Провадження № - 1кп/201/450/2016
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 вересня 2016 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0003319 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вільне Криворізького району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

- вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.12.2014 року за ч. 2 ст. 263 КК України до 1 р. позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

- вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09.02.2015 року за ч. 1 ст. 125 КК України до 120 годин громадських робіт, на підставі ст.71, 72 КК України до 1 року 15 днів позбавлення волі, звільнився 24.02.2016 року в зв`язку з відбуттям покарання;

обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого:

- вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.04.2008 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, за постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22.09.2008 р. скасований іспитовий строк та направлений в ВК строком на 4 роки, звільнений 09.08.2011 року постановою 01.08.2011 року Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області, звільнений умовно достроково, невідбутий строк 1 рік 3 місяця 21 день;

-вироком від 10.11.2014 року Кіровського районного суду м. Дніпропетровсьа за ч. 2 ст. 263 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

- вироком від 12.01.2015 року Кіровського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, 71 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік 1 місяць, звільнений 24.03.2016 року

обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_5

обвинувачені ОСОБА_4

ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , маючи не зняту та не погашену у встановлений законом строк судимість, у невстановленому слідством місці та час, вступив у попередню змову з раніше знайомим ОСОБА_3 , який на той момент був притягнутий до кримінальної відповідальності за вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, на вчинення тяжкого умисного злочину, а саме таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у приміщенням. Після чого, співучасники 04.08.2016 року близько 03 години 00 хвилин прибули до гаражу, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , де реалізовуючи свій спільний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у приміщення, за попередньою змовою групою осіб, діючи з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись, що за їхніми діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, побачили гараж, котрий належить ОСОБА_6 , який співучасники визначили як об`єкт свого злочинного посягання, та усвідомлюючи, що своїми діями вони вчиняють умисний злочин, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , реалізовуючи свій спільний, корисливий злочинний умисел направлений на таємне заволодіння чужим майном за попередньою змовою групою осіб, вчинена повторно, поєднане із проникненням у приміщення, шляхом взлому замка, пошкодили ворота гаражу, та проникли у приміщення гаражу, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 .

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння чужим майном за попередньою змовою групою осіб, яке зберігалось у приміщенні гаражу помітили на підлозі та стелажах метало-галогенові лампи, які визначили в якості об`єкту свого злочинного посягання, та які належали ОСОБА_6 . Далі, діючи за попередньою змовою, усвідомлюючи, що своїми діями вони вчиняють тяжкий умисний злочин, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 взяли металево-галогенові лампи, та із викраденим майном покинули приміщення гаражу через раніше відкриті ними вхідні ворота, таким чином розпорядились викраденим майном на власний розсуд, чим завдали потерпілому ОСОБА_6 , матеріальний збиток на суму 2000 грн..

Вказаними діями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинили злочин передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, а саме, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у приміщення.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, у скоєному розкаявся та надав показання, які повністю підтверджують обставини викладені в обвинувальному акті.

ОСОБА_4 в судовому засіданні також визнав себе винним у скоєному кримінальному правопорушенні, у скоєному розкаявся та надав показання, які повністю підтверджують обставини викладені в обвинувальному акті.

Враховуючи те, що обвинувачені та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що:

- вина ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення доведена в повному обсязі і умисні дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у приміщення.

- вина ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення доведена в повному обсязі і умисні дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у приміщення.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких, дані про особу обвинуваченого, який судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України в судовому засіданні не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченому слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, однак не в максимальному його розмірі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, даним про особу обвинуваченого, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, однак на шлях виправлення не став, продовживши вчинення злочинів, крім того, таке покарання повністю буде відповідати встановленим під час розгляду кримінального провадження обставинам, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а також, на думку суду, посприяє подальшому виправленню останнього та попередження вчинення ним нових злочинів.
Підстав для застосування до ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких, дані про особу обвинуваченого, який судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, посередньо характеризується.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України в судовому засіданні не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченому слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, однак не в максимальному його розмірі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, даним про особу обвинуваченого, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, однак на шлях виправлення не став, продовживши вчинення аналогічних злочинів, крім того, таке покарання повністю буде відповідати встановленим під час розгляду кримінального провадження обставинам, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а також, на думку суду, посприяє подальшому виправленню останнього та попередження вчинення ним нових злочинів.
Підстав для застосування до ОСОБА_4 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований відносно ОСОБА_3 ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05.08.2016 року залишити без змін до набрання вироком законної сили, але не більш ніж до 05.11.2016 року.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати з 05 серпня 2016 року.

Зарахувати в строк відбування призначеного покарання перебування ОСОБА_3 під вартою з 05 серпня 2016 року по 07 вересня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований відносно ОСОБА_4 ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05.08.2016 року залишити без змін до набрання вироком законної сили, але не більш ніж до 05.11.2016 року.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з 05 серпня 2016 року.

Зарахувати в строк відбування призначеного покарання перебування ОСОБА_4 під вартою з 05 серпня 2016 року по 07 вересня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення експертизи в розмірі 176,20 гривень.

Речові докази білий мішок зі світловим обладнанням та блоки живлення до світлового обладнання, які знаходяться на зберіганні у сховищі Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.
Копію вироку вручити обвинуваченим та прокурору.
Головуючий - суддя: ОСОБА_1