукові) дії має право слідчий, який здійснює досудове розслідування злочину, або за його дорученням - уповноважені оперативні підрозділи органів внутрішніх справ, органів безпеки, органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства, органів Державної пенітенціарної служби України, органів Державної прикордонної служби України, органів Державної митної служби України.

За рішенням слідчого чи прокурора до проведення негласних слідчих (розшукових) дій можуть залучатися також інші особи.

Відповідно до ч.3 ст. 110 КПК України рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови.

Згідно із ч. 4 ст. 246 КПК України виключно прокурор має право прийняти рішення про проведення такої негласної слідчої (розшукової) дії, як контроль за вчиненням злочину.

Відповідно до ч. 4 ст. 7 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» (в редакції станом на лютий-броезень.2015 року) на оперативні підрозділи Міністерства внутрішніх справ України проводять слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у кримінальному провадженні за дорученням слідчого, прокурора в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Письмові доручення щодо проведення слідчих (розшукових) та негласних слідчих (розшукових) дій, надані слідчим, прокурором у межах компетенції та в установленому порядку, є обов`язковими до виконання оперативним підрозділом.

Відповідно до ч. 7 ст. 271, ст. 251 КПК України, прокурор у своєму рішенні про проведення контролю за вчиненням злочину зобов`язаний вказати: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; правову кваліфікацію злочину із зазначенням статті (частини статті) Кримінального кодексу України; відомості про особу (осіб), місце або річ, щодо яких проводитиметься негласна слідча (розшукова) дія; початок, тривалість і мету негласної слідчої (розшукової) дії; відомості про особу (осіб), яка буде проводити негласну слідчу (розшукову) дію; обґрунтування прийнятої постанови, у тому числі обґрунтування неможливості отримання відомостей про злочин та особу, яка його вчинила, в інший спосіб; вказівку на вид негласної слідчої (розшукової) дії, що проводиться.

Крім того, відповідно до ч. 7 ст. 271 КПК України прокурор у своєму рішенні про проведення контролю за вчиненням злочину, крім відомостей, передбачених ст. 251 цього Кодексу, зобов`язаний викласти обставини, які свідчать про відсутність під час негласної слідчої (розшукової) дії провокування особи на вчинення злочину.

Відповідно до ст. 252 КПК України фіксація ходу і результатів негласних слідчих (розшукових) дій повинна відповідати загальним правилам фіксації кримінального провадження, передбаченим цих Кодексом. За результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії складається протокол, до якого в разі необхідності долучаються додатки. Відомості про осіб, які проводили негласні слідчі (розшукові) дії або були залучені до їх проведення, у разі здійснення щодо них заходів безпеки можуть зазначатися із забезпеченням конфіденційності даних про таких осіб у порядку, визначеному законодавством.

Як зазначено у ч.2 ст. 256 КПК України особи, які проводили негласні слідчі (розшукові) дії або були залучені до їх проведення, можуть бути допитані як свідки. Допит цих осіб може відбуватися із збереженням у таємниці відомостей про цих осіб та із застосуванням щодо них відповідних заходів безпеки, передбачених законом.

Статтею 266 КПК України передбачено, що технічні засоби, що застосовувалися під час проведення зазначених негласних слідчих (розшукових) дій, а також первинні носії отриманої інформації повинні зберігатися до набрання законної сили вироком суду.

Носії інформації та технічні засоби, за допомогою яких отримано інформацію, можуть бути предметом дослідження відповідних спеціалістів або експертів у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 104 КПК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, хід і результати проведення процесуальної дії фіксуються у протоколі, який повинен містити відомості про: місце, час проведення та назву процесуальної дії; особу, яка проводить процесуальну дію (прізвище, ім`я, по батькові, посада); всіх осіб, які присутні під час проведення процесуальної дії (прізвища, імена, по батькові, дати народження, місця проживання); інформацію про те, що особи, які беруть участь у процесуальній дії, заздалегідь повідомлені про застосування технічних засобів фіксації, характеристики технічних засобів фіксації та носіїв інформації, які застосовуються при проведенні процесуальної дії, умови та порядок їх використання;послідовність дій; отримані в результаті процесуальної дії відомості, важливі для цього кримінального провадження, в тому числі виявлені та/або надані речі і документи;вилучені речі і документи та спосіб їх ідентифікації; спосіб ознайомлення учасників зі змістом протоколу; зауваження і доповнення до письмового протоколу з боку учасників процесуальної дії.

Відповідно до ст. 105 КПК України особою, яка проводила процесуальну дію, до протоколу долучаються додатки. Додатки до протоколів повинні бути належним чином упаковані з метою надійного збереження, а також засвідчені підписами слідчого, прокурора, спеціаліста, інших осіб, які брали участь у вилученні таких додатків.

Згідно із ст. 106 КПК України протокол під час досудового розслідування складається під час проведення процесуальної дії або безпосередньо після її закінчення. До складу слідчої (розшукової) дії входять також дії щодо належного упакування речей і документів та інші дії, що мають значення для перевірки результатів процесуальної дії.

Відповідно до п.2.3. Інструкції про організацію проведення негласних слідчих (розшукових) дій та використання їх результатів у кримінальному провадженні від 16.11.2012, затв. наказом № 114/1042/516/1199/936/1687/5 Генеральна прокуратурою України, Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Адміністрацією державної прикордонної служби України, Міністерством фінансів України, Міністерством юстиції України виключно прокурор має право прийняти рішення про проведення такої негласної слідчої (розшукової) дії, як контроль за вчиненням злочину (ст. 271 КПК України), одним з видом якого є спеціальний слідчий експеримент.

Відповідно до п.1.12.4 Інструкції спеціальний слідчий експеримент полягає у створенні слідчим та оперативним підрозділом відповідних умов в обстановці, максимально наближеній до реальної, з метою перевірки дійсних намірів певної особи, у діях якої вбачаються ознаки тяжкого чи особливо тяжкого злочину, спостереження за її поведінкою та прийняттям нею рішень щодо вчинення злочину.
Згідно з п. 2.6. Інструкції у постанові про прийняття рішення щодо проведення негласної слідчої (розшукової) дії зазначається строк її проведення. Строк визначається залежно від виду конкретної дії, необхідності отримання відомостей одноразово чи протягом певного часу, у межах, визначених ст. ст. 246, 249 КПК України.

Відповідно до п.3.3. вказаної Інструкції слідчий, прокурор надсилає доручення керівнику органу, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення і у складі якого знаходяться орган розслідування та/або оперативні підрозділи, уповноважені на проведення негласних слідчих (розшукових) дій (ст. 246 КПК України).

Відповідно до п. 3.4.2. доручення повинно бути мотивованим, містити інформацію, яка необхідна для його виконання, чітко поставлене завдання, що підлягає вирішенню, строки його виконання, визначати конкретного прокурора, якому слід направляти матеріали в порядку, передбаченому ст. 252 Кримінального процесуального кодексу України. Оперативний підрозділ не має права передоручати виконання доручення іншим оперативним підрозділам.

У дорученні також може визначатись порядок взаємодії між слідчим, прокурором і уповноваженим оперативним підрозділом, а також терміни складання протоколів про хід і результати проведеної негласної слідчої (розшукової) дії або її проміжного етапу.

Пунктом 3.10. Інструкції передбачено,що уповноважені оперативні підрозділи не мають права виходити за межі доручень слідчого, прокурора (ст. 41 КПК). Вони зобов`язані повідомляти їх про виявлення обставин, які мають значення для кримінального провадження або вимагають нових процесуальних рішень слідчого, прокурора.

Згідно 4.7. до протоколу долучаються додатки, якими можуть бути: спеціально виготовлені копії, зразки об`єктів, речей і документів, письмові пояснення спеціалістів, які брали участь у проведенні відповідної дії, стенограма, аудіо-, відеозаписи, фототаблиці, схеми, зліпки, носії комп`ютерної інформації та інші матеріали, які пояснюють зміст протоколу. Додатки до протоколу мають бути належним чином виготовлені, упаковані з метою надійного збереження, а також засвідчені підписами осіб, які виконували негласну слідчу (розшукову) дію (ст. 105 КПК України).
Згідно з пунктом 4.8. Інструкції фіксація результатів негласної слідчої (розшукової) дії повинна здійснюватись таким чином, щоб завжди була можливість експертним шляхом встановити достовірність цих результатів.
Пунктом 5.30. Інструкції передбачено, що до розсекречених матеріалів доступ надається разом з іншими матеріалами досудового розслідування в порядку ст. 290 КПК України.

Сторона обвинувачення не надала суду, як це передбачено вищенаведеними нормами, вмотивовану постанову прокурора про проведення негласної слідчої дії - спеціального слідчого експерименту, з зазначенням всіх необхідних даних, з дорученням ОСОБА_14 приймати участь у цій процесуальній дії, а також не надана ухвала слідчого судді для встановлення меж конкретного оперативно-розшукового заходу, та перевірки належного мотивування прокурором відсутності провокації (підбурювання) ОСОБА_12 на вчинення злочину, як це передбачено вищенаведеними положеннями, що позбавило суд можливості перевірити правомірність дій працівників оперативного підрозділу та свідка ОСОБА_14 , оскільки неможливо перевірити коли і ким була винесена постанова, та у якому кримінальному провадженні (його найменування та реєстраційний номер; правову кваліфікацію злочину із зазначенням статті (частини статті) Кримінального кодексу України); відносно якої особи проводитиметься негласна слідча дія; початок, тривалість і мету негласної слідчої дії; відомості про особу (осіб), яка буде проводити негласну слідчу дію; обґрунтування прийнятої постанови, у тому числі обґрунтування неможливості отримання відомостей про злочин та особу, яка його вчинила, в інший спосіб; вказівку на вид негласної слідчої (розшукової) дії, що проводиться, які саме засоби були санкціоновані слідчим суддею, відносно кого саме, на який термін, та чи діяли працівники правоохоронних органів у спосіб, визначений ухвалою слідчого судді та дорученням прокурора чи слідчого.

Таким чином, неможливо перевірити, чи були викладені у постанові обставини, які свідчать про відсутність під час негласної слідчої (розшукової) дії провокування особи на вчинення злочину, як це передбачено вищенаведеними нормами.

Суду не надано протоколів вручення особі технічних засобів аудіо- відеофіксації, за допомогою яких ця особа здійснювала фіксацію спілкування ОСОБА_12 з іншими особами, та вказані відомості не відображені в протоколі проведення спеціального слідчого експерименту.

Згідно з протоколом спеціальний слідчий експеримент проводився з участю ОСОБА_14 , проте суду не надано даних щодо залучення ОСОБА_14 у якості особи, яка приймає участь у даному спеціальному слідчому експерименті, не надано протоколу про надання їй або іншій особі відповідного технічного засобу для фіксування розмови, відсутні дані щодо технічних характеристик цього технічного засобу, що свідчить про порушення в ході досудового розслідування вимог вищезазначених положень.

Також в матеріалах провадження відсутнє підтвердження добровільної згоди ОСОБА_14 на участь у вказаній процесуальній дії. Крім того, цей протокол нею не підписаний, хоч в ньому зазначено, що вона передала працівникам оперативного підрозділу грошові кошти в сумі 1 000 грн., нібито отриманих від ОСОБА_53 в якості завдатку за підшукування дівчат для зайняття проституцією.

Вказані порушення кримінально-процесуального законодавства унеможливлюють надання оцінки зібраним у такий спосіб доказам, як з точки зору їх допустимості, так і перевірити, чи не було в даному випадку провокації (підбурювання) до кримінальної діяльності ОСОБА_12 з боку ОСОБА_54 , яка фактично діяла як агент працівників правоохоронних органів, хоча відповідно до рішень Європейського суду з прав людини (рішення від 26 жовтня 2006 року у справі «Худобін проти Росії», рішення від 6 вересня 1978 року у справі «Клаас та інші проти Німеччини», рішення від 09 червня 1998 року «Тейксейра де Кастро проти Португалії»), якщо доказ є результатом негласної операції, органи влади повинні бути готовими продемонструвати, що у них були обґрунтовані причини для організації негласної операції. Підбурювання з боку поліції має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним розслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений.

Відповідно до ч. 3 ст. 271 КПК України, під час підготовки та проведення заходів з контролю за вчиненням злочину забороняється провокувати /підбурювати особу на вчинення цього злочину з метою його подальшого викриття, допомагаючи особі вчинити злочин, який вона би не вчинила, як би слідчий цьому не сприяв, або з цією самою метою впливати на її поведінку насильством, погрозами, шантажем, здобуті в такий спосіб речі і документи не можуть бути використані у кримінальному провадженні.
Результати оперативно-розшукових заходів можуть бути покладені в основу вироку, якщо вони отримані відповідно до вимог закону і свідчать про наявність у винної особи умислу на торгівлю людьми, що сформувався незалежно від діяльності співробітників оперативних підрозділів, а також про здійснення цією особою усіх підготовчих дій, необхідних для здійснення вказаного протиправного діяння. Вказане має принципове значення, оскільки дозволяє розмежувати правомірні дії, що здійснюються в межах конкретного оперативно-розшукового заходу - спеціального слідчого експерименту від провокації.
Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_12 пояснила, що саме ОСОБА_17 неодноразово телефонувала їй та просила допомогти дівчатам влаштуватись в Одесі для зайняття проституцією, тому вона і погодилась на її пропозицію.
В обвинувальному акті зазначено,що в кафе «Джин» ОСОБА_12 зустрілась з «невстановленою слідством особою», яка за проханням ОСОБА_12 підшукала для неї вказаних потерпілих. Однак судом достовірно встановлено,що це свідок ОСОБА_14 , яка це підтвердила в судовому засіданні.

Судом достовірно встановлено, що бесіди ОСОБА_12 з потерпілими провадились з участю свідка ОСОБА_14 , яка і знайомила ОСОБА_12 з ними. Однак оцінка її діям обвинуваченням не надана.
На думку суду, організований та контрольований правоохоронними органами спеціальний слідчий експеримент здійснювався за відсутності конкретних та об`єктивних підстав, без постанови прокурора на його проведення, хід його проведення не відповідає вимогам чинного законодавства, яке регламентує вказаний захід оперативно-розшукової діяльності, чим порушено права та основоположні свободи людини.

Статтею ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини щодо доктрини «плодів отруєного дерева» сформульованої у рішеннях «Балицький проти України», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» визнаються недопустимими не лише докази, які безпосередньо отримані внаслідок порушення, а також і докази, які не були б отримані, якби не були отримані перші.

Відповідно до положень ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 87 КПК України докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, є недопустимими.

З урахуванням відсутності в матеріалах справи постанови прокурора, на підставі яких було санкціоновано відповідні заходи, а також протоколів вручення особі, яка здійснювала аудіо- відеофіксацію подій з участю ОСОБА_12 при спілкуванні з іншими особами, технічних засобів, за допомогою яких здійснювалась аудіо- й відеофіксація, суд приходить до висновку, що вказаний доказ протокол про результати проведення спеціального слідчого експерименту, який тимчасово обмежував конституційні права і свободи ОСОБА_12 , що становить основний критерій допустимості результатів цієї процесуальної дії як джерела доказів, та речовий доказ - грошові кошти у сумі 1 000 грн., отримані у вищезазначений спосіб, з точки зору ст. 86 КК України є недопустимими доказами, оскільки отримані з порушенням встановленого кримінально-процесуальним законодавством порядку.

Реєстр матеріалів досудового розслідування також не містить даних про наявність таких рішень та доручень прокурора і слідчого, хоч реєстр не є формальним описом документів у провадженні, а є повноцінним носієм обвинувачення, належне ознайомлення з яким забезпечує право на захист. Як вбачається з реєстру, такі документи не виносились та стороні захисту не відкривались.

Враховуючи наведене, суд визнає недопустимими надані стороною обвинувачення докази:протокол про результати контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 04.03.3015 року, протокол про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій, аудіо, відео контролю ОСОБА_12 від 18.03.2015 року з флеш-картою пам`яті до нього УБЗПТЛ №54, протокол про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій, зняття інформації з транспортних (телекомунікаційних) мереж - мобільного телефону ОСОБА_12 від 14.05.2015 року та диск з записами телефонних розмов, протокол про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 17.04.2015 року а також диск з записом відеоспостереження за ОСОБА_12 20 лютого 2015 року в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Враховуючи наведене, як похідний від вказаного протоколу про результати проведення спеціального слідчого експерименту не приймається судом як доказ, і висновок судової фоноскопічної експертизи № 171 від 15.01.2015 року, проведеної Харківським НДЕКЦ МВС України, згідно з яким обвинуваченій ОСОБА_12 належить голос, який зазначений індексом «Ф», слова, фрази речення якої графічно (семантично) відтворено у змісті розмов у вказаному протоколі про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій аудіо-, відео контролю особи від 18.03.2015 року № 20/31бит, та ознак монтажу не виявлено.

Надані стороною обвинувачення докази на підтвердження вчинення ОСОБА_12 , злочину, передбаченого ч.2 ст. 149 КК України, не узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який також знайшов свій вияв і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема рішенні від 21.07.2011 року у справі «Коробов проти України», в якому зазначалось, що суд при оцінці доказів, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неоспорюваних презумпцій факту.

Даючи правову оцінку встановленим по кримінальному провадженню обставинам, суд вважає, що доводи обвинувачення щодо вчинення ОСОБА_12 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 149 КК України, не знайшли свого об`єктивного підтвердження, наведені стороною обвинувачення доводи ґрунтуються на припущеннях та на доказах, здобутих з порушенням процесуального закону, які не відповідають критеріям допустимості і законності, а усі сумніви стосовно доказування вини трактуються на користь обвинуваченої. Інших доказів щодо вчинення ОСОБА_12 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 149 КК України, які б були поза розумним сумнівом, суду не надано.

Відповідно до ч.2 ст.22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч.3 ст.26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що внесені на розгляд сторонами та віднесені до їх компетенції цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.ст. 22,26 КПК України, судом були створені всі умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Прокурор, приймаючий участь у судовому засіданні, після дослідження всіх доказів по справі перед оголошенням початку судових дебатів не скористався своїми правами, передбаченими ст.ст.338, 340 КПК України.

Згідно до ч.3 ст.373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Вивченням даних про особу ОСОБА_12 встановлено, що вона на обліку у психіатра і нарколога не перебуває. Не працює. Судима за ч.2 ст. 302, ч.1 ст. 303 КК України.

Відповідно до ст. 66 КК України обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_12 відсутні.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, що обтяжують її покарання, також відсутні.

Керуючись вимогами ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченій ОСОБА_12 покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, кількість епізодів злочинної діяльності, вищезазначені дані про особу ОСОБА_12 , та приходить до висновку, що вона потребує ізоляції від суспільства та їй слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі.

Відповідно до п. 23 Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Враховуючи, що вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 29 квітня 2015 року ОСОБА_12 засуджена за ч.2 ст. 302, ч.1 ст. 303 КК України в силу ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України звільнена від покарання з іспитовим строком 2 роки, а за даним вироком вона вчинила злочин до винесення вироку в першій справі і засуджується до покарання, яке належить відбувати реально, вказані вироки повинні виконуватися самостійно.

Потерпілою ОСОБА_10 заявлено цивільний позов про відшкодування моральної шкоди в розмірі 5 000 грн. В обґрунтування цивільного позову вона послалась на те,що ОСОБА_12 використала перебування її у скрутному становищі, маніпулювала нею з метою відправки для сексуальної експлуатації в іншому місті, вона хвилювалась, що зможе не повернутись додому та опиниться в сексуальному рабстві, чим була налякана.

Ніяких доказів на підтвердження вказаних доводів ОСОБА_10 не надала, а вирок суду не може ґрунтуватись на припущеннях, тому суд відмовляє в задоволенні цього позову за недоведеністю.

Потерпілою ОСОБА_55 заявлено цивільний позов про відшкодування моральної шкоди у сумі 5 000 грн., у зв`язку зі зміною обвинувачення та виключення з обвинувачення епізоду, за яким вона була визнана потерпілою, її неявкою в судове засідання цивільний позов підлягає залишенню без розгляду.

Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати за проведення судової фоноскопічної експертизи № 171 від 15.01.2016 року в розмірі 1 473 грн. 12 коп. слід стягнути з ОСОБА_12 на користь держави.

Питання про речові докази слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373-374 КПК України, суд,

З А С У Д И В:
ОСОБА_12 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 303 КК України, та призначити їй покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Даний вирок та вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 29 квітня 2015 року, за яким ОСОБА_12 засуджена за ч.2 ст. 302, ч.1 ст. 303 КК України в силу ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України звільнена від покарання з іспитовим строком 2 роки - виконуються самостійно.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_12 до набрання вироком законної сили залишити без змін - у вигляді тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань УДПС України в Харківській області №27.

Строк покарання обчислювати з дня затримання ОСОБА_12 згідно протоколу затримання з 4 березня 2015 року.

Відповідно до ст. 72 ч. 5 КК України зарахувати засудженій ОСОБА_12 строк попереднього ув`язнення та тримання її під вартою з 4 березня 2015 року їз розрахунку 1 попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

У задоволенні цивільного позову, заявленого ОСОБА_10 на суму 5 000 грн. відмовити.

Цивільний позов на суму 5 000 грн., заявлений ОСОБА_55 , залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_12 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 1 473 грн. 12 коп.

Речові докази: чотири проїзні документи на потяг сполученням «Харків-Одеса» на ім`я ОСОБА_10 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 та ОСОБА_58 , зберігати в матеріалах кримінального провадження; мобільний телефон «Samsung Duos»білого кольору, ІМЕІ НОМЕР_4 та НОМЕР_5 , з сим- картками оператора мобільного зв`язку «МТС», № НОМЕР_6 та «Лайф»№ НОМЕР_3 , мобільний телефон «Nokia» чорного кольору ІМЕІ НОМЕР_7 з сим-картою оператора мобільного зв`язку «Лайф» НОМЕР_8 , сумку коричневого кольору, грошові кошти в сумі 2 долари США та 615грн, Іраd 32 GB в корпусі срібного кольору в чохлі чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_9 (код 0652), 15 візиток «Джентльмен клуба», вилучені у ОСОБА_12 (а.с.121-122, 206), передані на зберігання в камеру зберігання речових доказів за квитанцією № 1520 від 20.05.2015 року повернути ОСОБА_12 CD-R №02869ВК, карту пам`яті УБЗПТЛ №54-, три CD-R диска (а.с.33, 225, 231) зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженою з дня отримання копії вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженій та прокурору.

Головуючий - суддя - ОСОБА_1

Суддя- ОСОБА_2
Суддя - ОСОБА_3