АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 596/489/13-кГоловуючий у 1-й інстанції Козяр Л.В.
Провадження № 10/789/34/13 Доповідач - Стадник О.Б.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2013 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - Стадника О.Б.

Суддів - Демченко О. В., Тихої І. М.,

при секретарі Беській С.В.

з участю прокурора Гарматюка Р.Є.

засудженого ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі матеріали провадження №596/489/13-к за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на ухвалу Гусятинського районного суду від 18 березня 2013 року про задоволення клопотання Гусятинського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції управління Державної пенітенціарної служби України в Тернопільської області про скасування звільнення від відбування покарання з випробування та направлення для відбування покарання в місця позбавлення волі,-

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українцю, громадянину України, ІНФОРМАЦІЯ_2, не одруженому, непрацюючому, засудженому 12 лютого 2010 року Гусятинським районним судом Тернопільської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненому від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком 1 рік

скасовано звільнення від відбування покарання з випробуваннята направлено в місця позбавлення волі для відбування призначеного судом покарання у виді позбавлення волі.

Згідно матеріалів кримінального провадження, засуджений ОСОБА_2 поставлений на облік в Гусятинській кримінально-виконавчій інспекції 1 березня 2010 року. Цього ж числа його викликано на 5 березня 2010 року в районний підрозділ кримінально-виконавчої інспекції для ознайомлення з обов'язками, покладеними на нього судом та умовами відбування покарання з випробуванням.

Засуджений ОСОБА_2 5 березня 2010 року зявився в кримінально-виконавчу інспекцію, де був ознайомлений з умовами та порядком відбування покарання з випробуванням та обов'язками, покладеними на нього судом, а саме:

-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції,

-повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Його попереджено, що в разі ухилення від виконання покладених на нього судом обовязків або систематичного порушення громадського порядку, на підставі ч.2 ст.78 КК України та ч.2 ст.166 Кримінально-виконавчого кодексу України, звільнення від відбування покарання з випробуванням може бути судом скасоване і він буде направлений для відбування призначеного судом покарання.

Однак, за час відбування покарання засуджений ОСОБА_2 негативно ставився до порядку та умов відбування покарання з випробуванням, не бажаючи стати на шлях виправлення, ухилявся від виконання покладеного на нього судом обовязку повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи та навчання допускав порушення вимог ч.3 ст.164 КВК України - зявлятися на виклики до кримінально-виконавчої інспекції.

Так, з травня 2010 року по 16 липня 2010 року ОСОБА_2 не повідомивши районний підрозділ кримінально-виконавчої інспекції змінив місце проживання перебував у м. Києві на тимчасових заробітках, без поважних причин не зявлявся, на виклики 26 травня 2010 року, 2 червня 2010 року та 8 червня 2010 року.

Засудженому ОСОБА_1 16 липня 2010 року винесено застереження у виді письмового Попередження про те, що в разі подальшого невиконання покладених на нього судом обовязків або систематичного вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення та свідчить про його небажання стати на шлях виправлена кримінально-виконавча інспекція може направити до суду матеріали про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання на підставі ст.78 КК України.

Засуджений ОСОБА_2 не змінив свого ставлення до порядку та умов відбування покарання з випробуванням, ухилявся від виконання покладеного судом обовязку, згідно п.3 ч.1 ст.76 КК України, змінив своє постійне місце проживання не повідомивши Кримінально-виконавчу інспекцію, в результаті чого, з 31 серпня 2010 року по 25 лютого 2013 року його місце проживання було невідоме та згідно постанови про заведення розшукової справи від 3 листопада 2010 року він перебував в розшуку та розшукувався Гусятинським РВ УМВ України в Тернопільській області.

В звязку із проведенням розшукових заходів 25 лютого 2013 року місце проживання ОСОБА_2 встановлено. Він самостійно зявився в Кримінально-виконавчу інспекцію і в письмовому поясненні підтвердив, що дійсно змінив місце проживання не повідомивши про це працівників кримінально-виконавчої інспекції. З 16 липня 2010 року без поважних причини не зявлявся в кримінально-виконавчу інспекцію. Весь час проживав в ІНФОРМАЦІЯ_3. Йому було відомо, що розшукується, але не міг зявитися так як хворів, не мав грошей на дорогу.

Мотивуючи рішення про скасування звільнення засудженого ОСОБА_1 від відбування покарання з випробування та направлення в місця позбавлення волі суд зазначив, що засуджений ОСОБА_1 Не виконував покладеного на нього судом обовязку не змінювати місця проживання без повідомлення про це працівників кримінально-виконавчої інспекції, не зявився на реєстрацію в кримінально-виконавчу інспекцію, про що попереджався, більше двох років злісно ухилявся від відбування покарання.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та направити провадження на новий судовий розгляд, мотивуючи неповнотою та однобічність судового розгляду, внаслідок чого не зясовані обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення кримінального провадження. Зокрема, суд не взяв до уваги, що він зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_4 та по сьогоднішній день проживає за цією адресою. Постійного місця проживання не змінював. В період іспитового строку працівниками міліції був залучений до безоплатних робіт по ремонту приміщень Гусятинського РВ УМВСУ в Тернопільській області та опорного пункту міліції у м. Копичинцях. Разом з тим, вважав, що судом йому призначено однорічний іспитовий строк, а не безоплатні примусові роботи, що не вирішували його питання працевлаштування, а тому, повністю відбувши іспитовий термін, з квітня 2011 року по березень 2013 року тимчасово проживав у м. Києві, де перебував на різних роботах. До квітня 2010 року жодних повідомлень про необхідність зявлятися у кримінально-виконавчу інспекцію не отримував.

Заслухавши суддю доповідача, в судових дебатах:

-міркування прокурора про залишення ухвали суду без змін,

-засудженого ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просять ухвалу суду скасувати, а кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд,

перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Вироком Гусятинського районного суду Тернопільської області від 12 лютого 2010 року на засудженого ОСОБА_1 на час випробування покладені обовязки :

не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції,

-повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи, навчання.

На засудженого ОСОБА_1 судом не покладалися обовязки, передбачені п. 4 ч. 1 ст. 76 КК України, а тому посилання суду на те, що він не зявлявся на реєстрацію у кримінально-виконавчу інспекцію не може бути підставою для скасування звільнення його від відбування покарання з випробуваннята направлення в місця позбавлення волі.

Крім того, відповідно до вимог ч.2 ст.78 КК України, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання якщо він не виконує покладенні на нього обов'язки і це свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.

При цьому суд у кожному випадку невиконання засудженим покладених на нього одного чи кількох обов'язків повинен з'ясувати причини їх невиконання.

Як вбачається з матеріалів справи, засуджений ОСОБА_1 дійсно в травні-липня 2010 року, не повідомивши кримінально-виконавчу інспекцію поїхав у м. Київ, де тимчасово працевлаштувався на роботу і добровільно зявився 16 липня 2010 року.

Повторно, 31 серпня 2010 року по 25 лютого 2013 року засуджений ОСОБА_1 без повідомлення поїхав у м. Київ, де тимчасово працевлаштувався на роботу, а потім добровільно зявився у кримінально-виконавчу інспекцію.

Колегія суддів вважає, що вказані обставини не є достатнім обґрунтуванням для висновку про те, що засуджений ОСОБА_1 не бажає стати на шлях виправлення без з'ясування дійсних причин і мотивів поведінки самого засудженого.

Як вбачається з досліджених судом матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_1, він упродовж іспитового строку до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, по місцю проживання характеризується виключно позитивно, що підтверджено відповідними довідками та довідками-характеристиками.

Перевіркою матеріалів справи встановлено також, що у с.м.т. Гусятині засуджений ОСОБА_1 працевлаштовувати не був, а його можливості постійного чи тимчасового працевлаштування суд не досліджував.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що неповідомлення про тимчасову зміну місця проживання у кримінально-виконавчу інспекцію у період іспитового строку не є підставою вважати, що засуджений ОСОБА_1 не бажає стати на шлях виправлення та злісно порушує покладені на нього судом обовязки.

З наведених підстав, передбачених п.2 ч.1 ст. 409 КПК України, внаслідок невідповідності висновків суду у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження, апеляція засудженого ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду скасуванню з постановлянням нової ухвали, відповідно п. 4 ч. 1 ст. 407 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Гусятинського районного суду від 18 березня 2013 року про скасування звільнення ОСОБА_1 від відбування покарання з випробування та направлення в місця позбавлення волі для відбування призначеного судом покарання у виді позбавлення волі скасувати.

У задоволенні клопотання Гусятинського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції управління державного департаменту України з питань виконання покарань в Тернопільської області про скасування звільнення засудженого ОСОБА_1 від відбування покарання з випробування та направлення для відбування покарання в місця позбавлення волі за вироком Гусятинського районного суду Тернопільської області від 12 лютого 2010 року відмовити.

На ухвалу може бути подано касаційну скаргу протягом трьох місяців з дня її проголошення до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_4