Справа № 461/6572/16-к
Провадження № 1-кс/461/5036/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.10.2016 року слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: скаржника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність працівників СУ ГУ НП у Львівській області, щодо неповернення тимчасового вилученого майна,

в с т а н о в и в :

Скаржник в інтересах ОСОБА_5 звернувся в суд зі скаргою на бездіяльність працівників СУ ГУ НП у Львівській області, щодо неповернення тимчасового вилученого майна. В обґрунтування заявленої скарги покликається на те, що на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_6 від 21.09.2016 року, у справі №461/5924/16-к, про обшук за місцем реєстрації та проживання ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 , слідчим ОСОБА_4 вилучено два системні блоки та жорсткий диск. Вважає, що оскільки слідчий ОСОБА_4 не звертався до суду із клопотанням про накладення арешту на вказані вище речі у строк передбачений КПК України, подальше їх зберігання слідчим є незаконним, а такі речі підлягають негайному поверненню їх власнику. У зв`язку із цим просить суд визнати протиправною бездіяльність старшого слідчого в ОВС СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 в частині неповернення майна, вилученого 28.09.2016 року під час проведення обшуку в житлі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_1 ; зобов`язати слідчого ОСОБА_4 повернути ОСОБА_5 майно, а саме: два системні блоки та три жорстких диски, які були вилучені в останнього 28.09.2016 року під час проведення обшуку та зазначені в протоколі обшуку.

Скаржник адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги скарги підтримав, надавши пояснення, аналогічні викладеним у скарзі. Просить таку задовольнити.

Слідчий ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання з огляду на те, що вказані скаржником речі, а саме: два системні блоки та три жорстких диски, визнані речовими доказами по справі, а відтак відсутні підстави для їх повернення власнику.

Заслухавши пояснення скаржника, та слідчого, дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Частинами 1, 2 ст.168 КПК України передбачено, що тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_6 №461/5924/16-к (Провадження №1-кс/461/4623/16-к) від 21.09.2016 року задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 та надано дозвіл на проведення обшуку за місцем реєстрації та проживання ОСОБА_5 , за адресою АДРЕСА_1 .

В ході проведення обшуку у ОСОБА_5 було вилучено майно, перелік якого вказано у протоколі обшуку від 28.09.2016 року, зокрема, два системні блоки та три жорстких диски.

Однак, у судовому засіданні встановлено, що постановою старшого слідчого в ОВС СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 28.09.2016 року, два системні блоки та три жорстких диски, які були вилучені 28.09.2016 року під час проведення обшуку визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

З огляду на викладене, у зв`язку з тим, що вказані вище речі, які вилучені в ОСОБА_5 визнані речовими доказами, слідчим у судовому засіданні доведено відсутність підстав для їх повернення, приходжу до висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити.

Разом з тим відповідно до ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги, даний перелік є вичерпним, а відтак, суд не може виходити за межі повноважень, визначених КПК України. Таким чином, задоволення скарги ОСОБА_3 в частині визнання протиправною бездіяльності старшого слідчого в ОВС СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 в частині неповернення майна, вилученого 28.09.2016 року під час проведення обшуку в житлі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_1 буде суперечити вищенаведеним нормам КПК України, а тому в цій частині скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

В задоволенні скарги ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність працівників СУ ГУ НП у Львівській області, щодо неповернення тимчасового вилученого майна, відмовити.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1