Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/483/16 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.317, ч.2 ст.309 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2016 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 січня 2016 року, якою обвинувальний акт за кримінальним провадженням щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, розлученого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.317, ч.2 ст.309 КК України повернуто прокурору Запорізької міської прокуратури №3 для виконання вимог ст. 291 КПК України,
ВСТАНОВИЛА:
повертаючи обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 суд у своїй ухвалі зазначив, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України, т.я. фактичні обставини кримінального провадження, які прокурор вважає встановленими, викладені не конкретно, мають протиріччя відносно кваліфікації вчинених обвинуваченим злочинів, а саме: ОСОБА_7 звинувачений у незаконному наданні свого помешкання для вживання та виготовлення наркотичних засобів за адресою, за якою обвинувачений не зареєстрований.

При цьому, в обвинувальному акті не зазначено про те, на якій підставі обвинувачений знаходився в цьому приміщенні та виготовлював наркотичні засоби для подальшого їх вживання своїми знайомими, тобто, прокурором не зазначене про те, яке відношення ОСОБА_7 має до приміщення, в якому він, разом із знайомими, знаходився в момент обшуку квартири. Крім того, в день обшуку, в приміщенні, в якому знаходились обвинувачений та його знайомі, були виявлені та вилучені інші наркотичні засоби, однак при цьому, обвинувачений ОСОБА_7 звинувачений у зберіганні наркотичних засобів без мети збуту. Тобто, обвинувачення сформульоване поверхово та має протиріччя в кваліфікації злочинів.

Крім того, в реєстрі матеріалів досудового розслідування, прокурором не зазначені висновки судово-хімічних експертиз наркотичних засобів, на які йде посилання в обвинувальному акті, як на докази звинувачення ОСОБА_7 , а також, прокурором не зазначене, який саме запобіжний захід був обраний обвинуваченому ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі прокурор вважає, що при винесенні даної ухвали судом порушено вимоги ст. 411 КПК України, а саме висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Вказує, що в обвинувальному акті в анкетних відомостях обвинуваченого зазначено, що ОСОБА_7 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 де і виявлено незаконне зберігання наркотичних засобів без мети збуту, а також факт незаконного надання приміщення для вживання та виготовлення наркотичних засобів.

Крім того, під час проведення підготовчого судового засідання судом перевірено анкетні дані обвинуваченого ОСОБА_8 , який підтвердив, що зареєстрований по АДРЕСА_1 та фактично проживає в квартирі, яка належить його матері за адресою: АДРЕСА_2 . Однак, судом залишено поза увагою фактичне місце проживання ОСОБА_7 та акцентовано увагу на адресу його реєстрації.

Перебування інших осіб в квартирі в момент виявлення та вилучення у ОСОБА_7 наркотичних засобів не є підтвердженням факту збуту наркотичних засобів, а є лише підтвердженням факту зберігання наркотичних засобів.

В обвинувальному акті викладено, відповідно до вищевказаних вимог, всі обставини, які прокурор вважав встановленими, тобто порушень ст. 291 КПК України у даному випадку не вбачається.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 338 КПК України, прокурор має право, з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення, змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, що судом було проігноровано.

Вказане процесуальне рішення можливо лише після дослідження доказів наданих за кримінальним провадженням стороною обвинувачення під час судового розгляду.

Оскільки в обвинувальному акті зазначено про витрати на залучення експерта для проведення судово-хімічної експертизи № 1490 від 05.10.2015 року та вказано, що 19.10.2015 року Ленінським судом м. Запоріжжя підозрюваному ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, тому порушень вимог КПК України у даному випадку не вбачається, а не зазначення вказаних відомостей в реєстрі матеріалів досудового розслідування не є достатньою фактичною і юридичною підставою для повернення обвинувального акту зі стадії підготовчого провадження.

У зв`язку з викладеним, прокурор просить ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 січня 2016 року про повернення обвинувального акту зі стадії підготовчого провадження по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_7 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.317, ч.2 ст.309 КК України скасувати. Направити обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.317, ч.2 ст.309 КК України на новий розгляд у підготовчому засіданні до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
Згідно до вимог ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Разом з тим, виходячи з норм закону, викладених в ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд зобов`язаний перевірити матеріали кримінального провадження, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття судових рішень, передбачених ч. 3 цієї статті, вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду. При цьому у підготовчому провадженні не вирішується питання про доведеність вини обвинуваченого, оскільки це прерогатива суду під час судового розгляду, завдання цього провадження є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду.
Згідно тексту обвинувального акту, орган досудового розслідування таким чином виклав фактичні обставини події, що є предметом дослідження в провадженні, що формулювання обвинувачення маєпротиріччя відносно кваліфікації вчинених обвинуваченим злочинів, тобто необхідні для прийняття судового рішення.
Колегія суддів вважає, що вказівки суду щодо невідповідності обвинувального акту відносно ОСОБА_7 вимогам ст. 291 КПК України, не суперечать нормі вказаного закону, а підстави, на які послався суд першої інстанції у своїй ухвалі, перешкоджають розгляду обвинувачення щодо ОСОБА_7 в судовому засіданні, оскільки такі обставини свідчать про неконкретність обвинувачення, тобто перешкоджають реалізації права на захист обвинуваченого.

За таких обставин колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не можуть бути визнані обґрунтованими, а тому ухвала суду не підлягає скасуванню за підстав, наведених в скарзі.

Крім того, колегія суддів вважає за потрібне доповнити ухвалу місцевого суду щодо кваліфікуючих ознак вчинених обвинуваченим злочинів.
Як вбачається з обвинувального акту ОСОБА_7 скоїв злочини, передбачені ч.1 ст.317 КК України, кваліфікуючою ознакою якого є: незаконне надання приміщення для вживання та виготовлення наркотичних засобів та ч.2 ст.309 КК України, кваліфікуючою ознакою якого є: незаконне зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинений повторно.
Згідно зі ст. 32 КК України, повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.
У зв`язку з викладеним, колегія вважає, що в діях ОСОБА_7 відсутня така кваліфікуюча ознака, як повторність, а тому дії останнього слід кваліфікувати за ч.2 ст.309 КК України, як незаконне зберігання наркотичних засобів без мети збуту, особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 317 КК України.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 січня 2016 року, якою обвинувальний акт за кримінальним провадженням щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.317, ч.2 ст.309 КК України повернуто прокурору Запорізької міської прокуратури №3 для виконання вимог ст. 291 КПК України залишити без змін, з доповненнями викладеними в мотивувальній частині ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4