Ухвала
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Головуючого ОСОБА_1
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 25 липня 2016 року касаційну скаргу потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на вирок Носівського районного суду Чернігівської області від 28 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 12 травня 2016 року щодо ОСОБА_6 ,
встановила:
Потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_4 звернулися до касаційного суду зі скаргою в якій, просять судові рішення постановлені щодо ОСОБА_6 змінити та призначити засудженому ОСОБА_6 за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років. На думку скаржників, місцевим та апеляційним судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність та ОСОБА_6 призначено надто м`яке покарання.

Однак касаційна скарга потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_4 не може бути прийнята до розгляду, оскільки не відповідає вимогам ч. 2 ст. 427 КПК України, відповідно до пункту четвертого якої касаційна скарга має містити обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість оскаржуваних судових рішень. Крім того згідно з п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, що мають узгоджуватись зі ст. 436 КПК України.

Зазначаючи про порушення судами певних норм, скаржник має належно обґрунтувати такі свої доводи й вказати які саме норми закону порушено та в чому саме полягають такі порушення. Прохання, висловлене до суду касаційної інстанції, має узгоджуватись із мотивами, з яких скаржник оскаржує судові рішення.

Однак, потерпілими вказаних вимог кримінального процесуального закону не дотримано.

Відповідно до вимог ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, при вирішенні питання про наявність яких, суд касаційної інстанції керується статтями 412-414 цього Кодексу.

Отже, висловлюючи вимогу про зміну судових рішень щодо ОСОБА_6 через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, скаржники в касаційній скарзі не наводять конкретних та обґрунтованих, передбачених ст. 412 КПК України підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак, всупереч зазначеним вимогам скаржники у касаційній скарзі вказують на неправильність, на їх думку, оцінки доказів на підставі яких постановлено судові рішення щодо ОСОБА_6 , що виходить за межі перегляду суду касаційної інстанції.

Згідно зі ст. 436 КПК України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Відповідно до ст. 437 КПК України суд касаційної інстанції не має права застосовувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання.

У касаційній скарзі потерпілі просять змінити вирок місцевого та ухвалу апеляційного суду і призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років. Однак, таке прохання скаржників до суду не узгоджується з положеннями ст. ст. 436, 437 КПК України, якими передбачено повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Зазначені недоліки позбавляють колегію суддів можливості прийняти відповідне процесуальне рішення.

Як визначено ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 429 КПК України, касаційна скарга повертається, якщо не буде усунуто недоліки касаційної скарги в установлений строк.

Залишення касаційної скарги без руху або її повернення відповідно до ч. 4 ст. 429 КПК України не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.

Враховуючи наведене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, колегія суддів,

постановила:
Касаційну скаргу потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на вирок Носівського районного суду Чернігівської області від 28 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 12 травня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без руху.

Надати скаржникам для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк із дня отримання копії ухвали.

Касаційну скаргу повернути скаржникам, якщо не буде усунуто недоліки касаційної скарги в установлений строк.

Ухвала оскарженню не підлягає.

судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3