АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/2489/16 Головуючий І-ої інстанції
Справа № 642/390/16-к ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.263 КК України Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

при секретарі ОСОБА_6 ,

за участю: прокурора ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_9 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 05 вересня 2016 року, -
В С Т А Н О В И Л А :
Зазначеним вироком
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Олександрівка Ізюмського району Харківської області, українець, громадянин України, одружений, пенсіонер, не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , -
визнаний не винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.263 КК України та виправданий у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні вказаного злочину.
Долю речових доказів вирішено у порядку ст.100 КПК України.

Згідно з вироком суду, органом досудового розслідування ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що 08 грудня 2015 року, маючи злочинний намір на збут холодної зброї та переслідуючи корисливу мету з ціллю особистого збагачення взяв із дому, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , металевий предмет, схожий на багнет-ніж, який зберігався у його сім`ї та переніс його до відділення №1 ТОВ «Нова пошта», яке розташоване за адресою: Харківська область, м. Ізюм, вул. Соборна, 46, де шляхом поштового переказу відправив даний металевий предмет, схожий на багнет-ніж, гр. ОСОБА_11 , у відділення №24 ТОВ «Нова Пошта», яке розташоване за адресою м. Харків вул. Полтавський Шлях,154 та зворотною доставкою отримав від неї грошові кошти у розмірі 2100 грн., тим самим вчинив кримінальне правопорушення, а саме незаконне носіння та збут шляхом продажу холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

Металевий предмет, схожий на багнет-ніж, товарно - транспортні накладні та чеки на оплату за вищевказаний багнет-ніж ОСОБА_11 добровільно видала органу досудового слідства.

Відповідно до висновку судово-криміналістичної експертизи №12576 від 14 грудня 2015 року металевий предмет, схожий на багнет-ніж, є холодною зброєю колючо-ріжучої дії.
Суд виправдав обвинуваченого, зазначивши у вироку, що орган досудового розслідування та прокурор не довели вину ОСОБА_9 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.263 КПК України.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а також істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону; повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, що досліджені судом з порушенням та не повністю, або недосліджені взагалі судом першої інстанції, при цьому: допитати в якості свідка ОСОБА_11 , допитати обвинуваченого ОСОБА_9 , дослідити письмові докази, висновок експертизи, протоколи, документи, які містяться в матеріалах справи; та ухвалити новий вирок, призначивши обвинуваченому покарання за ч.2 ст.263 КК України 3 роки позбавлення волі.

Як вказує прокурор, обвинувачений під час судового розгляду декілька разів змінював свою позицію щодо пред`явленого обвинувачення, а тому його доводи стосовно того, що він не збував холодну зброю, слід розцінювати як намір уникнути кримінальної відповідальності.

Прокурор вважає, що суд допустив неповноту судового розгляду, оскільки всі доводи сторони обвинувачення, заявлені під час судового розгляду, належним чином не перевірені та не спростовані, а саме без належної оцінки суду залишились: протокол про визнання речовим доказом від 10.12.2015р., експрес-накладна від 08.12.2015р., повідомлення про початок досудового розслідування від 10.12.2015р., рапорт ОСОБА_12 .

Прокурор зазначає, що висновок суду з приводу того, що слідчим на експертизу надано не той предмет, який вилучався у ОСОБА_11 , є необґрунтованим, оскільки під час огляду слідчим не застосовувались будь-які вимірювальні пристрої, а у висновку судової трасологічної експертизи експерт зазначив, що наданий на дослідження об`єкт відповідає наведеному у постанові слідчого від 10.12.2015р.

Також прокурор вважає безпідставними висновки суду, що будь-яка особа від імені ОСОБА_9 мала можливість здійснити відправку вказаного предмету, оскільки такі висновки, на думку прокурора, спростовуються експрес-накладною.

Крім того, прокурор зазначає, що в порушення вимог ч.4 ст.374 КПК України суд у вироку не вирішив питання щодо процесуальних витрат за проведення експертизи. Також посилається і на те, що під час підготовчого судового засідання суд, в порушення ст.ст.75-79, ст.344 КПК України, не роз`яснив учасникам судового провадження право відводу; під час судового розгляду не виконав вимоги ст.345 КПК України щодо вручення учасникам судового провадження пам`яток про їх права та обов`язки. Крім того, апелянт вважає, що допит свідка в суді відбувся без дотримання ч.1 ст.352 КПК України, оскільки судом не встановлено стосунків свідка з обвинуваченим та не вручено свідку пам`ятку про його права та обов`язки.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав та просив задовольнити апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та вважали вирок законним і обгрунтованим, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Із змісту положень ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини,ст. 62 Конституції України, ст.373 КПК України, п.23 Постанови Пленуму ВСУ України № 5 від 29.06.1990 року «Про виконання судами законодавства і постановлення вироку», випливає, що кожна людина має право на справедливий розгляд справи, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи, якщо їх неможливо усунути, тлумачаться на її користь. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Визнаючи ОСОБА_9 невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, суд правильно застосував вищезазначені норми та дійшов вірного висновку про недоведеність його вини у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Зміст мотивувальної частини вироку відносно ОСОБА_9 свідчить, що суд дослідив всі докази, надані стороною обвинувачення. Клопотання учасників судового провадження, в тому числі прокурора, були розглянуті, обвинувачений та свідки допитані, документи та інші докази досліджені згідно з положеннями кримінального процесуального закону.

Висновки суду про недоведеність вини ОСОБА_9 у незаконному носінні та збуті шляхом продажу холодної зброї без передбаченого законом дозволу є вмотивованими та ґрунтуються на даних, які були належним чином перевірені у судовому засіданні та змістовно викладені у вироку суду, а тому доводи прокурора про невідповідність прийнятого судом рішення фактичним обставинам справи є безпідставними.

Так, під час допиту у суді обвинувачений ОСОБА_9 свою вину в пред`явленому йому звинуваченні не визнав, просив його виправдати за відсутності складу злочину в його діях, та вказав, що він дійсно на прохання свого знайомого ОСОБА_13 , мешканця м. Ізюм, мав намір через мережу інтернет продати багнет-ніж. З цією метою він розміщав його через свій комп`ютер в інтернеті, але через деякий час власник багнету прийшов та забрав його собі, сказавши, що він сам знайшов покупця. Через декілька днів ОСОБА_13 підійшов до нього ( ОСОБА_9 ) і попросив отримати замість нього грошові кошти у відділенні «Нової Пошти». На прохання ОСОБА_13 він отримав у відділенні «Нової Пошти» грошові кошти у розмірі 2100 грн., з яких 100 грн. залишив собі за надані послуги з отримання грошових коштів, а 2000 грн. передав ОСОБА_13 . Такі показання ОСОБА_9 , будь яким чином як під час досудового розслідування так і під час судового розгляду стороною обвинувачення не спростовані.

Доводи прокурора щодо ненадання судом у вироку належної оцінки тим обставинам, що обвинувачений під час судового розгляду декілька разів змінював показання щодо визнання чи невизнання себе винним в інкримінованому злочині, а саме висловлював різну позицію з цього приводу під час підготовчого судового засідання, під час судового засідання 02.06.2016р., а також під час допиту в порядку ст.351 КПК України, колегія суддів розцінює критично.

Згідно зі ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ст.95 КПК України показання це відомості, які надаються в усній чи письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження.

З викладеного слідує, що суд обґрунтовано послався у вироку та надав оцінку саме тим показанням обвинуваченого ОСОБА_9 , які надані ним під час допиту в суді в порядку ст.351 КПК України.

Між іншим, прокурором не враховано, що під час підготовчого судового засідання, порядок проведення якого передбачений ст.314 КПК України, суд не досліджує будь-які докази, в тому числі не допитує обвинуваченого, а лише вирішує питання щодо можливості призначення судового розгляду. В судовому засіданні 02.06.2016р. після оголошення прокурором обвинувального акту, суд у встановленому ст.348 КПК України порядку запитав у обвинуваченого, чи визнає він себе винним, на що ОСОБА_9 дав конкретну відповідь «ні», чим спростовуються доводи прокурора про зміну обвинуваченим показань під час судового провадження.
Доводи апеляційної скарги прокурора, про те, що суд належним чином не перевірив та не спростував всі докази, надані стороною обвинувачення, суперечать матеріалам справи, зокрема висновкам суду, викладеним в мотивувальній частині вироку суду.
Так, у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , показала, що вона мала намір до новорічних свят зробити подарунок своєму чоловікові, а саме подарувати якусь старовинну річ. З цією метою вона зайшла на сайт «AUKRO», де знайшла повідомлення про продаж багнету-ножа. В повідомленні був вказаний мобільний телефон, по якому вона зателефонувала. Особа з якою вона розмовляла представився як ОСОБА_14 . З ним вона домовилась про купівлю вказаного предмету. Отримавши СМС-повідомлення з відділення «Нової Пошти» вона прийшла до вказаного відділення, яке розташоване по вул. Полтавський Шлях,154, в м. Харків, де отримала посилку і відправила вартість посилки у розмірі 2100 грн. Розгорнувши пакунок вона побачила, що предмет який вона отримала не являється тією річчю, яку вона мала намір подарувати. У неї виникла підозра, що отриманий предмет може бути холодною зброєю, після чого вона зателефонувала за телефоном «102» і викликала поліцію. Приїхали поліцейські, які викликали слідчо-оперативну групу з райвідділу поліції. Слідча група провела огляд місця події та вилучила у неї отриманий предмет і відібрали пояснення.

Однак, суд критично розцінив показання свідка ОСОБА_11 , оскільки ті відомості, які вона повідомила під час допиту, спростовуються рядом інших доказів.

Так, свідок ОСОБА_11 вказала, що вона, 9.12.205 року, отримала поштовим переказом від ОСОБА_9 багнет, після чого викликала через оператора «102» поліцію. Однак така обставина спростовується відомостями, що містяться у наданому стороною захисту доказі, а саме у відповіді заступника головного управління національної поліції в Харківській області з якого вбачається, що 9 грудня 2015 року до служби «102» чергової частини УОАЗОР ГУПН в Харківській області повідомлень від ОСОБА_11 про отримання нею поштовим переказом, через відділення ТОВ «Нова пошта» № 24, розташованого за адресою м. Харків вул. Полтавський Шлях, 154, предмету, схожого на багнет-ніж, не надходило. Крім того, свідок вказала, що після отримання поштового відправлення, переказу грошових коштів вона оглянула предмет, отриманий поштовим відправленням, викликала поліцію, співробітники якої вилучили багнет, однак такі обставини спростовуються протоколом огляду місця події, в ході якого слідчим вилучений багнет, оскільки вказаний протокол почав складатися до отримання зі сторони ОСОБА_11 поштового відправлення. Отже, всі ці обставини ставлять під сумнів об`єктивність показань свідка ОСОБА_11 у судовому засіданні, а тому суд у вироку надав правильну оцінку її показанням та визнав їх неналежним доказом.

Крім того, судом належно досліджено надані стороною обвинувачення наступні докази:

- заявку на переказ готівки №22064891 від 09 грудня 2015 року, відповідно до якої ОСОБА_15 відправила одержувачеві ОСОБА_9 грошові кошти у сумі 2100 грн.;

- експрес-накладну №1395 від 08 грудня 2015 року, в якій вказані дані про те, що приватна особа ОСОБА_9 (номер телефону НОМЕР_1 ) з відділення Нової Пошти, розташованого за адресою м. Ізюм вул. Соборна,46 здійснив відправлення приватній особі ОСОБА_16 (номер мобільного телефону НОМЕР_2 ) на відділення Нової Пошти №24, розташоване за адресою м. Харків вул. Полтавський Шлях,154 предмету з оціночною вартістю 2100 грн. Колегія суддів погоджується з висновком суду щодо неналежності цього доказу, оскільки сам факт відправки від імені ОСОБА_9 поштового відправлення, в якому знаходився багнет, не свідчить про незаконне носіння ОСОБА_9 багнету, оскільки будь-яка особа від імені ОСОБА_9 мала можливість зробити це відправлення. У судовому засіданні ОСОБА_9 вказав, що вказаний багнет належав ОСОБА_13 , який від імені ОСОБА_9 здійснив відправку багнета на ім`я ОСОБА_11 і якому ОСОБА_9 віддав грошові кошти у сумі 2000 грн., взявши 100 грн. за свої послуги по отриманню на пошті грошових коштів. Ці покази ОСОБА_9 стороною обвинувачення також не спростовані у ході судового слідства. До того ж, захисник в судовому засіданні обґрунтовано вказала на те, що експрес-накладна містить лише вказівку на прізвище відправника ОСОБА_9 , будь-які інші відомості щодо документу, який посвідчує особу відправника, в експрес-накладній не зазначені. Таким чином, суд дослідив та надав належну оцінку у вироку даному доказу сторони обвинувачення, а тому доводи прокурора в апеляційній скарзі про те, що судом взагалі не досліджувався даний доказ, є безпідставними.

- протокол обшуку від 16 грудня 2015 року(а.с.40-43), проведеного в АДРЕСА_2 , в ході якого у ОСОБА_9 та ОСОБА_17 вилучені ноутбук НР, блок живлення до ноутбука, накопичувач пам`яті, цифровий фотоапарат «Панасонік», батарея живлення до фотоапарату, картка пам`яті на 32 GB.;

- протокол огляду предметів від 16 грудня 2015 року(а.с.45), досліджувався судом і визнаний неналежним доказом, оскільки із його змісту вбачається, що оглядався металевий предмет схожий на ніж і ніби то під час огляду цього ножа виявлено: ноутбук НР з блоком живлення до нього, накопичувач пам`яті, цифровий фотоапарат «Панасонік» з батареєю живлення до фотоапарату, картка пам`яті на 32 GB;

- постанова від 16 грудня 2015 року про визнання вилучених предметів (ноутбуку НР з блоком живлення до нього, накопичувача пам`яті, цифрового фотоапарату «Панасонік» з батареєю живлення до фотоапарату, картки пам`яті на 32 GB) речовими доказами та повернення їх власнику ОСОБА_9 на зберігання;

- протокол огляду місця події від 09 грудня 2015 року, відповідно до якого в період часу з 18 години 45 хвилин до 19 години 15 хвилин слідчим в приміщенні відділення №24 Нової Пошти, розташованого за адресою м. Харків вул. Полтавський Шлях,154 у ОСОБА_11 вилучений предмет, зовні схожий на багнет-ніж, який вона отримала Новою Поштою від чоловіка на ім`я ОСОБА_14 . Даючи оцінку цьому доказу суд дійшов висновку про те, що цей доказ є неналежним, оскільки відповідно до вказаного протоколу, огляд проводився в період часу з 18 години 45 хвилин до 19 години 15 хвилин, в той час як відповідно до квитанції на переказ готівки №22064891 від 09 грудня 2015 року відображений час складання вказаної квитанції 18 годин 49 хвилин. З урахуванням показань свідка ОСОБА_11 , які вона надала у судовому засідання, вона отримала поштове відправлення, переказавши за нього грошові кошти, вийшла з приміщення пошти, сіла в свій автомобіль, розкрила пакунок, впевнилась, що в поштовому відправлення знаходиться оригінальна холодна зброя, викликала через оператора «102» поліцію, яка в свою чергу викликала оперативну групу з відділу поліції. Усі ці дії (огляд предмету, виклик поліції, складання протоколу огляду місця події) не могли відбуватися у часі до відправки грошових коштів та отримання поштового відправлення зі сторони ОСОБА_11

- протокол огляду предмету від 10 грудня 2015 року, відповідно до якого слідчим оглянутий металевий предмет схожий на ніж з лезом довжиною приблизно 10 см та опором для руки. Даючи оцінку цьому доказу, суд визнав його неналежним, оскільки відповідно до висновку судово-трасологічної експертизи №12576 від 14 грудня 2015 року представлений на дослідження предмет є англійським багнетом зразка 1888 Мк 1, 2 го типу, до гвинтівки системи Лі-Метфорда та відноситься до військової клинкової холодної зброї. В описовій частині висновку експерта вказано, що загальна довжина багнету складає 355 мм., а довжина клинка 240 мм. Натомість, слідчим в протоколі вказана майже в 2,5 рази менша довжина леза (клинка), до протоколу огляду, всупереч вимогам ст.105 КПК України, не долучений додаток - ілюстрований матеріал, який би пояснював зміст протоколу, а в заключній його частині при викладенні відомостей про вилучену річ не вказано на конкретний спосіб її ідентифікації, як це передбачено вимогами п.3 ч.3 ст.104 КПК України. З огляду на такі обставини, суд був позбавлений можливості впевнитися в тому, що слідчий оглядав саме вилучений у ОСОБА_11 предмет а не інший, з чим погоджується колегія суддів апеляційного суду, а тому доводи апеляційної скарги прокурора про те, що наданий на дослідження об`єкт відповідає наведеному у постанові слідчого, є необґрунтованими. До того ж, зі змісту постанови слідчого про визнання речовим доказом від 10.12.2015р. неможливо встановити будь-які ознаки речового доказу, оскільки як в мотивувальній, так і в резолютивній частині постанови слідчий вказує лише на металевий предмет схожий на ніж, на наводячи будь-якого опису цього предмету.
Крім того, суд обґрунтовано вказав і на те, що стороною обвинувачення взагалі не надано жодного доказу, який би свідчив про вчинення інкримінованого ОСОБА_9 злочину щодо носіння ним холодної зброї. Цей висновок суду в апеляційній скарзі прокурором взагалі не заперечується.
В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що суд залишив без належної оцінки надані стороною обвинувачення докази: протокол про визнання речовим доказом від 10.12.2015р., повідомлення про початок досудового розслідування від 10.12.2015р., рапорт ОСОБА_12 . Однак, які саме фактичні дані та обставини, що мають значення для кримінального провадження повинен був встановити суд з відомостей, які містяться в цих доказах, прокурор не вказав. При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що такий процесуальний документ, як «протокол» про визнання речовим доказом від 10.12.15р., а також «рапорт ОСОБА_12 », на які посилається прокурор в апеляційній скарзі, стороною обвинувачення суду взагалі не надавались та в матеріалах кримінального провадження відсутні. Отже, доводи прокурора щодо допущеної неповноти судового розгляду внаслідок недослідження судом зазначених документів в якості доказів, є непереконливими, оскільки прокурор в контексті вимог ст.410 КПК України жодним чином не обґрунтував, які саме відомості, що містяться в цих документах, залишились не з`ясованими, і яким чином їх з`ясування може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого рішення.
Поставивши питання в апеляційній скарзі щодо повторного дослідження доказів в частині допиту свідка ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_9 та дослідження письмових доказів, прокурор всупереч вимогам ч.3 ст. 404 КПК України не навів переконливих мотивів щодо того, що ці докази досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями. До того ж, під час апеляційного розгляду прокурор не наполягав на задоволенні заявленого в апеляційній скарзі клопотання про повторне дослідження доказів, просив вирішити його на розсуд суду.
Доводи прокурора щодо допущених судом істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не підтверджені матеріалами справи.

Всупереч викладеним прокурором доводам, в підготовчому судовому засіданні 16 травня 2016 року оголошено склад суду, в подальшому підготовче судове засідання відкладено у зв`язку з заявленим обвинуваченим клопотанням про залучення захисника. Під час підготовчого судового засідання 25 травня 2016 року учасникам судового провадження повторно оголошено склад суду та роз`яснено їх право заявляти відводи за наявності підстав, передбачених ст.75 КПК України, що підтверджено журналом та звукозаписом судового засідання. Відводів та самовідводів учасниками судового провадження не заявлено.

Прокурор також вказав в апеляційній скарзі на те, що обвинуваченому ОСОБА_9 перед початком судового розгляду не вручено пам`ятку про його права та обов`язки, а під час судового розгляду не з`ясовано, чи ознайомлений обвинувачений та учасники судового розгляду з пам`яткою та чи зрозумілі їм їх права та обов`язки. Однак такі доводи прокурора спростовуються наявними в матеріалах справи даними. Так, за результатами проведення підготовчого судового засідання судовий розгляд у даному кримінальному провадженні призначено на 02 червня 2016 року. Перед початком судового розгляду обвинуваченому ОСОБА_9 вручено пам`ятку про його права та обов`язки, що підтверджено його письмовою розпискою, яка міститься на а.с.23. Безпосередньо в судовому засіданні судом з`ясовано, що обвинуваченому зрозумілі його права та обов`язки, при цьому ОСОБА_9 у відповідь на запитання суду вказав на відсутність потреби у їх роз`ясненні, що підтверджено журналом та звукозаписом судового засідання від 02 червня 2016 року. Отже, суд виконав вимоги ст.345 КПК України, а тому доводи прокурора є безпідставними. Крім обвинуваченого в судовому засіданні брали участь прокурор та захисник-адвокат. Вручення пам`ятки про права та обов`язки прокурору вимогами КПК України не передбачено, а залучений захисник є професійним адвокатом зі значним стажем роботи, що підтверджено наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, а тому сумніви у необізнаності ним своїх прав та обов`язків під час судового розгляду кримінального провадження відсутні.

Не знайшли свого підтвердження і доводи прокурора щодо неналежного виконання судом вимог ст.352 КПК України під час допиту свідка сторони обвинувачення ОСОБА_11 . Так, журналом та звукозаписом судового засідання від 14 червня 2016 року підтверджено, що свідка перед допитом попереджено про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, приведено до присяги під час судового засідання, про що в справі наявна письмова розписка свідка (а.с.30). Про стосунки з обвинуваченим свідок ОСОБА_11 поясняла під час допиту, з її показань слідує, що раніше вона з ОСОБА_9 знайома не була. Допит свідка проведено з дотриманням вимог, встановлених у ст.352 КПК України щодо порядку проведення допиту. За таких обставин, підстав вважати, що суд не дотримався вимог ст.352 КПК України, чим допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, як про це зазначає прокурор в апеляційній скарзі, не вбачається.

Стосовно відсутності у вироку рішення суду щодо процесуальних витрат за проведення судової трасологічної експертизи №12576 від 14.12.2015р., колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з листа Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса вих. №64/705 від 10.12.2015р., зазначена експертиза вартістю 922,5грн. виконана за рахунок Державного бюджету України.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України документально підтверджені витрати на залучення експерта стягуються судом з обвинуваченого на користь держави у разі ухвалення обвинувального вироку.

З урахуванням того, що у відношенні ОСОБА_9 судом ухвалено виправдувальний вирок, суд не повинен був стягувати з нього на користь держави понесені у даному кримінальному провадженні витрати на залучення експерта, що спростовує доводи прокурора про відсутність у вироку рішення щодо розподілу процесуальних витрат.
Отже, прокурор в апеляційній скарзі не наводить і у справі не вбачається істотних порушень закону, які в даному випадку давали б підстави апеляційному суду скасувати вирок. Позиція прокурора фактично зводиться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду щодо їх оцінки та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального закону.

Суд першої інстанції ретельно дослідивши усі обставини кримінального провадження, оцінивши кожний доказ, наданий стороною обвинувачення і захисту з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність, з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов правильного висновку що пред`явлене ОСОБА_9 обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, не знайшло свого підтвердження належними та допустимими доказами, тому обвинувачений підлягає виправданню за недоведеністю його вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. За таких обставин, колегія суддів вважає рішення суду законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу прокурора такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 05 вересня 2016 року у відношенні ОСОБА_9 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_5