АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/912/16 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа №641/9342/15-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.286 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
захисника-адвоката - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами потерпілої ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_7 , заступника прокурора Харківської області на вирок Комінтернівського районного суду м.Харкова від 28 січня 2016 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.2 ст.286 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженець с.Рубанівка Великолепетиського
району Херсонської області, громадянин України, із
середньо-спеціальною освітою, одружений, не
працюючий, зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_1 , раніше не судимий, -
засуджений за ч.2 ст.286 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
Вирішено питання про процесуальні витрати.
Вказаним вироком встановлено, що 15 серпня 2014 року, приблизно о 09 годині 20 хвилин, ОСОБА_7 керував технічно справним автомобілем «Богдан 211040» р.н. НОМЕР_1 , та рухався по пр.Гагаріна в м.Харкові зі швидкістю не менше 88-90 км за годину зі сторони провулку Золотого в напрямку вул.Кірова в м.Харкові.
На шляху прямування в районі будинку №43/2 по пр.Гагаріна в м.Харкові ОСОБА_7 порушив вимоги п.12.4 Правил дорожнього руху України, перевищив швидкість руху у населеному пункті, не вжив заходів щодо зменшення швидкості перед пішохідним переходом і появою пішохода на проїжджій частині, якого міг об`єктивно бачити, та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_11 , який перетинав проїжджу частину зліва направо по ходу руху автомобіля «Богдан 211040».
Внаслідок чого ОСОБА_11 отримав тяжкі тілесні ушкодження і настала його смерть. Причиною смерті стала несумісна з життям сочетана травма тіла.
В апеляційних скаргах:
-потерпіла просить скасувати вирок та постановити новий вирок, призначивши ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років; стягнути з ОСОБА_7 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 6520 грн. 59 коп. та моральної шкоди 100 000 грн.
Свою апеляційну скаргу потерпіла обґрунтовує тим, що призначене покарання є явно несправедливим через м`якість та неправильністю вирішення цивільного позову.
-обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду та закрити кримінальне провадження за недоведеністю обвинувачення.
Свою апеляційну скаргу обвинувачений обґрунтовує тим, що вирок ґрунтується на недопустимих доказах, а саме - протокол слідчого експерименту від 13 серпня 2015 року, який було складено з порушеннями кримінального процесуального закону, дані отримані під час слідчого експерименту було покладено у висновки автотехнічної експертизи, а тому цей доказ також е недопустимим, крім того суд не обґрунтував висновок про розмір компенсації моральної шкоди, стягнутої на користь потерпілої.
-заступник прокурора Харківської області просив вирок скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступені тяжкості кримінального правопорушення та невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та заперечували проти задоволення апеляційних скарг прокурора та потерпілої, думку прокурора, який підтримав свою апеляцію та апеляційну скаргу потерпілої, вважав, що немає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги обвинуваченого та потерпілої підлягають частковому задоволенню, а в задоволенні апеляційної скарги прокурора слід відмовити, виходячи з наступного.
Суд першої інстанції при розгляді справи допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що тягне за собою скасування вироку.
Відповідно до вимог ч.1 ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно вимог п.4 ч.2 ст.87 КПК України суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння отримання показань чи пояснень від особи, яка не повідомлена про своє право відмовлятися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права.
Як вбачається із протоколу проведення слідчого експерименту від 13 серпня 2016 року за участю потерпілої ОСОБА_9 , свідку ОСОБА_7 не роз`яснені згідно з ст.ст.66, 67 КПК України його права і обов`язки, він не попереджений про кримінальну відповідальність за відмову від дачі показань за ст.385 КК України і за дачу завідомо неправдивих показань за ст.384 КК України (а.с.141-144).
Дані отримані під час слідчого експерименту від 13 серпня 2015 року були використані слідчим при призначені автотехнічної експертизи, на підставі яких експерт дійшов до висновків, які були покладені в обґрунтування вироку.
Крім того, висновок суду про час вчинення злочину о 9 годині 20 хвилин не відповідає часу вчинення злочину, зазначеному у обвинувальному акті.
За таких обставин, слід визнати, що порушено право обвинуваченого ОСОБА_7 на захист, а тому, на підставі п.3 ч.1 ст.409 КПК України, а тому вирок підлягає скасуванню.
Крім того, із обвинувального акту убачається, що ОСОБА_7 не обвинувачується у тому, що він рухався на забороняючий сигнал світлофору, отже орган досудового слідства дійшов висновку про те, що саме пішохід ОСОБА_11 перетинав проїзну частину на забороняючий сигнал світлофору, однак ці обставини не отримали оцінки у вироку, незважаючи на те, що вони мають істотне значення для прийняття рішення по справі.
Доводи апеляції потерпілої про арифметичну помилку суду при розрахунку розміру матеріальної шкоди, спричиненою діями ОСОБА_7 , належним чином обґрунтовані у скарзі і колегія суддів з ними погоджується.
Оскільки зазначені порушення кримінально-процесуального закону є істотними і перешкодили суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване рішення, а апеляційний суд не має процесуальної можливості поновити порушенні права обвинуваченого ОСОБА_7 , то слід призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.
Відповідно до вимог ч.2 ст.415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції апеляційний суд не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а тому колегія суддів не дає оцінки доводам апеляційних скарг прокурора, потерпілої та обвинуваченого обвинуваченого про правильність призначеного покарання, вирішення цивільного позову.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.405, 407, п.3 ч.1 ст.409, ст.415, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_9 задовольнити частково.
В задоволенні апеляційної скарги заступника прокурора Харківської області відмовити.
Вирок Комінтернівського районного суду м.Харкова від 28 січня 2016 року стосовно ОСОБА_7 скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Судді: