Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 травня 2016 року м. Київ
Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

головуючоїОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі
судового засіданняОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004912, щодо

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Юнаківки Сумського району Сумської області, жителя АДРЕСА_1 ,

засудженого за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 і ч. 1 ст. 289, ч. 2 ст. 289 КК,

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

уродженця та жителя АДРЕСА_2 ,

засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК,
у с т а н о в и в:
У касаційній скарзі, як убачається з її змісту, прокурор просить скасувати вирок апеляційного суду щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 і призначити новий розгляд у цьому суді на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК. Насамперед указує, що суд, приймаючи рішення за наслідками розгляду апеляційних скарг, не погіршив правового становища обвинувачених, а тому неправомірно всупереч статтям 404, 420 КПК ухвалив новий вирок, який не відповідає положенням статей 370, 374 цього Кодексу. Крім того, на думку прокурора, обраний засудженим захід примусу із застосуванням ст. 69 КК і без призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна не відповідає вимогам ст. 65 КК та є явно несправедливим через м`якість.
Від засудженого ОСОБА_6 і його захисника ОСОБА_8 на адресу суду надійшли заяви про здійснення касаційного розгляду за їх відсутності.

За вироком Ковпаківського районного суду м. Сум від 17 червня 2015 року засуджено до покарання у виді позбавлення волі:
- ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15 і ч. 1 ст. 289 КК на строк 1 рік; за ч. 2 ст. 289 КК із застосуванням ст. 69 КК на строк 1 рік 6 місяців без конфіскації майна, а на підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів йому визначено остаточне покарання на строк 1 рік 6 місяців без конфіскації майна;
- ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 289 КК із застосуванням ст. 69 КК на строк 3 роки 6 місяців без конфіскації майна, а на підставі ч. 4 ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Сумського районного суду Сумської області від 07 квітня 2015 року, більш суворим, призначеного за цим вироком, визначено остаточне покарання на строк 3 роки 6 місяців без конфіскації майна.
Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнано винуватими у вчиненні за попередньою змовою групою осіб за обставин, викладених у вироку, незаконного заволодіння транспортним засобом, а ОСОБА_6 також у закінченому замаху на незаконне заволодіння транспортним засобом.
Як установив суд, 09 вересня 2014 року близько 00.10 год. ОСОБА_6 у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на АДРЕСА_3 , намагався заволодіти належним ОСОБА_9 автомобілем АЗЛК 2140 (державний номерний знак НОМЕР_1 ) вартістю 5078,72 грн. Однак він не зміг запустити двигун автомобіля, тому злочин не було закінчено з причин, що не залежали від волі ОСОБА_6 .
Крім того, близько 00.30 год. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою групою осіб, знаходячись біля будинку № 41 на вул. Ковпака, заволоділи належним ОСОБА_10 автомобілем ГАЗ-3302 (державний номерний знак НОМЕР_2 ) вартістю 50 508,36 грн.

Апеляційний суд Сумської області, частково задовольнивши апеляційну скаргу прокурора, скасував вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_7 заходу примусу і 09 вересня 2015 року ухвалив новий вирок, яким призначив ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 289 КК із застосуванням ст. 69 цього Кодексу покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців без конфіскації майна. На підставі ч. 4 ст. 70 КК призначене за цим вироком покарання та покарання, призначене за вироком Сумського районного суду Сумської області від 07 квітня 2015 року у виді позбавлення волі на строк 3 роки з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік, постановлено виконувати самостійно.
Крім того, ухвалюючи новий вирок, апеляційний суд вирішив вважати ОСОБА_6 засудженим до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 2 ст. 15 і ч. 1 ст. 289 КК із застосуванням ст. 69 КК на строк 1 рік; за ч. 2 ст. 289 КК із застосуванням ст. 69 КК на строк 1 рік 6 місяців без конфіскації майна, а на підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів йому визначено остаточне покарання на строк 1 рік 6 місяців без конфіскації майна. У решті вирок місцевого суду залишено без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримання касаційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши наведені у скарзі доводи, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково на таких підставах.
У силу ст. 370 КПК судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, а вирок апеляційного суду також відповідати вимогам, зазначеним у статтях 374, 420 цього Кодексу. При цьому законним є рішення, якщо воно ухвалено судом із дотриманням приписів щодо кримінального провадження, передбачених кримінальним процесуальним Кодексом.

Відповідно до правил статей 404, 407 КПК апеляційний суд переглядає вирок місцевого в межах апеляційної скарги і за наслідками розгляду має право скасувати його повністю або частково та ухвалити новий вирок, у якому зобов`язаний навести належні й достатні мотиви та підстави прийнятого рішення з урахуванням ст. 409 цього Кодексу. Водночас згідно із законодавчими положеннями вирок суду першої інстанції може бути скасовано й ухвалено новий лише за наявності перелічених у ч. 1 ст. 420 КПК правових підстав і в тій частині, де йдеться про погіршення становища обвинуваченого. Зокрема, у разі: необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення; необхідності застосування більш суворого покарання; скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції; неправильного звільнення засудженого від відбування покарання. У випадку пом`якшення призначеного покарання та інших змін вироку місцевого суду, що не тягнуть за собою погіршення становища обвинуваченого, суд апеляційної інстанції, керуючись положеннями ст. 408 КПК, постановляє ухвалу.

При перегляді вироку щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 апеляційний суд не дотримався зазначених вимог, що в силу ст. 412 вказаного Кодексу є істотним порушенням кримінального процесуального закону та є підставою для скасування судового рішення.

Так, за матеріалами провадження, вирок суду першої інстанції, крім засудженого ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_9 , оскаржив в апеляційному порядку прокурор. Суть доводів останнього в апеляційній скарзі зводилася лише до неправильного застосування ч. 4 ст. 70 КК при призначенні ОСОБА_7 заходу примусу за сукупністю злочинів. Заявивши вимогу про скасування у відповідній частині вироку місцевого суду та про ухвалення нового, прокурор фактично порушив питання про зміну оскаржуваного рішення, оскільки просив на підставі ч. 4 ст. 70 КК визначити про самостійне виконання покарань, призначених ОСОБА_7 за вироками від 17 червня і 07 квітня 2015 року. При цьому у скарзі не оспорював правильності застосування ст. 69 КК та справедливості призначеного ОСОБА_7 і ОСОБА_6 заходу примусу.

Потерпілий ОСОБА_9 також не порушував питання про погіршення становища засуджених, навпаки, просив апеляційний суд пом`якшити ОСОБА_6 покарання, застосувавши ст. 75 КК. Так само на суворість покарання покликався ОСОБА_6 у поданій апеляційній скарзі.

Апеляційний суд, задовольняючи частково апеляційну скаргу прокурора, належно не проаналізував її змісту. Скасувавши вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 у частині заходу примусу, ухвалив новий вирок, яким призначив засудженому за ч. 2 ст. 289 КК покарання із застосуванням ст. 69 КК у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців (тобто менше за розміром, ніж обрав місцевий суд) і, керуючись ч. 4 ст. 70 КК, прийняв рішення про самостійне виконання цього покарання та покарання, призначеного за вироком Сумського районного суду Сумської області від 07 квітня 2015 року. Отже, апеляційний суд, усуваючи допущені місцевим судом порушення ч. 4 ст. 70 КК, на які вказував прокурор, не погіршив правового становища ОСОБА_7 . А відтак процесуальних підстав для ухвалення нового вироку не було.

Як убачається зі справи, за наслідками апеляційного розгляду також не погіршено становища ОСОБА_6 . Натомість до нього застосовано ст. 69 КК. Звідси і відсутність правових підстав для вирішення апеляційних скарг указаного засудженого та потерпілого ОСОБА_9 шляхом ухвалення нового вироку.
Водночас, зменшуючи розмір покарання, призначеного ОСОБА_7 місцевим судом із застосуванням ст. 69 КК, апеляційний суд фактично не дослідив даних про особу винного, які всебічно його характеризують, що суперечить загальним засадам призначення покарання, та не навів переконливих мотивів прийняття такого рішення.
Таким чином, доводи, наведені в касаційній скарзі прокурора, щодо невідповідності вироку апеляційного суду вимогам статей 370, 374, 420 КПК є обґрунтованими.
З огляду на викладене вирок суду апеляційної інстанції не може залишатися в силі, адже його було ухвалено з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону. Тому він на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК підлягає скасуванню, а кримінальне провадження призначенню на новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Разом із тим, зважаючи на положення ст. 424 КПК, та оскільки сторона обвинувачення в апеляційній скарзі не порушувала питання про скасування вироку місцевого суду саме через неправильне застосування ст. 69 КК й необхідність призначення засудженим додаткового покарання конфіскації майна, доводи про це в касаційній скарзі прокурора є неприйнятними. Відтак касаційну скаргу прокурора слід задовольнити частково.
Новий розгляд у порядку апеляційної процедури належить здійснити у повній відповідності з чинним законодавством, ретельно перевірити всі доводи, наведені в апеляційних скаргах, а також інші доводи, викладені у касаційній скарзі прокурора, дати на все вичерпну відповідь і з урахуванням приписів ст. 439 КПК ухвалити справедливе рішення, що відповідає положенням ст. 370 цього Кодексу.
Керуючись статтями 433, 436, 441, 442 КПК, суд
п о с т а н о в и в:
Касаційну скаргу прокурора задовольнити частково.
Вирок Апеляційного суду Сумської області від 09 вересня 2015 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3