печерський районний суд міста києва
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.11.2016 Печерський районний суд м. Києва у складі: головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, маючого середню освіту, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого:

вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 15.06.2004 за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений умовно-достроково з Піщанської ВК №59 Вінницької області за постановою Піщанського районного суду Вінницької області від 18.12.2006 з невідбутим строком 8 місяців 22 дні;

вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 26.06.2008 за ч.2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, 14.04.2010 звільнений умовно-достроково з Білоцерківської ВК №35Київської області згідно постанови Білоцерківського районного суду Київської області від 06.04.2010 з невідбутим строком 10 місяців 22 дні;

вироком Дарницького районного суду м. Києва від 27.06.2012 за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;

вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 26.03.2013 за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України, із застосуванням ст. ст. 70, 71 КК України, до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 01.08.2016 з Жовтневської ВК №17 згідно постанови Балаклійського районного суду Харківської області від 24.07.2014 на підставі ЗУ «Про амністію у 2014 році»,

- у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
29.02.2016 приблизно о 15 год. 20 хв. ОСОБА_6 , піднімаючись по східцям на станції метро «Площа Льва Толстого» КП «Київський метрополітен» помітив в кишені пальто, одягненого на потерпілій ОСОБА_7 , мобільний телефон, після чого у нього виник умисел на таємне викрадення майна останньої.

Реалізуючи зазначений умисел, ОСОБА_6 29.02.2016 приблизно о 15 год. 20 хв., перебуваючи на східцях станції метро «Площа Льва Толстого» КП «Київський метрополітен», підійшов ззаду до ОСОБА_7 , та, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, а для потерпілої та оточуючих вони є непомітними, своєю правою рукою повторно таємно витягнув із правої кишені пальто, одягненого на потерпілій ОСОБА_7 , мобільний телефон «Lenovo А 600» імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 , вартістю 1270 грн., який знаходився в чохлі вартістю 90 грн., з сім-картою з підключенням до оператора мобільного зв`язку «Лайф» та з сім-картою з підключенням до оператора мобільного зв`язку «МТС», які для потерпілої матеріальної цінності не представляють, на рахунку яких грошові кошти були відсутні, вказане майно поклав до правої кишені куртки, у яку був одягнений, та направився в сторону станції метро «Палац спроту» КП «Київський метрополітен», де біля сходів на переході між станціями метро «Площа Льва Толстого» та «Палац Спорту» КП «Київський метрополатен» був звтриманий праацівником поліції, який спостерігав за вказаними протиправними діями ОСОБА_6 , у зв`язку із чим останній не зміг довести злочин до кінця з причин, які не залежали від його волі.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю та щиро розкаявся. Зазначив, що умисел на викрадення належного ОСОБА_7 мобільного телефону у нього виник раптово, коли він побачив цей телефон. В подальшому не має наміру продовжувати протиправну поведінку.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 показала, що 29.02.2016 року поверталася після занять їхала зі станції метро «Виставковий центр» до станції метро «Площа Льва Товстого». Приблизно о 15-20 год. на зупинці «Площа Льва Товстого» вийшла з вагона метрополітена та стала підійматися по сходинах, при цьому вона слухала музику через навушники, які були підключені до мобільного телефону Lenovo A6000, що знаходився в правій кишені куртки. Звернула увагу на те, що музика перестала грати, зрозуміла що телефон викрадено. Після чого вона почала зупиняти людей, кричала що поцупили телефон і саме в цей час до неї підійшов працівник правоохоронних органів, який повідомив, що бачив, хто саме вчинив крадіжку та почав бігти намагаючись наздогнати обвинуваченого. Вона побігла за працівником міліції та побачила як він затримав обвинуваченого ОСОБА_8 , що був одягнений в чорний спортивний одяг. При цьому відзначила, що під час затримки обвинуваченого в нього випав її мобільний телефон та коли вона підбігла, телефон лежав на підлозі. Після чого до них підійшов ще один співробітник правоохоронних органів та вони направились до службового кабінету, де обвинувачений просив щоб вона не подавав заяву в міліцію. Також зазначила, що претензій щодо відшкодування збитків не має. Щодо покарання, яке слід призначити обвинуваченому, зазначила, що винна особа має понести покарання, достатнє для її виправлення, проте щодо виду і міри покарання покладається на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_9 показала, що працює старшим касиром на станції Київського метрополітену «Площа Льва Толстого». Приблизно о 16-00 год. в лютому місяці 2016 року під час технічної перерви вона вийшла в касовий зал, де до неї підійшов працівник міліції та попросив бути понятим. Понятим була добровільно. Вони пройшли до службового приміщення, в якому перебували обвинувачений ОСОБА_6 , потерпіла ОСОБА_7 , працівник міліції та ще одна понята, - ОСОБА_10 , яка також працює на станції. Після цього з куртки обвинуваченого ОСОБА_6 дістали мобільний телефон та потерпіла ОСОБА_7 повідомила, що цей телефон є її власністю. Всі документи, які складались працівниками міліції нею підписувались без зауважень та зміст самих документів вона вже не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_10 показала, що працює в КП «Київський метрополітен» та достовірно події не пам`ятає, пояснюючи тим, що пройшло дуже багато часу. При цьому повідомила, що в лютому місяці 2016 року під час її зміни на станції Київського метрополітену «Площа Льва Толстого» до неї підійшли працівники міліції та поросили бути понятою. Після чого вони пройшли до кімнати для харчування персоналу, де вона підписала складений працівниками міліції протокол, проте, що саме було записано в протоколі та самі обставини подій, що мали місце, вона не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_11 показав, що працює в Лінійному управлінні Національної поліції у м. Києві. В лютому 2016 року перебуваючи на службі на станції Київського метрополітену «Площа Льва Толстого», знаходячись на платформі на пересадочному вузлі в сторону станції метро «Палац спорту» помітив, що на східцях обвинувачений ОСОБА_6 сунув руку до бокової кишені потерпілої ОСОБА_7 , та відстебнувши навушники від телефону, здійснив його викрадення, після чого поклав викрадений телефон до кишені своєї куртки. Він, свідок, відразу побіг за обвинуваченим та наздогнавши його, здійснив затримання. Також повідомив, що під час затримання обвинувачений чинив опір та в момент затримання телефон впав на підлогу, який в подальшому підняла потерпіла ОСОБА_7 . Після чого обвинуваченого відвели в кімнату міліції, потерпілу, - в кімнату прийому слідчих, та була викликана слідчо оперативна група.

Згідно висновку судової товарознавчої експертизи №8-04/149 від 30.03.2016, ринкова вартість представленого на експертизу смартфона торгової марки «Lenovo» модель «А6000», при умові працездатності, станом на 29.02.2016, без урахування вартості відсутніх комплектуючих, могла становити 1270,00 грн., при умові, що товарний стан об`єкта на момент проведення експертизи відповідає товарному стану на момент скоєння злочину.

На підставі означеного, дослідивши докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд за результатами судового розгляду дійшов висновку, що умисні дії ОСОБА_6 , які виразились в закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, мали місце та мають бути кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, вина обвинуваченого у вчиненні зазначеного злочину доведена.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєного злочину (який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості), особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, суд враховує повне визнання обвинуваченим вини, щире каяття.

Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання, є рецидив злочинів.

В якості ознак, що характеризують особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, неофіційно працює залучається фізичною особою підприємцем ОСОБА_12 до підрядних робіт, пов`язаних з ремонтом та будівництвом житлових та нежитлових приміщень тощо на території ринку «Троєщина», та приватним підприємцем ОСОБА_12 характеризується позитивно, раніше неодноразово судимий, в тому числі за умисні корисливі злочини, відбував реальні строки покарання, з 11.08.2011 перебуває під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом із діагнозом розлади психіки і поведінки внаслідок вживання наркотичних та інших психоактивних речовин, синдром залежності, на обліку нарколога не перебуває

Враховуючи викладені дані про особу винного, усі обставини справи, ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця, суд вважає неможливим виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, та вважає, що покаранням, необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України.

Цивільні позови у справі не заявлено, речові докази відсутні, процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого в повному обсязі.

Підстав для зміни застосованого до ОСОБА_6 запобіжного заходу до набрання вироком суду законної сили не встановлено.

Керуючись ст. ст. 373. 374, 475 КПК України, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців.

До набрання вироком суду законної сили застосований до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту залишити без змін.

Цивільний позов у справі не заявлено, речові докази відсутні.

Процесуальні витрати за залучення експерта для проведення судової товарознавчої експертизи №8-04/149 від 30.03.2016 стягнути з обвинуваченого в повному обсязі.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його оголошення через Печерський районний суд м. Києва.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити учасникам кримінального провадження після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1