Справа № 355/1903/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1175/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 12.09.2016

УХВАЛА
Іменем України
12 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на вирок Баришівського районного суду Київської області від 20 липня 2016 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, українця, громадянина України, освіта повна загальна середня, військовозобовязаного, пільгами не користується, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 15.05.2014 року Голосіївським районним судом м. Києва за ч.1 ст. 309 КК України до трьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком два роки;

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

відповідно до ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 15.05.2014 року остаточно визначивши ОСОБА_7 покарання у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили засудженому ОСОБА_7 залишено попередній тримання під вартою і утримання в Київському СІЗО Державної пенітенціарної служби України з питань виконання покарань в м. Києві. Строк відбуття покарання ОСОБА_7 вираховувати з дня затримання, з 21.01.2016 року. В строк відбуття покарання зарахувано строк попереднього ув`язнення з 26.11.2015 року по 30.11.2015 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувано ОСОБА_7 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 26.11.2015 року по 30.11.2015 року та з 21.01.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цим же вироком вирішено питання про речові докази.

Повернуто ОСОБА_8 внесену ним заставу по квитанції № 13251231-1 від 27.11.2015 року в розмірі 27560 (двадцять сім тисяч п`ятсот шістдесят) гривень за підозрюваного ОСОБА_7 згідно ухвали Баришівського районного суду Київської області від 26.11.2015 року.

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду, ОСОБА_7 24.11.2015 року близько 14 години 30 хвилин, перебуваючи поблизу будинку по вулиці Леніна, 13 в с. Селичівка Баришівського району Київської області, помітив, що там нікого не було, зайшов на територію вищевказаного володіння, потім зайшов до будинку, двері якого були відчинені. Впевнившись, що в будинку нікого немає, останній пройшов по кімнатах, в одній з кімнат ОСОБА_7 помітив ноутбук марки «НР» , у нього виник умисел викрасти даний ноутбук. Оглянувши кімнати будинку, в спальній кімнаті ОСОБА_7 помітив фотоапарат радянського виробництва, який також вирішив взяти.
Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_9 поклав ноутбук марки «НР» та фотоапарат радянського виробництва за виворіт куртки, в яку був одягнений. Після того як ОСОБА_9 вийшов з будинку з викраденим майном, останній був зупинений власником вищевказаного домоволодіння..
Згідно висновку експерта № С-391 від 23.12.2015 року вартість викраденого майна, а саме: ноутбука марки «НР» модель Pavilion g 7 становить 5500 гривень, вартість фотоапарата марки «Київ» становить 800 гривень.
ОСОБА_10 виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.
Не погоджуючись з вироком суду, не оспорюючи фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок змінити в частині призначеного покарання та призначити більш м`яке покарання. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що покарання за тяжкістю не відповідає особі засудженого, оскільки судом не враховано його каяття, всебічне сприяння розкриттю злочину.
Заслухавши доповідача,
пояснення захисника, який апеляційну скаргу обвинуваченого підтримав та просив її задовольнити,

думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги,

перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги. У зв`язку з цим, апеляційний суд не наводить доводів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оскаржено в апеляційній скарзі.

Вирок суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_7 та кваліфікація його дій, учасниками судового розгляду не оскаржується.

Як свідчить аналіз матеріалів кримінального провадження, висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України, ґрунтується на сукупності зібраних у справі, та належним чином оцінених і наведених у вироку доказів.

Суд, розглянувши кримінальне провадження, прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини та правильно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_7 , що покарання за тяжкістю не відповідає особі засудженого, оскільки судом не враховано його каяття, всебічне сприяння розкриттю злочину, колегія вважає їх такими, що не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду кримінального провадження.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції врахував, що злочин ч. 2 ст. 185 КК України, згідно ст. 12 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості, раніше судимого, останнім вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 15.05.2014 року визнаного винним у вчиненні злочину за ч.1 ст. 309 КК України до позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком два роки, обставин, що обтяжують покарання чи його помякшують відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено. Кримінальне правопорушення ОСОБА_7 вчинив в період іспитового строку.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 за № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання у кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо дотримуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що призначене засудженому покарання відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України, в даному випадку є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а тому доводи викладенні в апеляційній скарзі про суворість призначеного ОСОБА_7 покарання задоволенню не підлягають.

Колегія суддів вважає, що підстави для застосування ст.69 КК України відсутні, оскільки з врахуванням особи винного, який вчинив злочин в період іспитового строку.

Інших істотних порушень вимог кримінального чи кримінально-процесуального закону, які б давали безумовні підстави для скасування судового вироку, не встановлено.

За даних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_7 не підлягає до задоволення, а вирок Баришівського районного суду Київської області від 20 липня 2016 року необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 392, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:
Вирок Баришівського районного суду Київської області від 20 липня 2016 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.
Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а обвинуваченим у той же строк з дня вручення йому копії судового рішення.

С У Д Д І: