Ухвала
іменем україни

17 травня 2016 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі колегії:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні питання про самовідвід суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у розгляді касаційної скарги засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Володимирецького районного суду Рівненської області від 01 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 28 вересня 2015 року щодо нього,
в с т а н о в и в:

Як убачається із наявної у Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ інформації, 08 грудня 2015 року до суду касаційної інстанції від засудженого ОСОБА_5 надійшла касаційна скарга (вх. № 27043/0/5 від 08.12.2015) на ухвалу Володимирецького районного суду Рівненської області від 01 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 28 вересня 2015 року щодо нього.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 грудня 2015 року колегією суддів у складі: ОСОБА_1 (доповідач), ОСОБА_2 , ОСОБА_6 було ухвалено остаточне процесуальне рішення, а саме відмовлено у відкритті касаційного провадження за вказаною вище касаційною скаргою ОСОБА_5 на підставі п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України, з огляду на те, що оскаржувані засудженим судові рішення не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

04 травня 2016 року до суду касаційної інстанції повторно надійшла касаційна скарга (вх. № 9193/0/5-16 від 04.05.2016) засудженого ОСОБА_5 на ті ж самі судові рішення, яка була передана на розгляд колегії суддів у складі: ОСОБА_1 (доповідач), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , і в якій засуджений стверджує, що оскаржувані судові рішення є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Так, з метою уникнення сумнівів у неупередженості суддів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо розгляду касаційної скарги ОСОБА_5 на ухвалу Володимирецького районного суду Рівненської області від 01 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 28 вересня 2015 року щодо ньоговказаними суддями заявлено самовідвід та висловлено прохання про передачу зазначеної касаційної скарги на розгляд іншим суддям.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Одночасно, п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України передбачено, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Колегія суддів вважає за необхідне задовольнити заяву суддів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про самовідвід із метою недопущення сумнівів у їх неупередженості щодо розгляду касаційної скарги ОСОБА_5 на ухвалу Володимирецького районного суду Рівненської області від 01 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 28 вересня 2015 року щодо нього.

Керуючись статтями 75, 80, 81, 82 КПК України,

постановив:

заяву про самовідвід суддів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.

Доручити проведення повторного автоматичного визначення суддів щодо розгляду касаційної скарги ОСОБА_5 на ухвалу Володимирецького районного суду Рівненської області від 01 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 28 вересня 2015 року щодо нього.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3