Справа № 442/2478/16 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/566/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 травня 2016 року місто Львів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7 (у режимі відео конференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції у місті Львові справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04 квітня 2016 року, -

встановила:
ОСОБА_7 засуджений 08.06.1987 року Пустомитівським районним судом Львівської області за ч.3 ст. 186, ст.71 КК України на 6 років 8 місяців позбавлення волі та сплатою штрафу у розмірі 17 000 грн.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27.01.2016 в термін покарання зараховано час попереднього ув`язнення з 27.06.2012 р. по 17.05.2013 р. відповідно до Закону України від 26.11.2015 р. № 838-VI.

Початок строку відбуття ОСОБА_7 покарання 27 червня 2012 року; кінець строку відбуття покарання 07 квітня 2018 року.
Адміністрація ДВК № 40 спільно із спостережною комісією при Дрогобицькому міськвиконкомі звернулись до суду з поданням, в якому просять звільнити засудженого ОСОБА_7 умовно-достроково.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04 квітня 2016 року в задоволенні спільного подання адміністрації ДВК-40 та спостережної комісії при Дрогобицькому міськвиконкомі про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 відмовлено.

В мотивах ухвали зазначено, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, переконливих доказів виправлення засудженого судом не здобуто.

На дану ухвалу засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04 квітня 2016 року скасувати, а справу скерувати на новий судовий розгляд.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_7 , зазначає, що при винесенні ухвали суд не взяв до уваги цілий ряд обставин та фактів, що мали б значення для прийняття об`єктивного та неупередженого рішення. Серед них те, що під час перебування на дільниці соціальної реабілітації був працевлаштований, за сумлінне ставлення до праці та зразкову поведінку два рази заохочувався, щиро розкаявся у вчиненому, крім того його дружина перебуває на другому місяці вагітності, а після звільнення планує працевлаштуватися автослюсарем.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який не погодився з доводами апеляційної скарги, виступ засудженого, який підтримав свою апеляційну скаргу, а також доповнив свої апеляційні вимоги та просив звільнити його умовно-достроково, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Виконання призначеного покарання має своєю метою не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 12 КК України злочин, за який був засуджений ОСОБА_7 відноситься до тяжких.

Як вбачається з постанови Пленуму Верховного суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м"яким" №2 від 26 квітня 2002 року умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбуття покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.

Враховуючи тяжкість вчиненого злочину, а також те, що засуджений ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, перебуваючи у слідчому ізоляторі м. Львова порушив вимоги режиму тримання, за що 1 раз карався в дисциплінарному порядку шляхом оголошення догани, не заохочувався, перебуваючи у Дрогобицькій виправній колонії №40, згідно із довідкою про заохочення і стягнення засудженого, ОСОБА_7 допустив порушення правил поведінки, зо що 1 раз притягався до дисциплінарної відповідальності у виді оголошення догани, а 29.05.2015 р. за отримання перекиду (мобільного телефону) притягався до дисциплінарної відповідальності у виді оголошення догани, характеризується посередньо, суд правомірно відмовив в умовно-достроковому звільненні.

З врахуванням цього місцевий суд правомірно визнав, що засуджений не довів свого виправлення та не заслуговує на застосування умовно-дострокового звільнення.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги засудженого про незаконність судового рішення, неврахування судом першої інстанції того, що вінбув працевлаштований та наявність у нього заохочень, так як вбачається з матеріалів провадження, такі дані були в розпорядженні суду при розгляді клопотання по суті й досліджувались судом, а викладені в ухвалі суду висновки зроблені на підставі усіх об`єктивно з`ясованих обставин та їх оцінки в сукупності.
Ухвала суду є законною та обґрунтованою. При перевірці справи не виявлено допущених істотних порушень кримінально-процесуального закону, які тягнули б за собою скасування ухвали, про що порушується питання в апеляційній скарзі.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і в такій слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 366, 407 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:
ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04 квітня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4