ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 710/1016/16-к
провадження № 1-кп/691/149/16
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2016 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

В складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарях судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю:

прокурора ОСОБА_4

сторони кримінального провадження:

обвинувачений ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні, в залі суду, в м. Городище кримінальне провадження №0000518 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Сигнаївка та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого: за вироком Шполянського районного суду Черкаської області від 04 вересня 2000 року за ст.94 КК України, ч.2 ст.17 КК України, ч.2 ст.81 КК України, ст.42 КК України до 10 років позбавлення волі; за вироком Шполянського районного суду Черкаської області від 17 грудня 2015 року за ч.2 ст.190 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання на підставі ст.75 КК Ураїни з однорічним іспитовим строком, в установленному законом порядку судимість не знята та не погашена; за вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 31 серпня 2016 року за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді три роки шість місяців позбавлення волі, -

у вчиненні кримінального правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,-

встановив:

ОСОБА_5 , будучи раніше судимим за вироком Шполянського районного суду Черкаської області за ч.2 ст.190 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік, судимість в установленному законом порядку не знята та не погашена, на шлях виправлення і перевиховання не став та повторно скоїв злочин.

Він же, повторно, 29 липня 2016 року близько 15 години 00 хвилин, перебуваючи у будинку ОСОБА_6 , що розташований в АДРЕСА_1 , скориставшись відсутністю господаря умисно, таємно викрав мобільний телефон «Нокіа 1616» вартістю 100 грн., з сім карткою «Київстар», вартістю 40 грн., та продовжуючи свій злочинний намір, умисно, таємно з подвір`я, викрав велосипед «Україна» вартістю 250 грн., всього таємно викрав майна у ОСОБА_6 на загальну суму 390 грн..

Таким чином своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , не оспорюючи час, місце, спосіб, вид і розмір шкоди, мотив і мету, форму вини за кримінальне правопорушення, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю і суду пояснив, що дійсно 29 липня 2016 року близько 15 години перебував в будинку ОСОБА_6 по АДРЕСА_2 , звідки викрав мобільний телефон, а з подвір`я велосипед. Викрадені речі не повернув, так як продав невідомим йому особам.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні, його покази відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, котрі ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву від 31 жовтня 2016 року за вх.№5550/16 про розгляд кримінального провадження у його відсутності, вказавши що претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого не має, міру покарання просив визначити суд, згідно чинного законодавства.

Крім повного визнання своєї вини ОСОБА_5 , його вина у скоєнні кримінального правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, підтверджується й доказами добутими на досудовому слідстві і перевіреними в суді у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами та перевірені у відповідності до вимог КПК України, а також оцінені судом згідно ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , склад кримінального правопорушення з кваліфікуючими ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, вказує на кваліфікацію діяння ч.2 ст.185 КК України, обвинувачений визнав свою вину повністю.

Призначаючи вид та розмір покарання обвинуваченому, суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, який законодавцем віднесений до злочинів середньої тяжкості, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 Про практику призначення судами кримінального покарання рекомендовано судам при розгляді кримінальних справ, досліджуючи дані про особу підсудного зясовувати вік, стан здоровя, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи, минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сімї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), матеріальний стан, а тому суд бере до уваги те, що обвинувачений має вік 49 років, не одружений, не працюючий, до кримінальної відповідальності притягується не вперше, останній раз судимий за вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 31 серпня 2016 року за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді три роки шість місяців позбавлення волі, за місцем проживання характеризується посередньо, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра згідно довідок №177 та №201 поліклінічного відділення Шполянської центральної районної лікарні ім.Братів М.С. і О.С. Коломійченків Черкаської області. Крім того, при призначенні покарання ОСОБА_5 , суд враховує обставини у даному кримінальному провадженні, пов`язані із вчиненням ним злочину в період іспитового строку за вироком Шполянського районного суду Черкаської області від 17 грудня 2015 року за ч.2 ст.190 КК України, покарання за яким враховано Смілянським міськрайонним судом Черкаської області при постановленні вироку щодо засудженого 31 серпня 2016 року.

Обставинами, які помякшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , є визнання вини.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність відомостей, що характеризують особу обвинуваченого, тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, позиції державного обвинувача та потерпілого, яка зазначена в поданій ним заяві, щодо можливості виправлення і перевиховання обвинуваченого, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 представляє суспільну небезпеку для суспільства, тому виправлення і перевиховання його можливе виключно за умови ізоляції від суспільства та йому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті. При цьому, остаточне покарання ОСОБА_5 слід призначити за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України, частково приєднавши до призначеного покарання невідбуте покарання за вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 31 серпня 2016 року за ч.3 ст.185 КК України.

Визначене обвинуваченому покарання на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

ОСОБА_5 в даному кримінальному провадженні було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, згідно ухвали Городищенського районного суду Черкаської області від 31 жовтня 2016 року, тому відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, в межах даного кримінального провадження, необхідно зарахувати період його перебування під вартою з 31 жовтня 2016 року по день набуття вироком у даному кримінальному провадженні законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі та термін перебування під вартою згідно вироку Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 31 серпня 2016 року за ч.3 ст.185 КК України з 31 серпня 2016 року.

Суд оцінює при постановленні вироку докази про те, що ОСОБА_5 вчинив нове кримінальне правопорушення у період невідбутого покарання, що беззаперечно свідчить про неуспішність відбування наданого йому випробування і відповідно до вимог ч.3 ст.78 КК України, обумовлює необхідність призначення йому реального покарання за сукупністю вироків.

Обмежень визначених ст.63 КК України при обранні данного виду покарання у відношенні обвинуваченого, не встановлено.

Призначаючи остаточне покарання ОСОБА_5 , суд керується правилами призначення покарання за сукупністю вироків, визначених ст.71 КК України, яке має бути більшим, як від покарання призначеного за новий злочин так і від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов потерпілим у кримінальному провадженні не заявлений.

Речові докази у кримінальному провадженні не встановлені.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -

засудив:

Визнати ОСОБА_5 винним у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.185 КК України, і призначити за даною статею покарання у виді 1 (один) рік позбавлення волі.

Відповідно до ст.71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання, частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 31 серпня 2016 року за ч.3 ст.185 КК України і призначити ОСОБА_5 остаточну міру покарання у виді 4(чотири) роки позбавлення волі.

Термін відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_5 рахувати з 01 листопада 2016 року, зарахувавши в термін відбування покарання, час перебування під вартою з 31 серпня 2016 року по дату винесення вироку.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 тримання під вартою залишити до вступу вироку у закону силу.

На підставі ч.5 ст.72 КК України строк пребування під вартою з 31 серпня 2016 року до вступу вироку в закону силу зарахувати ОСОБА_5 у термін відбуття покарання.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Речові докази у кримінальному провадженні не встановлено.

Судове рішення, може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги через Городищенський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Черкаської області, при цьому, вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому ОСОБА_5 та прокурору.

Копію судового рішення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні потерпілому ОСОБА_6 ..

Суддя ОСОБА_1