Справа № 405/4372/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 вересня 2016 року Ленінський районний суд м.Кіровограда в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

адвоката: ОСОБА_4

потерпілої: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за кримінальним провадженням №0004833 від 14.04.2016 р. за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, гр. України, з середньою спеціальною освітою, працюючого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, за таких обставин.

13.04.2016 року, приблизно в 21:30 год., ОСОБА_6 знаходився на будинку АДРЕСА_1 , де між ним та потерпілою ОСОБА_5 , на грунті ревнощів, виник конфлікт. Під час конфлікту у ОСОБА_6 виник намір на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій. Реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, та цілеспрямовано, ОСОБА_6 взяв з кухні ніж, та умисно, тримаючи ніж в правій руці, наніс один удар потерпілій в грудну клітину зліва, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 згідно висновку експерта № 722 від 19.05.2016 року тілесні ушкодження у виді: рани грудної клітини зліва на рівні 3-4 ребер, яка продовжується каналом, який проникає в плевральну порожнину з пошкодженням лівої легені та діафрагми, пошкодження ускладнилось пневматориксом, що відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, яке є небезпечним для життя в момент заподіяння.

Суд кваліфікує діяння ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 121 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 , свою вину у вчиненні злочину визнав повністю, не заперечив проти фактичних обставин кримінального правопорушення і показав, що станом на квітень 2016 року перебував у цивільному шлюбі з потерпілою. Проживали разом по АДРЕСА_1 , на той час відносини між ними ускладнились. 13.04.2016 року після роботи запросив у гості товариша, щоб разом випити пива. В 19:00 год. скупився і пішов додому, товариш мав прийти пізніше. Потерпілої дома не було, по телефону повідомив потерпілу, що буде дома з товаришем. Під час відпочинку з товаришем, приблизно в 21:20 год. прийшла потерпіла, яка не захотіла до них приєднуватись. Проживали з потерпілою в одній кімнаті, у цій же кімнаті пили пиво з другом, в той час потерпіла лягла відпочивати. Він поставив для товариша відеокліп, а сам хотів вийти покурити. В цей час почув, як потерпіла зробила комплімент товаришу, ці слова його дуже збентежили, він, не роздумуючи схопив ніж, який був на кухні, підійшов до потерпілої і ударив її ножем. Вказав, що не пам`ятає що відбувалось далі. Пояснив, що так вчинив на грунті ревнощів, оскільки є ревнивим. На той час випили удвох з товаришем приблизно 1 літр пива, інше спиртне не вживали, все сталось дуже швидко. Те що відбулось став усвідомлювати коли приїхала швидка допомога і міліція. На даний час спільно з потерпілою не прпоживають, але спілкуються. Ствердив, що відшкодував потерпілій 4 тис. грн. Розмір матеріальної шкоди визнає в повному обсязі. Згоден з тим, що завдав потерпілій моральних страждань, вважає що розмір моральної шкоди є завищеним.

У вчиненному розкаявся.

З урахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_6 визнав фактичні обставини кримінального правопорушення і проти них не заперечив, суд у відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Потерпілою ОСОБА_5 заявлено цивільний позов на відшкодування матеріальної шкоди у сумі 9560 грн. 16 коп. та на відшкодування моральної шкоди у розмірі 60 000 грн., а також на відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 1000 грн. Під час судового розгляду потерпіла зменшила розмір позовних вимог та просила стягнути з обвинуваченого 9 тис. грн. матеріальної шкоди та 40 тис. грн. моральної шкоди, від відшкодування витрат на правову допомогу відмовилась.

Допитана в судовому засіданні в частині заявленого цивільного позову потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що їй завдано моральних страждань, оскільки із-за отриманих тілесних ушкоджень втратила роботу, на даний час не працює. Вказала, що проходила курс лікування з квітня по 1 липня 2016 року. Постійно відчуває болі в області грудної клітини і черевної порожнини, на даний час вживає обезболюючі препарати. Ствердила, що коли перебувала на амбулаторному лікуванні обвинувачений надавав матеріальну допомогу, сплатив їй 4 тис. грн. Зменшила розмір моральної шкоди до 40 тис. грн. Саме цю сумму просила стягнути з обвинуваченого. Вважає, що до обвинуваченого можливо застосувати умовний термін покарання.

Виходячи з того, що цивільний позов доведений в судовому засіданні, не заперечується обвинуваченим, суд вважає, що позов щодо відшкодування матеріальної шкоди підлягає задоволенню у повному обсязі на суму 9 тис. грн. Суд також прийшов до висновку про наявність причинного зв`язку між винними діями обвинуваченого ОСОБА_6 і негативними наслідками, що настали для потерпілої, а тому потерпіла могла переносити моральні страждання. В судовому засіданні потерпілою доведено, що у зв`язку з нанесенням тілесного ушкодження вона переносила негативні емоції та відчувала дискомфорт, що призводило до душевних переживань та моральних страждань.

Враховуючи наведене, виходячи з положень ст.23 ЦК України, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню на суму 25 тис. грн.
Вирішуючи питання щодо призначення міри покарання ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, як особа характеризується позитивно, працюючий, раніше не судимий.

Обставинами, пом`якшуючими покарання, для обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття, добровільне часткове відшкодування завданої шкоди.
Обставин, обтяжуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно до ст. 67 КК України судом не визнано.
З урахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи винного, який раніше не судимий, позиції потерпілої, яка вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_6 , без відбування покарання, відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 , від відбування покарання з випробуванням.

Суд прийшов до висновку, що саме таке призначене покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 , і попередження нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 368, 371, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним за ч. 1 ст.121 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 , від відбування покарання з іспитовим строком на 3 ( три ) роки.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 , не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід ОСОБА_6 , судом не обирався.

Стягнути з ОСОБА_6 , на користь потерпілої ОСОБА_5 9 тис. грн. матеріальної шкоди та 25 тис. грн. моральної шкоди.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський райсуд м. Кіровограда протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ленінського районного суду
м. Кіровограда ОСОБА_1