УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №296/4172/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.407 КПК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 червня 2016 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 19 травня 2016 року, -
ВСТАНОВИЛА:
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що в ході досудового розслідування слідчий прокуратури всебічно та повно дослідив обставини даного кримінального провадження, належним чином перевірив доводи заявника про причетність ОСОБА_9 до вчинення злочину, передбаченого ст.356 КК України, та прийняв законне рішення про закриття провадження та про відмову у визнанні ОСОБА_7 потерпілою.
В апеляційній скарзі та доповненнях до неї ОСОБА_7 вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою. Акцентує увагу, що слідчий, при проведенні досудового розслідування, не виконав вказівок суду, що містяться у попередніх судових ухвалах від 16.12.2015 та 23.02.2016. Наголошує, що слідчий суддя не взяв до уваги наведені нею докази, якими вона доводить наявність в діях ОСОБА_10 самоуправства щодо її майна та заподіяння шкоди. За результатами апеляційного розгляду просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати.
Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора, про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, перевіривши ухвалу слідчого судді в межах, передбачених ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляція ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Положеннями ст.309 КПК України передбачено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку. Оскарження в апеляційному порядку рішення слідчого судді, про залишення без задоволення скарги на постанову слідчого, про відмову у визнанні особи потерпілим у кримінальному провадженні, цим законом не передбачено, а тому, апеляційні вимоги ОСОБА_7 в цій частині задоволенню не підлягають.
Так, відмовляючи ОСОБА_7 у задоволенні її скарги на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя погодився з висновками слідчого прокуратури про те, що за результатами досудового розслідування не було здобуто достатніх доказів на підтвердження наявності в діях ОСОБА_9 ознак злочину, передбаченого ст.356 КК України.
Проте, приймаючи таке рішення, слідчий суддя не врахував вимоги ч.1 ст.94 КПК України, згідно якої, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Колегія суддів вважає, що лише за результатами оцінки всіх здобутих доказів та встановлених обставин саме у їх сукупності, надається можливим у даному кримінальному провадженні вирішити питання про наявність чи відсутність у діях ОСОБА_9 складу злочину, передбаченого ст.356 КК України.
За результатами вивчення матеріалів кримінального провадження, а саме з урахуванням обставин за яких ОСОБА_9 здобув у 2012 році право на іпотечне майно ОСОБА_11 , його належна обізнаність про оспорювання нею у судовому порядку набуття ним такого права, обізнаність про рішення суду від 04.09.2012, яким, за її заявою, було застосовано заходи забезпечення позову, а саме накладено арешт на квартиру, не зважаючи на яке він, 29.12.2012. продав цю квартиру разом із земельною ділянкою подружжю ОСОБА_12 , його обізнаність про рішення суду від 05.06.2013., яким було визнано недійсним свідоцтво про придбання ним цього майна, за наявності його заяви від 16.10.2013. по питанню зняття обтяження з нерухомого майна, враховуючи доведеність факту отримання його дружиною, з якою він спільно проживає в одній квартирі, повідомлення Вищого Спеціалізованим Судом України про розгляд касаційної скарги ОСОБА_11 на ухвалу апеляційного суду, колегія суддів вважає, що висновки слідчого прокуратури, які містяться у його постанові про закриття кримінального провадження, а саме про відсутність доказів, які б доводили обізнаність ОСОБА_10 у існуючих заборонах на час розпорядження ним 30.04.2014 зазначеним майном шляхом його дарування подружжю ОСОБА_12 , є передчасними.
Про передчасність постанови про закриття провадження також свідчить наступне:
- відсутність відповідної перевірки доводів ОСОБА_11 про обізнаність ОСОБА_10 у розгляді її касаційної справи з урахуванням даних, що містяться у наданій нею копії звукозапису судового процесу у Житомирському районному суді від 24.05.2016, в ході якого, як вона стверджує, така його обізнаність знайшла своє підтвердження;
- відсутність належної перевірки та оцінки правдивості показань ОСОБА_10 в частині його проінформованості щодо касаційного розгляду справи, з урахуванням поданої ним 16.10.2013 до Житомирського районного суду заяви про скасування заходів забезпечення позову, у відповідь на яку йому було повідомлено, що розгляд заяви не відбудеться у зв`язку з направлення справи №2-1617/12 до ВССУ України;
- невиконання слідчим попередніх ухвал слідчого судді від 16.12.2015 та 23.02.2016 в частині перевірки тверджень скаржника про те, що ОСОБА_10 та приватний нотаріус ОСОБА_13 були обізнані про наявність ухвали ВССУ від 22.01.2014. у справі за №2-1617/12. Як наголошує скаржник, така їхня обізнаність підтверджується заявою нотаріуса ОСОБА_13 до Житомирського районного суду про розгляд у її відсутність справи за заявою ОСОБА_11 про скасування заходів забезпечення позову з урахуванням прийнятого на її користь ВССУ рішення від 22.01.2014.
При цьому, колегія суддів звертає увагу і на те, що не можуть вважатися обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам ч.2 ст.9 КПК України, посилання слідчого прокуратури на ст. 8 Закону України «Про нотаріат», як на обставину, яка не надавала йому законних підстав виконати вищезазначені вказівки суду в частині допиту в якості свідка нотаріуса ОСОБА_13 та перевірки доводів скаржника про її злочинну змову з ОСОБА_9 ..
Колегія суддів акцентує увагу на тому, що в даному провадженні, при допиті в якості свідка ОСОБА_13 , підлягають з`ясуванню не відомості, що містять нотаріальну таємницю, а питання щодо обставин дотримання нею, як нотаріусом, вимог Закону України «Про нотаріат» в частині належного виконання професійних обов`язків та присяги при здійснені конкретної нотаріальної дії, якою є укладення та посвідчення договору дарування нерухомого майна ОСОБА_10 подружжю ОСОБА_12 .
Керуючись ст.ст.405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді: