Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у складі
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
розглянула в судовому засіданні 7 квітня 2016 року кримінальну справу за касаційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 березня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 26 серпня 2015 року щодо ОСОБА_6 ,

Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 березня 2015 року засуджено

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, такого, що не має судимості,

- за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік;

- за ч. 1 ст. 358 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1190 грн.;
- за ч. 3 ст. 358 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_6 призначено остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді обмеження волі строком на 1 рік.

У відповідності до ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання у виді обмеження волі на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 26 серпня 2015 року вирок районного суду щодо ОСОБА_6 в частині засудження його за ч. 1 ст. 358 КК України (в редакції 2001 року) скасовано і закрито провадження в цій частині. В порядку ст. 365 КПК України в редакції 1960 року виключено із мотивувальної частини вироку вказівку суду на показання свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (т. 24 а.с.190), а також на протокол виїмки рапортів та накладних на супровід спирту (т. 24 а.с.204). В решті вирок районного суду щодо ОСОБА_6 залишено без зміни.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 з 1 серпня 2004 року по 6 квітня 2009 року обіймав посаду помічника оперуповноваженого відділення фізичного захисту Головного відділу податкової міліції Тернопільської об`єднаної державної податкової інспекції державної податкової адміністрації в Тернопільській області.

Упродовж грудня 2005-квітня 2008 років, ОСОБА_6 , діючи з єдиним умислом, придбавши у невстановлених слідством осіб фіскальні чеки, бланки квитанцій до прибуткового касового ордеру, рахунків та квитанцій про проживання в готелях: «Нива» м. Черкаси, «Південний Буг» м. Вінниця, «Світлана» м. Умань Черкаської області, з підробленими у них відбитками печаток, в які, разом з невстановленою досудовим слідством особою, а також сам, вніс завідомо неправдиві відомості, а саме: своє прізвище, ім`я, по-батькові, порядковий номер документу, дату видачі документу, номер кімнати, в якій проживав, період проживання в готелі, вартість послуг та оплату за отримані послуги в готелі, за проживання, суму податку на додану вартість, дату видачі документів та підпис за касира, головного бухгалтера, чергового адміністратора готелю, які не відповідають дійсності, оскільки, в них не проживав, з метою подальшого їх використання для заволодіння чужим майном, а саме, державними бюджетними коштами, виділеними на оплату відрядження, шляхом обману та зловживання довірою.

Так, протягом жовтня 2004 - квітня 2008 років, ОСОБА_6 шляхом обману та зловживання довірою, внесенням неправдивих відомостей у офіційні документи та складанням неправдивих документів, які надавав у бухгалтерію Тернопільської об`єднаної державної податкової інспекції Державної податкової адміністрації в Тернопільській області, незаконно заволодів державними бюджетними коштами, що виділені на відрядження, на загальну суму 15320 гривень.

Окрім цього, впродовж жовтня 2004 - квітня 2008 років, ОСОБА_6 , придбавши у невстановлених слідством осіб фіскальні чеки, бланки квитанцій до прибуткового касового ордеру, рахунків та квитанцій про проживання в готелях: «Південний Буг» м. Вінниця, «Світлана» м. Умань, «Нива» м. Черкаси з підробленими у них відбитками печаток, в які, разом з невстановленою досудовим слідством особою вніс завідомо неправдиві відомості, а саме: своє прізвище, ім`я, по-батькові, порядковий номер документу, дату видачі документу, номер кімнати, в якій проживав, період проживання в готелі, вартість послуг та оплату за отримані послуги в готелі, за проживання, суму податку на додану вартість, дату видачі документів та підпис за касира, головного бухгалтера, чергового адміністратора готелю, які не відповідають дійсності, оскільки, в них не проживав.

На підставі вищевказаних завідомо неправдивих фіскальних чеків, квитанцій до прибуткових касових ордерів та квитанцій на проживання в готелях, ОСОБА_6 , в період з жовтня 2004 - квітня 2008 років, складав звіти про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, в які вніс завідомо неправдиві відомості про понесені ним витрати за проживання в готелях: «Південний Буг» м. Вінниця, «Світлана» м. Умань Черкаської області, «Нива» м. Черкаси, які не відповідають дійсності, оскільки, в них не проживав, не проводив оплат за своє проживання в них, та які в подальшому надав в бухгалтерію Тернопільської об`єднаної державної податкової інспекції Державної податкової адміністрації в Тернопільській області, в результаті чого заволодів державними бюджетними коштами, що виділені на відрядження, на загальну суму 15320 гривень.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 просить судові рішення щодо останнього скасувати, а справу закрити на підставі п. 2 ст. 6 КПК України в редакції 1960 року. Вказує при цьому, на однобічність та неповноту досудового і судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та те, що вина засудженого у вчиненні інкримінованих йому злочинів не доведена, оскільки обвинувачення побудовано на суперечливих показаннях свідків, а в матеріалах справи відсутні докази вини ОСОБА_6 в шахрайстві та використанні завідомо підроблених документів. Крім того захисник зазначає, що в матеріалах справи відсутні звукозаписи судових засідань від 17 січня 2014 року (допит свідка ОСОБА_9 ), 18 лютого 2014 року (допит свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ) та 25 червня 2014 року (допит свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в режимі відеоконференції), що на думку захисту є істотним порушенням кримінально-процесуального закону та суд не мав права посилатися у вироку на показання цих свідків, як на докази вини засудженого.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_4 , який вважає, що касаційна скарга захисника не підлягає задоволенню, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд судових рішень щодо ОСОБА_6 у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та однобічністю і неповнотою досудового і судового слідства. Проте, зазначені обставини були предметом розгляду судів першої й апеляційної інстанцій, та їм дана належна оцінка. Відповідно до вимог ст. 398 КПК України в редакції 1960 року, вони перегляду в касаційному порядку не підлягають. Тому, при розгляді доводів касаційної скарги захисника колегія суддів виходить із фактичних обставин справи, встановлених судами.

Твердження захисника ОСОБА_5 про те, що, вина ОСОБА_6 у вчинені інкримінованих йому злочинів не доведена, на думку колегії суддів, не заслуговують на увагу та спростовуються доказами по справі.

Зокрема, винність ОСОБА_6 підтверджується: показаннями свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ; даними акту проведення перевірки Тернопільської ОДПІ з питань правомірності використання бюджетних коштів № 6500/14-005 від 15 грудня 2008 року (т. 2 а.с. 2015-249); даними протоколу виїмки документів, що стали підставою для відряджень по здійсненню супроводу спирту та нарахування коштів на оплату проживання у готелях під час відряджень ОСОБА_6 від 10 березня 2012 року, а також іншими доказами по справі, яким судом дана належна оцінка.

Зазначені у касаційній скарзі доводи про те, що висновки суду не ґрунтуються на матеріалах справи, є необґрунтованими, оскільки суд, у відповідності до вимог ст. 323 КПК України в редакції 1960 року, дав оцінку доказам, ґрунтуючись на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.

Доводи касаційної скарги захисника, які є аналогічними доводам викладеним в його апеляційній скарзі, про те, що докази по справі добуті з порушенням кримінально-процесуального закону, були предметом перевірки суду апеляційної інстанції про що зазначено в ухвалі апеляційного суду, з висновками якої погоджується і колегія суддів.

Доводи касаційної скарги про відсутність в матеріалах справи звукозаписів судових засідань від 17 січня 2014 року (допит свідка ОСОБА_9 ), 18 лютого 2014 року (допит свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ) та 25 червня 2014 року (допит свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в режимі відеоконференції), що як зазначає захисник є істотним порушенням кримінально-процесуального закону, на думку колегії суддів не заслуговують на увагу. Судові засідання від 17 січня 2014 року, 18 лютого 2014 року та 25 червня 2014 року зафіксовані в протоколах судових засідань та наявні в матеріалах кримінальної справи, де з достатньою повнотою викладені показання свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Відсутність звукозапису судових засідань за ці дні, на думку колегії суддів не є істотним порушенням процесуального закону та не впливає на правильність прийнятого судом рішення. Крім того, в касаційній скарзі захисник не оскаржує показання цих свідків.

Разом з тим, як вбачається з наявного в матеріалах справи протоколу судового засідання, за 18 лютого 2014 року показання свідка ОСОБА_11 не зафіксовані, хоча суд при винесенні вироку посилається на його показання, тому судові рішення в цій частині підлягають зміні та виключення з їх мотивувальної частини посилання, як на доказ вини ОСОБА_6 показання свідка ОСОБА_11 .

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суду необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Покарання ОСОБА_6 призначено з дотриманням загальних засад, передбачених ст. 65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчинених ним злочинів, особі засудженого, характеру посягання та інших обставин.

Апеляційний суд,відповідно до ст. 377 КПК України в редакції 1960 року, при перегляді справи за апеляційною скаргою захисника засудженого, перевірив викладені в ній доводи, аналогічні доводам, викладеним у касаційній скарзі та зробив правильний висновок про те, що судом першої інстанції було взято до уваги всі обставини справи, які також були предметом розгляду суду апеляційної інстанцій, і яким судом дана належна оцінка та який не знайшов підстав для задоволення апеляцій, зазначивши в ухвалі докладні мотиви прийнятого рішення, з якими погоджується і колегія суддів.

Порушень, які б перешкодили чи могли перешкодити судам повно та всебічно розглянути справу і постановити законні, обґрунтовані та справедливі рішення, не виявлено.

Керуючись статтями 394 - 396 КПК України в редакції 1960 року та розділом ХІ Перехідних положень КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 березня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 26 серпня 2015 року щодо ОСОБА_6 змінити. Виключити з мотивувальної частини судових рішень посилання суду, як на доказ вини ОСОБА_6 , показання свідка ОСОБА_11 .

В решті судові рішення щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.

Судді:

________________ ________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2