Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/3998/15-к
Провадження № 1-кп/553/30/2016
В И Р О К
Іменем України
24.03.2016м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві матеріали кримінального провадження, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтави, громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, який має неповнолітню дитину, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

22.01.2002 року Київським районним судом м. Полтави за ст. 141 ч. 2 КК України до 1 року позбавлення волі з випробуванням на 1 рік;

18.01.2006 року Київським районним судом м. Полтави за ст. 186 ч. 2, ст. 309 ч. 1, ст. 70 ч. 1 КК України до 4 років позбавлення волі з випробуванням на 3 роки;

03.05.2006 року Октябрським районним судом м. Полтави за ст. 186 ч. 2, ст. 190 ч. 2, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі з випробуванням на 2 роки; 5.07.2006 року Октябрським районним судом м. Полтави визначений порядок застосування покарання за вироками від 18.01.2006 року та від 3.05.2006 року шляхом часткового складення та остаточно визначено покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі з випробуванням на 3 роки;

10.10.2007 року Октябрським районним судом м. Полтави за ст. 186 ч.2, 190 ч.2, 309 ч. 2, ст. 190 ч. 2, ст. 309 ч. 2, ст. 263 ч. 2, ст. 70 ч. 1, 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі; Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 16.01.008 року дії зі ст. 186 ч.2 КК України перекваліфіковані на ст. 190 ч.2 КК України та призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 70 ч.4 КК України визнаний засудженим до 4 років 3 місяців позбавлення волі остаточно визнаний засудженим до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

20.06.2008 року Октябрським районним судом м. Полтави за ст. 186 ч. 2, ст. 190 ч. 2, ст. 263 ч. 2, ст. 309 ч. 2, 70 ч.4 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

14.03.2011 року Октябрським районним судом м. Полтави за ст. 186 ч. 2, ст. 190 ч. 2, ст. 185 ч. 2, 70, 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;

9.04.2012 року Київським районним судом м. Полтави за ст. 190 ч.2, 70 ч.4 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі;

30.09.2015 року Ленінським районним судом м. Полтави за ст.15 ч.3, ст. 185 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі з випробуванням на 2 роки;

В теперішній час в провадженні Октябрського районного суду м. Полтави знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 за ст. 186 ч.2, 190 ч.2 КК України,

за статтею 185 ч.2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_6 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, за наступних обставин. 10 серпня 2015 року близько 13 год. 00 хв., ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перебуваючи в дачному кооперативі «Дружба», що по вул. Гороховій 10 в м. Полтаві, шляхом вільного доступу, таємно викрав належний ОСОБА_8 металевий вагончик вагою 5 т., вартістю 15000 грн. Після цього ОСОБА_6 з місця злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Окрім цього, на початку серпня 2015 року, ОСОБА_6 діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перебуваючи в дачному кооперативі «Дружба», що по вул. Гороховій 10 в м. Полтава, шляхом вільного доступу, таємно викрав належний ОСОБА_8 металевий контейнер вагою 500 кг. вартістю 1500 грн., чим спричинив ОСОБА_8 майнової шкоди у розмірі 1500 грн. Після цього ОСОБА_6 з місця злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні винним себе в пред`явленому обвинуваченні визнав та показав, що влітку минулого 2015 року на дачній ділянці в Ленінському районі м. Полтави він побачив неподалік від дороги в кущах контейнер. Думав, що цей контейнер чи вагончик нікому не потрібний, викликав маніпулятор, та за його допомогою вивіз контейнер. В газеті він знайшов оголошення про прийом метала, зателефонував, зустрівся з покупцем на шосе та здав контейнер. В контейнер він не заглядав. Через кілька днів він знову приїхав на те саме місце, викликав маніпулятор та забрав другий контейнер. Йому невідомо чи були якісь речі в цих контейнерах, розглядав їх як металобрухт. Він усвідомлює, що спричинив шкоду потерпілій. Найменування та вартість викраденого обвинувачений не оспорював, цивільний позов визнав.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_6 в скоєнні таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненої повторно, підтверджується наступними доказами:

- показаннями потерпілої ОСОБА_9 , наданими в судовому засіданні про те, що в серпні 2015 року їй зателефонували сусіди та повідомили, що в неї з дачної ділянки викрали вагончик та контейнер. Це садівничий кооператив, розташований за адресою АДРЕСА_3 . ЇЇ дачна ділянка розташована поряд із дорогою. Вагончик вони з чоловіком придбали у 1986 році, він був прямокутної форми, розмірами десь два на вісім метрів, висотою біля двох метрів, вагою десь біля чотирьох тонн, а може і більше. В ньому були речі, дачний інвентар. Цей вагончик з вікнами, решітками на вікнах, по типу житлового будинку, тобто це був вахтовий двокімнатний вагончик. Він був пофарбований світло-зеленою краскою, вона вже розтріскалась від часу, оскільки його фарбували більше восьми років тому. Другий контейнер це залізний контейнер коричневого кольору, який застосовується при залізничних перевезеннях, його розміри десь 1,5 метри на 2 метри, висота біля 2 метрів. Він був пофарбований в коричневий колір десь біля восьми років тому. Його також придбав її чоловік у 1980-х роках. Крім того пояснила суду, що після смерті чоловіка, протягом останніх восьми років, вона періодично навідувалась на дачну ділянку приблизно раз на місяць, перевіряла чи все на місці,

- показаннями свідка ОСОБА_10 , наданими в судовому засіданні про обставини придбання контейнеру влітку 2015 року,

- показаннями свідка ОСОБА_11 , наданими в судовому засіданні про те, що його знайомий на ім`я ОСОБА_12 зателефонував йому та попросив придбати вагончик в його знайомих, в яких помер дідусь. Цього знайомого звали ОСОБА_13 . До нього приїхали люди на легковій машині, потім на маніпуляторі підвезли вагончик, який він придбав за 11700 гривень. Ключів від вагончику не було. Коли він потім його відчинив, з вагончику йшов неприємний затхлий запах, оскільки в ньому були дуже старі речі. Потім з`ясувалось, що в вагончику прогниле днище, у зв`язку з чим він його порізав та здав на металобрухт. Там були старі речі, розбите скло, садовий інвентар. Значну частину він спалив, оскільки речі були дуже старі, те, що залишилось здав на металобрухт. Цей вагончик був десь 3 на 10 метрів, висотою біля 2-2,5 метрів, пофарбований краскою сіро-зеленого відтінку, яка вицвіла від часу. В ньому було коло шести вікон, дерев`яні оббиті залізом двері. Вага вагончика складала від 4 до 5 тонн. Це не саморобний вагончик, а вахтовий варіант. За станом речей та затхлим запахом він зрозумів, що в цим вагончиком дуже давно ніхто не користувався.

Показання потерпілої ОСОБА_9 , свідків в сукупності з показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_6 повністю підтверджують дані про місце, час, спосіб та обставини вчинення обвинуваченим таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно.

Крім того вина обвинуваченого в скоєнні вказаного злочину підтверджується наступними наданими стороною обвинувачення доказами:

- протоколом огляду місця події від 25.09.2015 року з додатком фототаблицею, згідно якого предметом огляду є речі, які добровільно згідно заяви видав ОСОБА_11 працівникам міліції, а саме: садовий інвентар та інші побутові речі, які в липні 2015 року продав йому малознайомий громадянин на ім`я ОСОБА_13 разом з вагончиком;

- протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.09.2015 року,

- постановою про визнання речовими доказами речей, які знаходились у викраденому у потерпілої ОСОБА_9 вагончику, а саме: садового інвентарю, який в подальшому був переданий на зберігання власнику потерпілій ОСОБА_9

- протоколом огляду місця події від 17.10.2015 року за адресою: м. Полтава, вул. Горохова, 10, а саме неогородженої ділянки місцевості, яка розташована на відстані біля двох метрів від дороги.

Вказані докази в сукупності з показаннями обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_11 , не довіряти яким у суду немає жодних підстав, повністю підтверджують дані про місце, час, спосіб та обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненої повторно.

Проаналізувавши всі докази, досліджені в судовому засіданні, суд вважає доказаною вину обвинуваченого у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненої повторно.

В сукупності наведених доказів та їх аналізу суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за статтею 185 ч.2 КК України, так як він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_6 вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, обставини кримінального провадження, те, що злочин був вчинений обвинуваченим до постановлення попереднього вироку 30.09.2015 року, за яким йому було призначено покарання з випробуванням, особу обвинуваченого, те що він раніше судимий, задовільно характеризується за місцем проживання, те, що частина викраденого майна повернута потерпілій, визнання обвинуваченим в повному обсязі цивільного позову.

Відповідно до ст. 66 КК України суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання: каяття ОСОБА_6 у вчиненому.

Обставини, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання судом не встановлені.

З урахуванням тяжкості злочину, обставин вчинення злочину та особи винного, того, що злочин був вчинений обвинуваченим до постановлення попереднього вироку 30.09.2015 року, за яким йому було призначено покарання з випробуванням, суд приходить до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання і вважає за можливе звільнити ОСОБА_6 від покарання з випробуванням у відповідності зі ст. 75, 76 КК України та зобов`язати його не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості цивільного позову потерпілого ОСОБА_9 щодо відшкодування спричиненої матеріальної шкоди, суд виходить з принципів розумності справедливості та достатності. Враховуючи розмір заявлених позовних вимог, визначену вартість викраденого, позицію обвинуваченого ОСОБА_6 який визнав в повному обсязі заявлений цивільний позов, суд вважає необхідним цивільний позов задовольнити.

Речові докази у справі дві сапки, дві підставки під горщик, граблі, відра в кількості 2 одиниці, сито, тарілку, піднос, підставку, металеву коробку, які знаходяться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_9 суд вважає необхідним залишити за належністю потерпілій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 369-371, 373-376 КПК України, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним за статтею 185 ч.2 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від призначеного основного покарання у вигляді 3(трьох) років позбавлення волі з випробуванням строком на 3 (три) роки, якщо протягом встановленого судом іспитового строку він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього у відповідності зі ст. 76 КК України обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

На підставі статті 70 ч.4 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Ленінського районного суду м. Полтави від 30.09.2015 року у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі з випробуванням на 2 (два) роки, більш суворим, призначеним за даним вироком, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від призначеного основного покарання у вигляді 3(трьох) років позбавлення волі з випробуванням строком на 3 (три) роки, якщо протягом встановленого судом іспитового строку він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього у відповідності зі ст. 76 КК України обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 до ОСОБА_6 про стягнення спричиненої злочином матеріальної школи задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 16500 гривень в рахунок відшкодування спричиненої матеріальної шкоди.

Вирок може бути оскаржений сторонами судового провадження до Апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ленінського районного суду м.Полтави ОСОБА_1