Справа № 551/539/16-к
ВИРОК
іменем України
09 червня 2016 року Шишацький районний суд Полтавської області в складі

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду селища Шишаки Полтавської області матеріали кримінального провадження № 0000180 від 19 травня 2016 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Полярний Шмідтовського району Магаданської області Російської Федерації, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, працюючого менеджером з реалізації ФОП ОСОБА_6 , не одруженого, раніше не судимого, військовозобов`язаного,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 з початку травня 2016 року по 18 травня 2016 року на території Шишацького району Полтавської області за допомогою орендованого ним автомобіля «МERCEDES-BENS SPRINTER» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , зареєстрованому в АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, з корисливих спонукань, з метою одержання незаконного прибутку, усупереч вимогам ст.ст. 4 та 5 Закону України «Про металобрухт», яким передбачено порядок та вимоги до суб`єктів господарювання щодо операцій з брухтом чорних та кольорових металів, не будучі суб`єктом підприємницької діяльності, організував рухомий пункт прийому металобрухту та систематично займався операціями з брухтом кольорових та чорних металів, а саме приймав брухт таких металів від мешканців Шишацького району по 2 грн. за кілограм, зважуючи на стаціонарних електронних вагах, після чого реалізовував зібраний металобрухт за більш високою ціною громадянину ОСОБА_8 , мешканцю м. Лубни.

18 травня 2016 року в ході проведення огляду орендованого ОСОБА_4 автомобіля «МERCEDES-BENS SPRINTER» д.н.з. НОМЕР_1 виявлено металобрухт чорних металів вагою 308 кг, стаціонарні електронні ваги для зважування металобрухту.

25 травня 2016 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , із залученням захисника адвоката ОСОБА_5 , укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України та того ж дня у вказаному кримінальному провадженні затверджено обвинувальний акт. Зазначені документи надійшли до суду 26 травня 2016 року.

Згідно даної угоди її сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 213 КК України та виду і міри покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 у вигляді виправних робіт строком 1 рік з відрахуванням в дохід держави 20% із суми його заробітку.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходив з наступного.

Відповідно до п. 2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо:

1) кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів;

2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України, якій згідно ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості. Вказаним злочином шкода завдана лише суспільним інтересам у сфері господарської діяльності.

Як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування під час досудового слідства зібрано достатньо доказів для обґрунтованої підозри і обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 213 КК України, а тому визнання ним винуватості є цілком виправданим.

Суд вважає, що істотні обставини, що мають значення для цього провадження, в тому числі обставини, що пом`якшують покарання (щире каяття) та характеризують особу обвинуваченого цілком враховані угодою про визнання винуватості і знайшли своє відображення в узгодженому остаточному покаранні, визначеному в межах санкції статті.

Судом встановлено, що укладання угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь яких обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови угоди відповідають вимогам ст. 472 КПК та не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства. З угоди також не вбачається обставин, які б свідчили про очевидну неможливість виконання обвинуваченим узятих на себе за угодою зобов`язань.

Суд переконався, що обвинувачений беззастережно визнає себе винним у вчиненому злочині та погоджується на призначення узгодженого покарання, цілком зрозуміє зміст цього покарання а також свої права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України. Також судом встановлено, що обвинувачений розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Відповідно до вимог п. 9 ч.2 ст. 52 КПК України при укладанні угоди забезпечена участь захисника, який в судовому засіданні просив суд затвердити угоду та призначити узгоджене сторонами покарання.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 з призначенням узгодженої сторонами міри покарання у вигляді одного року виправних робіт з утриманням в дохід держави 20% заробітку обвинуваченого.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити керуючись приписами п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України, а саме конфіскувати в дохід держави вилучений у обвинуваченого брухт чорних металів вагою 308 кг., як предмет кримінального правопорушення.

З урахуванням наведеного та керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 25 травня 2016 року, укладену між прокурором Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України, призначивши йому узгоджене сторонами покарання у вигляді одного року виправних робіт з відрахуванням в дохід держави 20 (двадцяти) відсотків заробітку обвинуваченого.

Вилучений у обвинуваченого брухт чорних металів вагою 308 кг. конфіскувати в дохід держави.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області через Шишацький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_9 Сиволап