Справа №477/803/15-к 01.06.2016

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
1 червня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 на вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 21 березня 2016 року у відношенні
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Костогризово Цюрупинського району Херсонської області, проживає в АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст. 89 КК України,
- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України.
Учасники судового провадження:
Прокурор ОСОБА_7 .
Короткий зміст вимог апеляційних скарг.
Захисник ОСОБА_5 просить вирок змінити та на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 21 березня 2016 року ОСОБА_6 засуджений за ст. 185 ч.2 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Цим же вироком засуджені:

ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на два роки, та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на два роки, та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Вирок суду у відношенні ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не оскаржений.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Захисник ОСОБА_5 , не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію дій, просить вирок суду у відношенні ОСОБА_6 змінити в частині призначеного покарання через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

На думку апелянта, призначене покарання є занадто суворим, але ОСОБА_6 не є небезпечною особою, яку необхідно ізолювати від суспільства, оскільки обвинувачений зробив належні висновки і щиро кається у вчиненому, є не судимим у силу ст. 89 КК України.

Зазначає, що суд у вироку невірно посилається на його попереднє засудження за вчинення крадіжки.

Просить врахувати, що злочином не спричинено майнової шкоди і що ОСОБА_6 страждає на туберкульоз.

Крім того, ОСОБА_10 має на утриманні родину, яка перебуватиме без нього у скрутному становищі.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
11 березня 2015 року, близько 08:00, перебуваючи на 401 км перегону ст. Миколаїв Роз`їзд 44 км Жовтневого району Миколаївської області, ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 демонтували та викрали 106 закладних болтів вартістю 666 грн. 74 коп., які склали до заздалегідь приготовлених та взятих із собою трьох мішків, та зникли з місця вчинення злочину.
Суд першої інстанції визнав доведеною вину ОСОБА_6 у таємному викраденні майна чужого майна, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, та кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 185 КК України.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про задоволення поданої апеляційної скарги та про можливість звільнення ОСОБА_6 від покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційній суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 185 КК України, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, і апелянтом не оспорюються.

При призначенні покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину, який відноситься до злочинів середньої тяжкості. Судом враховані дані про особу винного, який характеризується посередньо, не одружений, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, що він не судимий у силу ст. 89 КК України.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнав щире каяття ОСОБА_6 у вчиненому злочині. Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

Покарання ОСОБА_6 призначено відповідно до вимог ст.ст. 65-67 КК України, в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, та, на думку суду апеляційної інстанції, є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів. Тому доводи апелянта про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, не є слушними.

Разом з тим, апелянт висловлює вимогу про звільнення ОСОБА_6 від покарання на підставі ст. 75 КК України. В цій частині апеляційна скарга є обґрунтованою, з огляду на наступне.

Суд першої інстанції дійшов висновку про неможливість виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання, та мотивуючи свої висновки, врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_6 злочину та дані щодо його особи, в тому числі і вчинення ним крадіжок раніше, за що він був засуджений до реального строку відбуття покарання у виді позбавлення волі, а також його негативну поведінку під час судового розгляду цієї справи, яка полягала в його ухиленні від явки до суду, в зв`язку з чим він доставлявся на підготовче засідання приводом, а потім оголошений у розшук.

Проте, з цими висновками суд апеляційної інстанції не погоджується.

Так, судом першої інстанції недостатньо враховано, що ОСОБА_6 вчинив злочин середньої тяжкості та обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття у вчиненому злочині.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 згідно вимогам ст. 89 КК України є таким, що не має судимості. Тому посилання суду на те, що обвинувачений раніше вчинив крадіжку, за що був засуджений до покарання у виді позбавлення волі, протирічить вимогам закону.

Не є вірними і посилання на негативну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 під час судового розгляду цієї справи з зазначених судом першої інстанції мотивів, оскільки до суду на підготовче засідання він викликався за неіснуючою адресою, а достатні дані, які б свідчили про обгрунтованність оголошення обвинуваченого у розшук, в матеріалах кримінального провадження відсутні.

Також судом першої інстанції не враховані дані про стан здоров`я ОСОБА_6 , який страждає на туберкульоз та потребує лікування.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання та вважає, що є достатні підстави для його звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Проте, щодо тривалості іспитового строку, апеляційний суд вважає за необхідне встановити його за строком менше, ніж просить апелянт, а тому в цій частині вимоги апелянта є частково обгрунтованими.

У строк відбуття покарання обвинуваченому слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення з урахуванням положень ч.5 ст.72 КК України.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 21 березня 2016 року у відношенні ОСОБА_6 змінити.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки.

Відповідно до п. п. 2, 3, 4 ч.1 ст. 76 КК України на засудженого ОСОБА_6 покласти обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти ці органи про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

ОСОБА_6 звільнити з-під варти негайно.

В решті зазначений вирок суду у відношенні ОСОБА_6 залишити без змін.

Зарахувати у строк призначеного ОСОБА_6 покарання строк попереднього ув`язнення з 10.02.2016 року по 01.06.2016 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку в колегію суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3