Ухвала
іменем україни
18 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянула у судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженої ОСОБА_5 на вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13 серпня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2016 року у кримінальному провадженні № 001322 щодо неї,

в с т а н о в и л а:

У касаційній скарзі, захисник порушує питання про перегляд вказаних судових рішень у касаційному порядку. Однак, касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України.
Згідно з п. 4 ч. 2. ст. 427 КПК України у касаційній скарзі наводяться обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи не обґрунтованість судового рішення.
Також, положеннями ч. 1 ст. 438 КПК України, передбачено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Однак, у касаційній скарзі захисник поміж іншого, посилається на невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження та неповноту судового розгляду, що відповідно до ст. 438 КПК України не є підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції.
Крім того, як вбачається із змісту касаційної скарги ОСОБА_4 зазначає, що судові рішення стосовно ОСОБА_5 підлягають скасуванню, оскільки були суттєво порушенні норми процесуального права та вказує, що призначене їй покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення, оскільки судом не було розглянуто можливості застосування до засудженої положень ст. 69, 75, 79 КК України, разом з цим захисник вважає, що в діях її підзахисної відсутній склад кримінального правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 121 КК України, у зв`язку з чим допускається суперечностей.
Окрім цього, відповідно до ч. 3 ст. 427 КПК України, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає це в касаційній скарзі. Проте ця обставина в касаційній скарзі захисника не зазначена.
Разом з цим, ОСОБА_4 у своїй касаційній скарзі, зазначає про бажання брати участь у касаційному розгляді своєї підзахисної, тоді як зазначене право належить особисто засудженій.
У зв`язку із зазначеним, керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, суд касаційної інстанції вважає, що касаційну скаргу захисника слід залишити без руху, надавши їй п`ятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених недоліків.
При повторному зверненні до суду захисником має бути підтверджено, що нею не пропущено цей строк.
На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженої ОСОБА_5 залишити без руху, надавши їй п`ятиденний строк з дня отримання нею копії даної ухвали для усунення зазначених недоліків.
У разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.
С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3