Комсомольський міський суд Полтавської області
Справа № 1-59/ 10
Вирок

Іменем України

30 березня 2010 року Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Комсомольська Полтавської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст.89 КК України,

- за ч.2 ст.185 КК України,
встановив:
Підсудний вчинив ряд умисних злочинів середньої тяжкості проти власності за таких обставин:

18 серпня 2009 року, о 12-30 год., підсудний, знаходячись на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , скориставшись безпорадним станом потерпілого ОСОБА_6 , який, перебуваючи в стані алкогольного сп`янінння, спав на лаві, таємно, з корисливих спонукань, шляхом вільного доступу, із сумки потерпілого викрав належний тому мобільний телефон марки Нокіа 6300 в чохлі з сім- та флеш- картами, внаслідок чого завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 1317 грн. Викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 10 вересня 2009 року, о 03-00 год., підсудний, знаходячись біля будинку № 4 по вул. Леніна в м. Комсомольську, шляхом підбору ключів проник до салону автомобіля ГАЗ 2752-104 з держ. № НОМЕР_1 , звідки таємно, повторно, з корисливих спонукань викрав панель СDмагнітоли марки LG та набір інструментів, внаслідок чого завдав потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 825 грн.15 коп. Викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Продовжуючи злочинну діяльність, 03 жовтня 2009 року, об 11-00 год., підсудний, знаходячись на території Центрального ринку в м. Комсомольську, на одному з торгових рядів, скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_8 залишила власну сумку без нагляду, таємно, повторно, з корисливих спонукань, шляхом вільного доступу, з прилавку, викрав сумку потерпілої вартістю 600 грн., в якій знаходились: предмети жіночого туалету, готівкові кошти в сумі 220 грн., два мобільні телефони марки Нокіа 7610 та Самсунг Е840 з сім- та флеш- картами, і аксесуарами до них, внаслідок чого завдав потерпілій ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 3324 грн. Викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Свою вину в пред`явленому обвинуваченні підсудний визнав повністю, і підтвердив суду, що за обставин, викладених в мотивувальній частині вироку, протягом періоду з 18.08.2009 року до 03 жовтня 2009 року з корисливих спонукань вчинив три крадіжки чужого майна. Майно потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_8 продав, гроші від продажу витратив на власні потреби. Набор інструментів, який був викрадений ним в салоні автомобіля, був вилучений у нього за місцем проживання, що підтверджене в матеріалах справи відповідним протоколом огляду та вилучення (а.с. 9-10).

Аналогічні показання були надані ОСОБА_5 під час досудового слідства ( а.с. 109).

Потерпіла ОСОБА_8 підтвердила суду, що 03 жовтня 2009 року знаходилась на Центральному ринку, де на одному з торгових прилавків, під час примірки взутття у неї було викрадено сумку. Завдана крадіжкою шкода до наступного часу їй не відшкодована, в зв`язку з чим заявляє по справі цивільний позов.

Надаючи правову оцінку діям підсудного, суд наголошує про наступне:

Органом досудового слідства дії ОСОБА_5 за епізодом викрадення майна потерпілого ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.1 ст.186 КК України, як відкрите заволодіння майном, оскільки за пред`явленим обвинуваченням злочинні дії ОСОБА_5 були викриті сторонньою особою, а саме свідком ОСОБА_9
Своєї вини в пред`явленому за згаданим епізодом обвинуваченні підсудний не визнав, і суду показав, що мобільний телефон викрадав таємно, скориставшись станом потерпілого. Будь-яких зауважень чи окриків з боку сторонніх осіб не чув, заволодівши майном шляхом вільного доступу, сів на власний велосипед і з місця вчиненння злочину поїхав.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду підтвердила, що в той день сиділа біля під`їзду, і бачила, як потерпілий із своїм знайомим вживав спиртні напої, вдвох вони деякий час сперечались з підсудним, який їздив поблизу них на велосипеді. Через певний проміжок часу вона помітила, що потерпілий спить, а підсудний з його сумки витягає мобільний телефон. На її запитання підсудний ніяк не відреагував, і вона, вважаючи, що підсудний є одним із знайомих потерпілого, залишила його в спокої. Свідок не могла беззаперчно підтвердити суду той факт, що підсудний чув її окрик, оскільки він ніяк не відреагував, свідок не виключає також тієї можливості, що підсудний взагалі її не чув, або не зрозумів, що вона звертається саме до нього.

Отже, приймаючи до уваги об`єктивну сторону грабіжу, тобто усвідомленність особи, яка вчиняє злочин, що її дії помічені іншими і оцінюються ними як викрадення, та враховуючи, що об`єктивна сторона грабежу не доведена органом досудового слідства і не знайшла свого підтвердження в суді, з огляду на положення ст.62 Конституції України, відповідно до якої усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, дії ОСОБА_5 за епізодом викрадення майна потерпілого ОСОБА_6 підлягають кваліфікації, як таємне викрадення чужого майна.

В іншій частині, умисні дії ОСОБА_5 , які виразились в таємному викраденні чужого майна потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , скоєними повторно, органами досудового слідства вірно кваліфіковані за ч. 2 ст.185 КК України.

Виходячи з загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що впливають на призначення покарання.

Суд приймає до уваги, що скоєні ОСОБА_5 злочини не є тяжким, тяжких наслідків від скоєного не настало, і в якості обставини, що пом`якшує покарання, враховує визнання підсудним своєї вини та щире каяття в скоєному.

Обставини, що обтяжують покарання, судом не встановлені.

За висновком ЛКК ОСОБА_5 практично здоровий, працездатний, не потребує примусового лікування від наркоманії, оскільки на даний час проходить курс підтримуючої терапії від наркотичної залежності. Не працює, постійного джерела доходу не має, зі слів самого підсудного існує за рахунок випадкових заробітків від праці у приватних осіб. На даний час, органом досудового слідства відносно ОСОБА_5 порушена кримальна справа за ознаками злочину, передбаченого ч.ч.1,2 ст.309 КК України.

Врахування даних про особу підсудного, кількість вчинених ним злочинних посягань, та факт зайнятття ним злочинною діяльністю на даному єтапі, дають суду підставу дійти висновку про його небажання стати на шлях виправлення.

З врахуванням положень ст. 50, ч.2 ст. 65 КК України, які передбачають, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення осіб, які вчинили злочини, а також запобігання вчиненню ними нових злочинів, суд вважає, що відбувати покарання ОСОБА_5 повинен в лише умовах ізоляції від суспільства. Термін та вид покарання визначений судом з врахуванням пом`якшуючої покарання обставини.

Вирішуючи питання щодо заявленого потерпілою ОСОБА_4 позову, суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 328 КПК України, постановляючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє його повністю, частково, або відмовляє в його задоволенні.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна при вирішенні питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд має керуватися відповідними нормами цивільного законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну фізичним та юридичним особам.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, положення ст.1195 ЦК України передбачають обов`язок фізичної особи, яка завдала шкоди ушкодженням здоров`я фізичній особі, відшкодувати потерпілому витрати, викликані необхідністю посиленного харчування, придбання ліків, стороннього догляду, тощо.

ОСОБА_4 пред`явлено позов про стягнення матеріальної шкоди на суму 3324 грн., яка зі слів потерпілої складається з вартості викраденого майна. В порядку компенсації завданої моральної шкоди потерпіла просить стягнути з засудженого кошти в сумі 5 000 грн.

Вартість викраденого ОСОБА_5 майна встановлений органом досудового слідства, і ніким з учасників процесу не заперчується. Отже, вимога потерпілої про відшкодування завданої матеріальної шкоди є цілком обгрунтованою і підлягає до задоволення в повному обсязі.

Покладаючи на підсудного обов`язок відшкодувати понесені в зв`язку з придбанням ліків витрати, суд виходить з встановленого законом правила про те, що шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Вирішуючи питання щодо вимоги потерпілої про компенсацію моральної шкоди, суд виходить з наступного:

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, та вини останнього в її заподіянні.

Обґрунтовуючи наявність моральної шкоди, потерпіла зазначила, що здійснює догляд за батьком інвалідом, з яким, в разі відсутності, спілкується по мобільному телефону, який в даній ситуації є для неї предметом першої необхідності. Через вчинену крадіжку і важкий матеріальний стан, позбавлена можливості купити новий телефон, і на даний час підтриує зв`язок з батьком по телефону, який взяла у тимчасове користування. Моральну шкоду оцінює в розмірі 5 000 грн.

Висновок щодо протиправності діяння ОСОБА_5 та його вини у скоєному зроблений судом при наданні правової оцінки його діям.

Наявність моральної шкоди обґрунтована потерпілою в повному обсязі, але, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, приймаючи до уваги також реальну можливість відшкодування завданої ОСОБА_5 шкоди /за відсутності у останнього постійного джерела доходу/, розмір моральної шкоди, що має бути відшкодованим, суд визначає в розмірі 3 000 грн.

Питання про речові докази вирішене судом відповідно до вимог ст. 81 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323, 324,328 КПК України, суд,

з а с у д и в:
ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК України до шести місяців арешту.

Строк покарання відраховувати з 30 березня 2010 року. Запобіжний захід засудженому змінити, взявши під варту з залу суду.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 задовольнити частково. Стягнути з засудженого на користь потерпілої матеріальну шкоду в сумі 3324 грн. та компенсацію моральних збитків в розмірі 3000 грн.

Речові докази (а.с. 35) залишити потерпілому ОСОБА_7 , як йому належні.

На вирок суд протягом 15 днів з часу проголошення вироку засудженим в той же термін з часу вручення копії вироку може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Полтавської області.

Суддя ОСОБА_1