Справа № 305/1265/16-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

04.08.2016 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , розглянув у закритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 11-сс/777/218/16 за поданою в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , апеляційною скаргою його захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 25.07.2016 про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Оскарженою ухвалою слідчого судді від 25.07.2016 задоволено погоджене прокурором клопотання старшого слідчого СВ Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 від 25.07.2016 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч.3 ст.15 ч.3 ст.152 КК України (незакінчений замах на зґвалтування, вчинене групою осіб), ч.2 ст.186 КК України (відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого),за таких обставин.
Так, 20.07.2016, біля 12 год. 15 хв., в лісі біля полонини Шиса, поблизу смт. Ясіня Рахівського району Закарпатської області, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, рухаючись на гужовому возі ґрунтовою дорогою вниз по схилу із полонини, зустріли ОСОБА_10 , яка йшла їм на зустріч, звернулися до неї та під час розмови запропонували їй вступити з ними в статеві відносини.
Після відмови ОСОБА_10 , при її намаганні втекти і залишити їх, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 наздогнали її та з метою вчинення з нею статевого акту, проти її волі групою осіб біля 30 хвилин чіплялися руками за її одяг і за різні частини тіла, із застосуванням фізичної сили утримували її за руки, сіпали і виривали із її рук дві трекінгові палиці, якими вона, захищаючись від нападу, відгороджувалася від них, тримаючи палиці перед собою.
ОСОБА_9 із застосуванням фізичної сили, повалив на землю ОСОБА_10 та висловив погрозу вбивством. Однак, в цей час по дорозі до даного місця підходила група людей, тоді ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , побачивши їх, втекли з місця події і таким чином не довели вчинення злочину до кінця з причин, що не залежали від їх волі, не вчинивши усіх дій, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця.
Крім того ОСОБА_6 підозрюється ще й в тому, що він у вказані вище місці дату та час, за вказаних обставин, під час вжиття потерпілою ОСОБА_10 дій, пов`язаних із захистом від вказаного вище нападу (відгородження від нападників трекінговими палицями), а також її наміру зателефонувати по допомогу, вихопив з рук ОСОБА_10 мобільний телефон телефон «Nokia С6-01/3», серійний номер ІМЕІ НОМЕР_1 з карткою мобільного оператора «Лайф Селл» вартістю 1 000 грн., після чого із кишені рюкзака ОСОБА_10 відкрито вийняв гроші в сумі 84 грн., які разом з мобільним телефоном привласнив.
Слідчий звернувся до суду з відповідним клопотанням, яке обґрунтував тим, що підозрюваний ОСОБА_6 , не визнавши своєї вини, приховавши частину викраденого ним майна (сім-картку і картку пам`яті мобільного телефону), обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, за вчинення останнього (ч.3 ст.15 ч.3 ст.152, ч.2 ст.186 КК України) передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до дванадцяти років; встановлено передбачені п. 1-4 ч.1 ст.177 КПК України ризики: 1) перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_6 може переховувався від органів досудового розслідування та суду, 2) знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, 3) незаконно впливати на потерпілу і свідків у даномі кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином .
Тому слідчий вважає, що інші, менш суворі ніж тримання під вартою запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
В обґрунтування повідомленої ОСОБА_6 підозри слідчий посилається на наявні в матеріалах кримінального провадження докази: показання потерпілої ОСОБА_10 від 22.07.2016, свідків: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 від 21.07.2016, протоколом огляду речей від 22.07.2016.
Відповідно до ухвали слідчого судді, при вирішенні ним питання про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховано наявність обґрунтованої підозри, вагомі докази у вчиненні цим підозрюваним кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.152, ч.2 ст.186 КК України, конкретні обставини вчинених правопорушень, а також існування ризиків, що підозрюваний ОСОБА_6 намагатиметься переховуватися від органів досудового розслідування, вчиняти спроби щодо знищення або схову речей, які можуть мати істотне значення для встановлення істини у справі.
Окрім того, як визнав слідчий суддя, вказані кримінальні правопорушення отримали широкий резонанс в суспільстві.
Слідчий суддя не визначив відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України в якості альтернативного запобіжного заходузаставу, в розмірі, достатньому для виконання підозрюваним/обвинуваченим процесуальних обов`язків у разі її сплати, посилаючись на положення ч.4 ст.183 КПК України, відповідно до п.1 якого слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_14 просить скасувати постановлену щодо його підзахисного вказану ухвалу слідчого судді від 25.07.2016 і постановити нову, якою застосувати стосовно ОСОБА_6 інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою особисте зобов`язання або домашній арешт.
Обґрунтовуючи свої вимоги, захисник вказує, що підозрюваний не має на меті уникати кримінальної відповідальності, оскільки не визнає свою вину у вчиненні злочину, передбаченого «ст.152 КК України».
Вказує, що ОСОБА_6 молодий за віком, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має постійне місце проживання. Також підозрюваний стверджує, що не намагатиметься переховуватись, а сприятиме слідству у з`ясуванні обставин даної справи, оскільки особисто зацікавлений в тому, щоб дана справа чим швидше закінчилась та він міг продовжувати спокійне життя.
Вважає, що до підозрюваного цілком можливим було б застосувати домашній арешт або особисте зобов`язання, не порушуючи норми КПК України. Тримання під вартою є занадто суворим запобіжним заходом, не відповідає судовій практиці ЄСПЛ та України.
З процесуальних документів не зрозуміло обґрунтованість підозри у вчиненні злочину, який інкримінується ОСОБА_6 , така не підтверджена жодним доказом.
До клопотання слідчим не надано висновків експерта про стан алкогольного сп`яніння підзахисного, не надано висновку по факту спричинення ОСОБА_10 будь-яких тілесних ушкоджень.
Клопотання (слідчого) обґрунтоване лише на показаннях самої ОСОБА_10 та неповнолітнього свідка.
Прокурор та слідчий не довели слідчому судді належним чином неможливість застосування до підозрюваного, зважаючи на дані про його особу, більш м`якого запобіжного заходу, а тому захисник вважає вказаний запобіжний захід невмотивовано жорстким.
В судовому засіданні апеляційного суду підозрюваний запевняв апеляційний суд, що жодних намірів ухилятися від органу досудового розслідування та суду не має, як і перешкоджати розслідуванню провадження; вину визнає частково що стосується незаконного заволодіння за вказаних вище обставин мобільним телефоном потерпілої; має постійне зареєстроване місце проживання. За наведених у повідомленій йому підозрі обставин лише приставав до потерпілої ОСОБА_10 з метою відкритого заволодіння її мобільним телефоном, а пізніше й грошима із застосуванням насильства. Зазначає, що жодним чином ні він, ні його брат ОСОБА_9 не мали наміру вчиняти зґвалтування потерпілої, вважає, що остання помилково сприйняла події, що відбувалися між нею та ними 20.07.2016, біля 12 год. 15 хв., в лісі біля полонини Шиса, поблизу смт. Ясіня Рахівського району.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи: захисника та підозрюваного ОСОБА_6 на підтримання апеляційної скарги сторони захисту з наведених у ній обставин, прокурора, яка заперечила проти апеляційної скарги захисника, посилаючись на наявність ризику впливу підозрюваного на неповнолітнього свідка ОСОБА_11 , обговоривши доводи сторін та вивчивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, колегія апеляційного суду визнає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 не підлягає задоволенню з таких підстав.
З ухвали слідчого судді та матеріалів клопотання слідує, що наведені в зазначеному клопотанні слідчого обставини, на підставі яких слідчий дійшов висновку про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялися при розгляді клопотання.
При цьому були заслухані підозрюваний та його захисник, доводи прокурора та слідчого, а також досліджені матеріали, якими обґрунтовуються доводи клопотання про застосування запобіжного заходу (а.п. 30-32).
У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним чи обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється чи обвинувачується.
Розглядаючи клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , слідчий суддя дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання вказаного запобіжного заходу, а саме: мети і підстав застосування запобіжного заходу; обставини, що враховуються при його обранні і дав їм належну оцінку.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Слідчим суддя обґрунтував, чому інший більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Слідчим та прокурором доведено у суді, чому саме тримання під вартою ОСОБА_6 , з огляду на дані, що характеризують його особу, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку останнього, а інші, менш суворі запобіжні заходи, зокрема домашній арешт, будуть для цього недостатніми для запобігання відповідним, наведеним вище ризикам.
Поряд з іншими обставинами обґрунтовано враховано ще й суворість покарання за передбачені ч.3 ст.15 ч.3 ст.152 та ч.2 ст.186 КК України кримінальні правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 .
Апеляційний суд також бере до уваги наведені у клопотанні слідчого доводи про те, що за вчинення протиправних дій, у яких підозрюється ОСОБА_6 за ч.3 ст.15 ч.3 ст.152 КК України, може бути призначено покарання у виді позбавлення волі строком до дванадцяти років. При цьому враховується й те, що поряд з цим злочином, який є особливо тяжкий, ОСОБА_6 вчинив щодо потерпілої ще й інший умисний злочин проти власності, із застосуванням насильства, передбачений ч.2 ст.186 КК України, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким.
Отже, застосування у відношенні ОСОБА_6 найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою виправдовує обмеження конституційних прав особи на свободу, враховуючи наявність наведених у клопотанні слідчого та оскарженій ухвалі слідчого судді ризиків, які апеляційний суд вважає реальними та такими, що можуть негативно відбитися на результатах розслідування кримінального провадження, у разі, якщо їм не запобігти та у разі їх настання.
Тому слідчий суддя правильно застосував до ОСОБА_6 найсуворіший запобіжний захід відповідно до ст.183 КПК України.
Разом з тим не можна брати до уваги висновок слідчого судді про те, що однією з підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 є «широкий резонанс в суспільстві, який отримало дане кримінальне правопорушення» така обставина не передбачена ст.178 КПК України, як така, що враховується при обранні запобіжного заходу.
Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність його соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан; наявність судимостей .
Апеляційний суд відповідно до вимог ст.178 КПК України враховує відносну вагомість наявних доказів про вчинення саме цим підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.152 КК України, достатню вагомість доказів про вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, відсутність родини й утриманців, міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання та репутацію за місцем проживання характеризується виключно позитивно, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався; ОСОБА_6 ємолодим за віком та має постійне місце проживання.
Однак, лише молодий вік ОСОБА_6 та відсутність у нього судимостей, на що посилається захисник, обґрунтовуючи серед іншого даними обставинами вимоги апеляційної скарги, на думку апеляційного суду є недостатніми для того, щоб застосувати у відношенні ОСОБА_6 менш суворий запобіжний захід ніж тримання під вартою, оскільки існує обґрунтований та доведений прокурором ризик перешкоджанню досудовому розслідуванню шляхом впливу на свідків, зокрема неповнолітнього ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає на одній вулиці з підозрюваним (а.п.7).
Таким чином, враховуючи положення ст.ст. 176-178,181,183,194 КПК України, з урахуванням тяжкості злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , даних про його особу, апеляційний суд визнає, що в даному випадку наявні підстави для застосування до підозрюваного запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, враховуючи при цьому положення ст.5 Європейської конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» та виправданість такого обмеження права особи на свободу для забезпечення виконання обов`язків, встановлених КПК України.
Також апеляційний суд визнає, що слідчий суддя правильно не визначив відповідно до вимог п.1 ч.4 ст.183 КПК України в якості альтернативного запобіжного заходузаставу, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні за вказаних обставин злочину із застосуванням насильства.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404,407 ч.3 п.2, 418,419,422 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а постановлену щодо останнього ухвалу слідчого судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 25.07.2016 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і відповідно до ч.4 ст.424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: