СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/1155/16
ун. № 759/4441/16-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 квітня 2016 року м. Київ

Слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва - ОСОБА_1 ,
за участі секретаря - ОСОБА_2 ,
скаржника - ОСОБА_3 ,
розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора щодо неповідомлення щодо розгляду клопотання,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність прокурора, обґрунтовуючи скаргу тим, що ним було направлено клопотання на ім`я керівника Київської місцевої прокуратури № 8 від 22.03.2016 року, проте прокурор відповіді не надав. Просить зобов`язати прокурора повністю виконати всі дії стосовно прокурора, розглянути його клопотання від 22.03.2016 року .
Скаржник ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що на день судового розгляду він не має жодної інформації з приводу результатів розгляду його клопотання від 22.03.2016 року, також у нього відсутня інформація з приводу ходу досудового розслідування за його заявою, так само йому не відомо про його процесуальний статус у кримінальному провадженні через відсутність будь-якої інформації про хід досудового розслідування за його заявою, поданою за фактом вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України. Скаржник вважає себе потерпілою особою, виходячи з загальних положень ст.55 КПК України.
Прокурор Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_4 був присутній в судовому засіданні 31.03.2016 року, проти задоволення скарги заперечував, зазначивши, що на всі звернення ОСОБА_3 йому надавались відповіді, які зобов`язався надати суду у наступному судовому засіданні. В судове засідання 06.04.2016 року до суду не з`явився.
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі Пономарьов проти України (Заява № 3236/03) вказано: ... сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). Отже орган досудового розслідування реалізував своє право на безпосередню участь в судовому засіданні, у нього було достатньо часу для подання суду доказів та обґрунтування його заперечення. З огляду на викладене, суд вважає за можливе продовжити розгляд у відсутності прокурора.
Суд, безпосередньо вислухавши скаржника та прокурора, а також дослідивши матеріали скарги, приходить до наступного правового висновку з таких підстав.
22.03.2016 року ОСОБА_3 відповідно до ст.220 КПК України на ім`я керівника Київської місцевої прокуратури було подано клопотання, в якому скаржник просив надати інформацію щодо досудового розслідування, яке внесене до ЄРДР 31.10.2015 року, зокрема: ким воно проводиться, чи здійснювались які-небудь слідчі дії, коли та ким, чи не було провадження закрито, якщо було то коли і ким тощо (а.с. 1-2). Факт отримання клопотання було підтверджено прокурором в судовому засіданні.
Станом на 06.04.2016 року за твердженнями ОСОБА_3 , клопотання - не розглянуто. Доказів зворотнього до суду не надано.
У статті 303 КПК визначено порядок оскарження бездіяльності, яка може полягати в наступному: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення. 2) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 КПК; 3) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначенийКПК строк; 4) бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки.
За приписами п.1 ч.1 ст. 303 КПК України заявник може оскаржити бездіяльність слідчого чи прокурора у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк.
Статтею 304 КПК України визначено строки подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, яка визначає, що така скарга може бути подана протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.
Із наданих документів вбачається, що скаржник звернувся до слідчого судді із такою скаргою у передбачені нормами КПК України строки.
Права заявника регламентовані ст. 60 КПК України, відповідно до яких заявник має право отримати від органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття та реєстрацію, подавати на підтвердження своєї заяви речі та документи, отримати інформацію про закінчення досудового розслідування.
Розгляд клопотань про виконання будь-яких процесуальних дій на досудовому розслідуванні регламентується ст. 220 КПК України, при цьому у передбачений законом строк розглядаються клопотання сторони захисту, потерпілого чи його представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється кримінальне провадження.
Відповідно до ч.2 ст. 220 КПК України про результати розгляду клопотання в будь-якому випадку повідомляється особа, яка заявила клопотання.
Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
У відповідності до ч.ч.1,2 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обовязки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
В судовому засіданні встановлено, що у скаржника відсутня інформація про визнання, або невизнання його потерпілою особою і взагалі, відсутня інформація про подальший хід досудового розслідування. Суду зазначену інформацію також не надано.
Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
При цьому відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі "Іванов проти України" (Ivanov v. Ukraine), № 15007/02, пп. 74-75, рішення від 7 грудня 2006 року) сумлінність за ініціювання слідчих дій або відмову у кримінально-правовому переслідуванні особи повністю покладається на державу.
Однак скаржника про розгляд його клопотання не повідомлено, внаслідок чого, у нього відсутня будь-яка інформація про хід розгляду кримінального провадження.
З огляду на викладене, враховуючи, що обов`язком слідчого судді є контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення скарги.
Керуючись ст.ст. 214, 220, 303, 304, 307, КПК України,
УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора щодо неповідомлення щодо розгляду клопотання задовольнити.
Зобов`язати прокурора Київської місцевої прокуратури № 8 розглянути клопотання ОСОБА_3 від 22.03.2016 року і повідомити останнього про результати розгляду.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на дану ухвалу слідчого судді може бути подано під час підготовчого провадження в суді.
Слідчий суддя ОСОБА_1