АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/3098/2016 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 листопада 2016 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6

представника власників майна ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційні скарги адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах власників майна ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 11 серпня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора групи прокурорів Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 та накладено арешт з забороною розпорядження на нерухоме майно, зокрема житловий будинок, загальною площею 36,20 кв. метрів, житловою площею 19,60 кв.метрів, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_10 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ); житловий будинок, загальною площею 59,2 кв.метри, житловою площею 34,2 кв.метри, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , що на праві власності зареєстрований за ОСОБА_9 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 ); квартиру, загальною площею 74,4 кв. метри, житловою площею 41 кв.метрів, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 , що на праві власності належить ОСОБА_12 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 ); квартиру, загальною площею 92,36 кв. метрів, житловою площею 60,3 кв. метрів, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 , що на праві власності належить ОСОБА_13 (ідентифікаційний код НОМЕР_4 ), квартиру, загальною площею 70,8 кв.метрів, житловою площею 42,2 кв.метрів, розташовану за адресою: АДРЕСА_5 , що на праві власності належить ОСОБА_13 (ідентифікаційний код НОМЕР_4 ).

Відповідно до ухвали, слідчий суддя врахував обставини вчинення злочину та наявність достатності підстав вважати, що вказане в клопотанні нерухоме майно (квартири, нежитлові приміщення) може бути придбано за кошти, одержані внаслідок вчинення злочинів, у яких підозрюється ОСОБА_13 , та прийшов висновку про те, що клопотання слідчого про накладення арешту підлягає задоволенню як обґрунтоване, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, адвокат ОСОБА_8 , в інтересах власників майна ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 подав апеляційні скарги на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 11 серпня 2016 року.

В поданих апеляційних скаргах адвокат просить ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 11 серпня 2016 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна, зазначеного в клопотанні слідчого, що праві власності належить особам, в інтересах яких подані апеляційні скарги.

В обґрунтування вимог апеляційних скарг, апелянт зазначає, що слідчий суддя ігноруючи вимоги КПК України про підсудність, не повернув вказане клопотання слідчого для подачі до належного суду, а саме до Печерського районного суду міста Києва, а призначив судовий розгляд.

Апелянт вказує, що арешт накладено з підстав можливого призначення покарання у вигляді конфіскації майна на майно осіб, які не мають відповідного процесуального статусу та зазначає, що у даному кримінальному провадженні не заявлено цивільного позову, а тому, на думку апелянта, висновки про можливе відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, є безпідставними.

Крім того, захисник вказує, що оскаржувана ухвала не містить жодного висновку про доведеність існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, представника власників майна, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив задовольнити її в повному обсязі, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах власників майна ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні Генеральної прокуратури України знаходяться матеріали кримінального провадження № 0000400, за ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 191, ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 205, ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 205, ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 209, ч. 1 ст. 212, ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 205, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 357. ч. 1 ст. 358, ч. 2 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 364-1, ч. 1 ст. 365, ч. 3 ст. 365, ч. 3 ст. 365-2, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 367, ч. 3 ст. 368-2, ч. 1 ст. 373, ч. 2 ст. 382, ч. 1 ст. 388 КК України.
Прокурор групи прокурорів Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, яке згідно даних інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна рахується за підозрюваною ОСОБА_10 , чоловіком підозрюваної ОСОБА_9 , сином підозрюваної ОСОБА_12 , донькою підозрюваної ОСОБА_13

11 серпня 2016 року ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва задоволено клопотання прокурора групи прокурорів Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 та накладено арешт з забороною розпорядження на нерухоме майно, вказане в клопотанні.

Задовольняючи клопотання слідчого, внесеного в межах кримінального провадження № 0000400, про накладення арешту на майно, вказане в клопотанні прокурора, слідчий суддя, як вбачається з матеріалів провадження, дослідивши матеріали, додані до клопотання, дійшов висновку, що вказане в клопотанні нерухоме майно (квартири, нежитлові приміщення) може бути придбано за кошти, одержані внаслідок вчинення злочинів, у яких підозрюється ОСОБА_13 , та з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, задовольнив клопотання прокурора.

З таким рішенням слідчого судді погодитися неможливо, з огляду на наступні обставини.

КПК України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер.
Отже, якщо закон визначив, що клопотання слідчого про накладення арешту повинно відповідати вимогам ст. 171 КПК України, то слідчий повинен неухильного їх дотримуватися.
Так, згідно ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.
Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Як вбачається з матеріалів провадження, метою накладення арешту, відповідно до клопотання прокурора, є конфіскація майна як виду покарання.
Положення ч. 5 ст. 170 КПК України передбачають можливість накладення арешту з метою конфіскації виключно на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи.
Враховуючи, що чоловік підозрюваної ОСОБА_9 , її син ОСОБА_12 , донька ОСОБА_13 не мають жодного з наведених процесуальних статусів, відсутні підстави для накладення арешту на наведене в клопотанні майно, яке їм належить, саме з метою його конфіскації.
Відповідно до положень п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 170 КПК України передбачена можливість накладення арешту на майно третіх осіб, з метою забезпечення речових доказів або спеціальної конфіскації, проте слідчий такої мети арешту в клопотанні не наводив та не доводив в судовому засіданні обґрунтованість таких вимог, що виключає можливість накладення арешту з метою, яка не була зазначена у клопотанні прокурора.
Таким чином, слідчий суддя, не встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 КПК України, безпідставно його розглянув і задовольнив в повному обсязі.
Посилання адвоката на порушення підсудності у даному кримінальному провадженні, слід визнати непереконливими, оскільки при вивченні матеріалів провадження, порушень вимог ст. 216 КПК України, колегією суддів не встановлено.

Крім того, посилання апелянта на відсутність висновку про доведеність існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, є необгрунтованими, оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а апеляційні скарги задоволенню частково з постановленням апеляційним судом нової ухвали, якою клопотання прокурора задовольнити частково.
Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах власників майна ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 11 серпня 2016 року, якою задоволено клопотання прокурора групи прокурорів Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 та накладено арешт з забороною розпорядження на нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, загальною площею 36,20 кв. метрів, житловою площею 19,60 кв.метрів, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_10 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ); житловий будинок, загальною площею 59,2 кв.метри, житловою площею 34,2 кв.метри, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , що на праві власності зареєстрований за ОСОБА_9 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 ); квартиру, загальною площею 74,4 кв. метри, житловою площею 41 кв.метрів, розташовану за адресою: АДРЕСА_6 , що на праві власності належить ОСОБА_12 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 ); квартиру, загальною площею 92,36 кв. метрів, житловою площею 60,3 кв. метрів, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 , що на праві власності належить ОСОБА_13 (ідентифікаційний код НОМЕР_4 ), квартиру, загальною площею 70,8 кв.метрів, житловою площею 42,2 кв.метрів, розташовану за адресою: АДРЕСА_5 , що на праві власності належить ОСОБА_13 (ідентифікаційний код НОМЕР_4 ), - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора групи прокурорів Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 про арешт майна задовольнити частково.
Накласти арешт з забороною розпорядження на нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 36,20 кв. метрів, житловою площею 19,60 кв.метрів, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_10 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ). В іншій частині клопотання прокурора відмовити.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _____________________ ___________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3