справа № 522/3995/16-К
Провадження № 1-кп/522/631/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 липня 2016 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4
захисника - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000085 від 29.02.2016 року, по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Запоріжжя, громадянина України, з повною вищою освітою, одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовець за контрактом на посаді техніка команди транспортних засобів, у військовому званні головний корабельний старшина.
за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 404 КК України,-
в с т а н о в и в:
Обвинувачений ОСОБА_4 , вчинив опір начальникові, а також іншій особі, яка виконує покладені на неї обов`язки з військової служби, та примушування їх до порушення цих обов`язків, вчинене групою осіб, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, за наступних обставин.
Так, ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та обіймаючи посаду техніка команди транспортних засобів військової частини НОМЕР_1 , в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, який було введено на підставі указу виконувача обов`язків президента України 303/2014 ві 17.03.2014 року "Про часткову мобілізацію" затвердженого Законом України від 17.03.2014 року № 1126- VII. 24.01.2015 року приблизно о 5 годині знаходячись в автомобілі Mitsubishi Padjero номерний знак НОМЕР_2 поблизу воріт КПП-3 військового містечка № НОМЕР_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) по вул. Приморська ,26, що у Приморському районі м. Одеса, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб матеріали стосовно яких виділені в окреме провадження, порушуючи встановлений порядок несення військової служби та порядок підлеглості, вчинив опір черговому КПП-3 старшому матросу ОСОБА_6 , помічникам чергового КПП-3 старшому матросу ОСОБА_7 , матросу ОСОБА_8 , черговому військової частини НОМЕР_4 капітану ОСОБА_9 шляхом не надання для огляду та перевірки документів, що посвідчують його особу, на транспортний засіб Mitsubishi Padjero номерний знак НОМЕР_2 . Самовільно проникнув на територію військової частини НОМЕР_4 , не підкорився законній вимозі старшого матроса ОСОБА_7 у здійсненні пропуску і погрозами примушував старшого матроса ОСОБА_6 , старшого матроса ОСОБА_7 , матроса ОСОБА_8 , які несли військову службу у складі добового наряду на КПП-3 та чергового військової частини НОМЕР_4 капітана ОСОБА_9 порушити свої прямі обов`язки та здійснити пропуск осіб і транспортного засобу на територію військового містечка № НОМЕР_3 (Практична гавань АДРЕСА_2 ) без проведення необхідних перевірочних дій.
Під час судового розгляду 06.07.2016 року між прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України та обвинуваченим ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості. Угода про визнання винуватості має положення про те, що сторони визнають правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 404 КК України, як опір начальникові, а також іншій особі, яка виконує покладені на неї обов`язки з військової служби, та примушування їх до порушення цих обов`язків, вчинене групою осіб, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, обвинувачений беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 404 КК України зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі обвинуваченню у судовому провадженні.
Враховуючи особу винного, позитивну характеристику ОСОБА_4 за місцем служби, наявність у обвинуваченого державних нагород за участь у бойових діях, який має статус учасника бойових дій, у нього на утриманні є двоє малолітніх дітей 2008 року та 2012 року народження, та наявності обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину: з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння у розкритті вчиненого злочину, для забезпечення швидкого судового провадження із застосуванням вимог ст. 69 КК України узгоджено вид і розмір покарання більш м`якого ніж передбачене у санкції ч. 3 ст. 404 КК України у виді службового обмеження строком на один рік з відрахуванням у дохід держави 10 (десять) відсотків із суми його грошового забезпечення. Під час відбування покарання ОСОБА_4 не може бути підвищений за посадою у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому у строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.
Сторони розуміють наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ст. 476 КПК України, зокрема те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор, який затвердив угоду, має право звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку.
Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.
В судовому засіданні обвинувачений підтвердив добровільність укладення угоди про визнання винуватості між ним та прокурором, просить її затвердити і призначити йому узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі.
Прокурор в судовому засіданні просить затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання на підставі ст. 69 КК України, у вигляді службового обмеження для військовослужбовців. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі. Прокурор підтвердив, що угода укладена добровільно.
Захисник просив затвердити таку угоду, та підтвердив добровільність її укладення.
Суд, заслухавши думку сторін, вивчивши матеріали обвинувального акту з угодою про визнання винуватості, приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості слід затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди міру покарання, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 404 КК України, оскільки він вчинив опір начальникові, а також іншій особі, яка виконує покладені на неї обов`язки з військової служби, та примушування їх до порушення цих обов`язків, вчинене групою осіб, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Внаслідок вчинення злочину шкоду завдано державі. Потерпілого в кримінальному провадженні немає.
Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України. Підстави для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.
Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, визначені положеннями ст.ст. 473, 474 КПК України.
Судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України та на її основі може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не порушують прав, свобод та інтересів сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань, є фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим. Суд також бере до уваги той факт, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є відповідними ступеню тяжкості кримінального правопорушення.
На підставі вище викладеного суд вважає, що необхідно затвердити дану угоду про визнання винуватості, та призначити покарання, відповідно до угоди. На час відбування покарання ОСОБА_4 не може бути підвищено за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.
На підставі ст. 69 КК України, керуючись ст.ст. 370, 374-375, 475 КПК України, суд
у х в а л и в:
Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 06 липня 2016 року між прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 404 КК України.
ОСОБА_4 визнати винним за ч. 3 ст. 404 КК України і призначити йому покарання за ч. 3 ст. 404 КК України на підставі ст. 69 КК України, у вигляді службового обмеження строком на 1 (один) рік з відрахуванням у дохід держави 10 (десять) відсотків із суми його грошового забезпечення.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана обвинуваченим, прокурором виключно з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси.
Копію вироку негайно після оголошення вручити обвинуваченому і прокурору.
Суддя Приморського
районного суду м. Одеси ОСОБА_1 .
08.07.2016