Ухвала
іменем україни

30 березня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002146, щодо

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця с. Фрунзе Доманівського району
Миколаївської області, який проживає за
адресою:

АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України,

за касаційними скаргами засудженого та захисника ОСОБА_6 на вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 20 серпня 2015 року,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и л а:

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_5 , не погоджуючись із ухваленими щодо нього судовими рішеннями через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та його особі внаслідок суворості, просить їх змінити, звільнивши його від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України. Свої вимоги засуджений мотивує тим, що суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, при призначенні покарання врахував лише невизнання вини, при цьому не взяв до уваги усіх пом`якшуючих обставин та даних про його особу.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , не погоджуючись із ухваленими щодо ОСОБА_5 судовими рішеннями через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого внаслідок суворості, просить їх змінити, звільнивши останнього від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України. Свої вимоги захисник мотивує тим, що при призначенні покарання суди не в повній мірі врахували обставини, що пом`якшують покарання, та особу засудженого, у зв`язку з чим призначене покарання не відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, а судові рішення вимогам статті 370 КПК України.

Вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 червня 2015 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 20 серпня 2015 року, ОСОБА_5 визнано винуватим за ч. 3 ст. 309 КК України та призначено йому за цим законом покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за те, що він в кінці вересня 2014 року в с. Щербані Вознесенського району Миколаївської області, у невстановленої особи придбав особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс в суміші з насінням рослини роду коноплі, який приніс до місця свого мешкання, де в подальшому зберігав без мети збуту.

08 жовтня 2014 року в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 працівниками міліції виявлено та вилучено особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, загальною масою в перерахунку на висушену речовину - 5632, 81 г, в суміші з насінням рослини роду коноплі загальною масою 27,23 кг.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та захисника на підтримання поданих скарг, пояснення прокурора із запереченнями проти скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційних скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що вони підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 309 КК України в касаційному порядку засудженим та захисником не оспорюються.
Щодо доводів касаційних скарг засудженого та захисника про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, то вони частково заслуговують на увагу.
Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Як убачається з мотивувальної частини вироку, суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, обґрунтовуючи свій висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, врахував відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, ступінь тяжкості вчиненого злочину та дані про особу засудженого, зокрема, те, що він позитивно характеризується за місцем проживання та вперше притягується до кримінальної відповідальності.
Проте, додатково враховуючи визнання ОСОБА_5 своєї вини під час касаційного розгляду провадження, щире каяття, його немолодий вік, виключно позитивні характеристики, сімейний стан ( під час кримінального провадження померла дружина, має на утриманні родичів похилого віку), колегія суддів уважає ці обставини такими, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, й приходить до висновку про можливість застосування положень ч. 1 ст. 69 КК України та пом`якшення призначеного ОСОБА_5 покарання.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційні скарги засудженого та захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 20 серпня 2015 року щодо ОСОБА_5 змінити.
Пом`якшити призначене ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 309 КК України покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України до 3 років позбавлення волі.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3