АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/3161/2016 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 листопада 2016 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 20 травня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене із прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_9 , та накладено арешт на земельну ділянку кадастровий номер :01:021:5018, розташовану за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Тарасівка, вул. Північна, та автомобіль марки Lexus RX 300, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , що належить на праві власності підозрюваній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно ухвали суду, слідчий суддя врахувавши наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 366 КК України, а також врахувавши розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та відсутність негативних наслідків арешту майна для інших осіб, прийшов висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого, оскільки не застосування накладення арешту на майно підозрюваної ОСОБА_7 може призвести до негативних наслідків, зокрема таких, як незаконне заволодіння та відчуження земельної ділянки та автомобіля.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, захисник ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Мотивуючи вимоги апеляційної скарги, апелянт зазначає про те, що арешт на майно ОСОБА_7 слідчим суддею накладено безпідставно та за відсутності достатніх правових підстав, передбачених ст. 170 КПК України.
Так слідчий суддя, на переконання сторони захисту, дійшов помилкового висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих їй кримінальних правопорушень, оскільки висновки органу досудового розслідування не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, з огляду на відсутність в матеріалах клопотання жодних вагомих доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_7 інкримінованих злочинів.

Додатково, захисник вказує на те, що арешт на майно підозрюваної накладено безпідставно, оскільки як вбачається з оскаржуваної ухвали, судом встановлено, що 11.05.2016 р. ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 366 КК України, санкцією якої не передбачено основне покарання у вигляді конфіскації майна.

Крім того, апелянт звертає увагу суду на те, що клопотання слідчого розглянуто слідчим суддею без виклику в судове засідання підозрюваної ОСОБА_7 та її захисника.

Одночасно, апелянтом заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. В обґрунтування поважності причин пропущення встановленого законом строку на апеляційне оскарження захисник вказує на те, що розгляд клопотання слідчого здійснений без повідомлення власника майна та її захисника.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами частини 2 статті 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Враховуючи, що ухвалу від 20.05.2016 року постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.

Що стосується апеляційної скарги, то слід звернути увагу на такі обставини.
Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів, слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000048, відомості про які внесені до ЄРДР 20.06.2014 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 366 КК України.

11.05.2016 р. ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 366 КК України.

Згідно інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, за ОСОБА_7 зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:021:5018, розташовану за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с, Тарасівка, вулиця Північна.

Крім того, згідно довідки Регіонального сервісного центру МВС у м. Києві за ОСОБА_7 зареєстровано право власності на автомобіль марки Lexus RX 300, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 .

19.05.2016 року старший слідчий в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_9 , звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на належне підозрюваній ОСОБА_7 майно, посилаючись на те, що остання обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, в рамках даного кримінального провадження, серед яких ч. 4 ст. 190 та ч. 5 ст. 191 КК України передбачено обов`язкове додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, а тому арешт майна, яке на праві власності належить ОСОБА_7 , необхідний для забезпечення в майбутньому виконання вироку суду в частині конфіскації майна, оскільки на даний час в органу досудового розслідування є підстави вважати, що підозрювана може вжити заходів щодо швидкого відчуження належного їй майна на користь третіх осіб з метою уникнення покарання в частині конфіскації майна.

20.05.2016 р. ухвалю слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва клопотання слідчого задоволено та накладено арешт на майно підозрюваної ОСОБА_7 з метою спеціальної конфіскації.

Згідно положень ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено, зокрема підстави і мету відповідно до положень ст.170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності такого арешту.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Як вбачається з матеріалів провадження, звертаючись з клопотанням, слідчий обґрунтовував необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, посилаючись на положення п.3 ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, посилаючись на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, серед яких ч. 4 ст. 190 та ч. 5 ст. 191 КК України передбачено обов`язкове додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

Разом з тим, вирішуючи питання про накладення арешту, слідчий суддя задовольняючи клопотання слідчого послався на мету накладення арешту передбачену п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме спеціальну конфіскацію.

Наведені обставини, з урахуванням положень ч. 3 ст. 407 КПК України, є підставою для скасування ухвали слідчого судді і постановлення нової ухвали про задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно підозрюваної ОСОБА_7 з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Посилання захисника на відсутність в матеріалах клопотання жодних вагомих доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_7 інкримінованих злочинів, колегія суддів не бере до уваги, оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.

Крім того, що стосується вимог апеляційної скарги в частиніповідомлення ОСОБА_7 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 366 КК України, санкцією якої не передбачено основне покарання у вигляді конфіскації майна, то дані обставини слід визнати непереконливими, оскільки вони спростовуються матеріалами провадження, а саме повідомленням про підозру, відповідно до якого, 11.05.2016 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 366 КК України, серед яких ч. 4 ст. 190 та ч. 5 ст. 191 КК України, яка передбачає обов`язкове додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

Посилання апелянта на порушення слідчим суддею загальних засад кримінального провадження, оскільки клопотання розглянуто слідчим суддею без виклику в судове засідання підозрюваної ОСОБА_7 та її захисника також, як вважає колегія суддів, не містить під собою правового підґрунтя, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна, що мало місце в даному випадку.

Враховуючи наведене. будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.
Більш того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що під час розгляду клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 , про накладено арешту на майно, що належить на праві власності підозрюваній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та при винесенні ухвали слідчим суддею допущено неповноту судового розгляду та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, у зв`язку з чим ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з прийняттям нової ухвали про задоволення клопотання слідчого про арешт майна, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Керуючись ст. ст. 117, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 20 травня 2016 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 та накладено арешт на майно, що належить на праві власності підозрюваній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_9 про арешт майна задовольнити та накласти арешт на земельну ділянку кадастровий номер :01:021:5018, розташовану за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Тарасівка, вул. Північна, та автомобіль марки Lexus RX 300, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , що належить на праві власності підозрюваній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_10 ОСОБА_4