Справа № 521/2542/14-к
Пр. № 1-кп/521/345/16
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2016 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі колегії суддів:
головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2

ОСОБА_3

при секретарях - ОСОБА_4

ОСОБА_5

ОСОБА_6

ОСОБА_7

ОСОБА_8 ,

за участю прокурорів - ОСОБА_9

ОСОБА_10

захисника-адвоката - ОСОБА_11

потерпілої - ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження за обвинувальним актом відносно:

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, в силу ст. 89 КК України,

обвинуваченого у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч. 1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

29 грудня 2013 року, приблизно о 02 годині 00 хвилин ОСОБА_13 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті виниклих ревнощів по відношенню до ОСОБА_14 , з метою заподіяння смерті останній, став наносити їй чисельні удари руками та ногами, чим завдав тілесні ушкодження у вигляді двох синців лобової і скроневої області, садна скроневої області зліва, синця верхнього віка та зовнішнього кута правого ока, синця нижнього віка лівого ока, двох саден виличної області, крововиливу червоної облямівки верхньої губи справа, шести крововиливів слизової оболонки верхньої губи, двох крововиливів слизової оболонки щік, синця підборідного виступу, крововилив в м`яких тканинах лобової області по центру та зліва, крововиливи в м`яких тканинах потиличної області праворуч, синця та множинних саден передній поверхні шиї справа, синця тильній поверхні правої кисті, синця зовнішньої поверхні лівого колінного суглоба, двох синців внутрішньої поверхні лівого колінного суглоба, чотирьох синців передньої та зовнішньої поверхні лівої гомілки, двох синців тильній поверхні обох стоп.

При цьому, нанесені тілесні ушкодження не призвели до смерті ОСОБА_14 , через що, продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на вбивство останньої, ОСОБА_13 , діючи умисно, шляхом перекриття своєю долонею дихальних шляхів ОСОБА_14 , почав душити її, що призвело до механічної асфіксії (задушення) останньої та настання смерті.

Допитаний в ході судового розгляду по кримінальному провадженню обвинувачений ОСОБА_13 вину у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав, при цьому пояснив суду, що 29 грудня 2013 року, він, разом із своєю співмешканкою ОСОБА_14 та ОСОБА_15 перебували у квартирі АДРЕСА_3 , де всі разом вживали алкогольні напої. В якийсь момент між ним та ОСОБА_14 виник конфлікт, на ґрунті ревнощів, в ході якого він став наносити ОСОБА_14 численні удари руками по голові та тулубу. Після чого, він штовхнув ОСОБА_14 у ванну кімнату, де остання вдарилась головою об стіну. Надалі, помітивши кров у неї, він зупинився і перестав наносити удари. Трохи заспокоївшись, він покинув квартиру, сказавши ОСОБА_14 , що чекатиме її на вулиці. Вийшовши з квартири, він, не дочекавшись ОСОБА_14 пішов по своїх справах. Надалі, десь за годину після інциденту, він повернувся до квартири АДРЕСА_3 , де на той час вже перебували співробітники міліції, і виявив, що ОСОБА_14 лежить мертва.

При цьому, ОСОБА_13 впевнений, що вбивство ОСОБА_14 вчинила ОСОБА_15 , яка в момент конфлікту також була присутня і залишалась у квартирі, коли він її покинув, оскільки між ОСОБА_15 та ОСОБА_14 були неприязні відносини.

Суд вважає, що повне не визнання вини ОСОБА_13 у скоєнні ним кримінального правопорушення передбаченого ст. 115 ч. 1 КК України, слід розцінювати, як обрану останнім позицію захисту, яка протирічить, однак, фактичним обставинам кримінального провадження, так як його вина повністю підтверджується зібраними доказами по кримінальному провадженню, а саме:

- показами потерпілої ОСОБА_12 , яка в судовому засідання пояснила, що вона являється донькою загиблої ОСОБА_14 , яка, в свою чергу, підтримувала стосунки із ОСОБА_13 .. Одного разу, вона, повернувшись до дому, побачила, що її матір ( ОСОБА_14 ) перебуває у засмученому стані. В процесі розмови, матір розповіла, що ОСОБА_13 вдарив її по обличчю через ревнощі. Після вказаного інциденту, між нею ( ОСОБА_12 ) та ОСОБА_13 стосунки почали значно погіршуватись він постійно настроював матір проти неї, вимагав, щоб вона не допомагала їй із маленькою дитиною тощо, через що, й стосунки між нею та мамою також почали псуватись. В результаті систематичних сварок, матір зібрала свої речі та переїхала мешкати до ОСОБА_13 . Минув деякий час, вона відновила стосунки із матір`ю, і остання, разом із ОСОБА_13 , переїхали мешкати до неї. В процесі їхнього спільного мешкання, ОСОБА_13 неодноразово ображав її матір, і часто лупцював останню. Одного разу вона навіть була змушена викликати правоохоронців, оскільки ОСОБА_13 , сварячись з мамою, розбив вікна у її квартирі. Надалі вони ( ОСОБА_14 та ОСОБА_13 ) знову з`їхали з її квартири та жили окремо. Після чого, вже у грудні місяці, матір зателефонувала їй і попросила забрати її від ОСОБА_13 , котрий постійно свариться та підіймає на неї руку, на що вона відмовила, оскільки на той час в її оселі мешкали квартиранти. А вже в кінці грудня від правоохоронців вона дізналась, що її матір вбили.

Крім того, потерпіли доповнила, що одного разу, між ОСОБА_14 та ОСОБА_13 відбувався конфлікт, в ході якого останній почав душити її та говорити, що вб`є її. Також, після смерті матері, ОСОБА_13 дзвонив їй з СІЗО і, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, просив в неї пробачення за вбивство ОСОБА_14 ;

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_13 підтверджується дослідженими матеріалами кримінального провадження, а саме:

- повідомленням оператора «102» від 29.12.2013 року, згідно якого до ч/ч Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області надійшов виклик на адресу: АДРЕСА_2 , де відбувалась бійка;

- лікарським свідоцтвом про смерть № 4382 від 30.12.2013 року, яким зафіксована смерть ОСОБА_14 , яка настала внаслідок нападу з задушенням (асфіксія);

- протоколом огляду місця події від 29.12.2013 року та фото таблицею до нього, згідно якого, в квартирі АДРЕСА_3 , був виявлений труп ОСОБА_14 з ознаками насильницької смерті;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 06.02.2014 року за участю обвинуваченого ОСОБА_13 та свідка ОСОБА_15 , згідно якого останні детально описують свої дії та дії ОСОБА_14 під час подій, які мали місце 29.12.2013 року, за адресою: АДРЕСА_2 (конфлікт між ОСОБА_13 та ОСОБА_14 );
- відеозаписом слідчого експерименту від 06.02.2014 року за участю обвинуваченого ОСОБА_13 та свідка ОСОБА_15 , згідно якого останні детально описують свої дії та дії ОСОБА_14 під час подій, які мали місце 29.12.2013 року, за адресою: АДРЕСА_2 (конфлікт між ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ). Крім того, свідок ОСОБА_15 вказує на місце, де вона виявила труп ОСОБА_14 , після конфлікту останньої з ОСОБА_13 ;
- висновок комісійної амбулаторної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи № 59 від 11.02.2014 року, відповідно до якої, ОСОБА_13 будь-якими хронічним психічним захворюванням, недоумством, іншим хворобливим станом психіки не страждав і не страждає. У період часу, що відноситься до скоєння злочину, ОСОБА_13 ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, перебував у стані простого алкогольного сп`яніння, міг в повної мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В даний час ОСОБА_13 психічних розладів не виявляє, може розуміти значення своїх дій та керувати ними, розуміти сенс пред`явленої йому підозри, показання свідків, здатний давати свідчення з приводу досліджуваної по кримінальній справі кримінальної ситуації, здатний брати участь у слідчих діях і постати перед судом. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_13 не потребує. ОСОБА_13 при скоєнні інкримінованого йому діяння знаходився у стані простого алкогольного сп`яніння. Стан простого алкогольного сп`яніння виключає можливість виникнення стану фізіологічного афекту або іншого емоціонального стану, які могли б здійснити значний вплив на діяльність особи;
- висновком експерта № 56 від 08.01.2014 року, згідно якого, кров потерпілої ОСОБА_14 , по ізосерологічній еритроцитарній системі АВО відноситься до групи О з ізогемагглютининами анти-А та анти-В.
Кров підозрюваного ОСОБА_13 відноситься до групи А з ізогемагглютинином анти-В з супутнім антигеном Н.
Так, на двох кофтах сірого та чорного кольорів, належних потерпілій ОСОБА_14 , вилучених при огляді місця події, виявлена кров людини з антигеном Н, який властивий групі крові О з ізогемагглютининами анти-А та анти-В по системі АВО, що не виключає походження виявлених слідів крові від самої потерпілої ОСОБА_14 ;
- висновок судово-імунологічної експертизи № 102 від 14.02.2014 року, відповідно до якої: на кофті, штанах на парі туфель ОСОБА_13 виявлена кров людини групи О з ізогемаглютининами анти-А та анти-В, що не виключає походження крові від потерпілої ОСОБА_14 і виключає від підозрюваного ОСОБА_13 ;
- висновок судово-імунологічної експертизи № 104 від 14.02.2014 року, відповідно до якої: на змиві з ванної кімнати, підлоги кухні, змиві зі стіни кухні з місця події, наданих на дослідження виявлена кров людини групи О з ізогемаглютининами анти-А та анти-В, що не виключає походження крові від потерпілої ОСОБА_14 і виключає від підозрюваного ОСОБА_13
- висновок судово-цитологічної експертизи № 30 від 06.02.2014 року відповідно до якої: у змісті зрізах нігтів лівої руки підозрюваного ОСОБА_13 виявлена кров, епітеліальні клітини та виявлений білок людини. Виявити полову приналежність крові та епітеліальні клітини під час дослідження не надалось можливим. При визначені групової належності крові та клітин, під час дослідження не виключається змішання крові та клітин підозрюваного ОСОБА_13 з кров`ю та клітинами потерпілої ОСОБА_14 ;
- висновок судово-цитологічної експертизи № 29 від 08.01.2014 року, відповідно до якої: на недопалках сигарет № № І-ІІ з фабричним маркуванням «Прилуки особливі класичні 12», вилучених під час огляду місця події, виявлена слина та встановлена її приналежність. При встановлені групової приналежності слини, на недопалку сигарети № І не виключено походження слини від чоловіка в тому числі від підозрюваного ОСОБА_13 ;
- висновок судово-імунологічної експертизи № 116 від 17.02.2014 року, відповідно до якої: об`єкти № 1-5 (волосся), які вилучені з підлоги кухні з місця скоєння злочину є волоссям людини, яке походить з голови, та сходні за основними морфологічними ознаками з волоссям з голови потерпілої ОСОБА_14 та виявляють ознаки відмінностей із зразками волосся з голови ОСОБА_13 . Дані серологічного дослідження, тобто виявлення антигену Н у волоссі з підлоги кухні і в зразках волосся з голови ОСОБА_14 не виключають походження волосся від потерпілої ОСОБА_16 і виключають походження волосся з підлоги кухні від потерпілого ОСОБА_13 ;
- висновок судово-медичної експертизи за фактом смерті гр. ОСОБА_14 № 46- 4382/2013 від 19.02.2014 року, відповідно до якого: смерть ОСОБА_14 настала від закриття (удушення) дихальних шляхів (рота, носа), що підтверджують наступні морфологічні дані, виявлені при судово-медичному дослідженні трупа та судово-гістологічному дослідженні: на слизовій оболонці нижніх повік множинні точкові крововиливи темно-червоного кольору, розмірами до 0,1х0,1 см, наявність множинних крововиливів на слизовій оболонці нижньої губи, під плеврою легень і на зовнішній оболонці серця, гостра емфізема легенів, а також ознаки смерті, яка швидко настала: венозне повнокров`я внутрішніх органів, рідка кров у порожнинах серця, набряк головного мозку і легень. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_14 виявилась механічна асфіксія.
При дослідженні трупа ОСОБА_14 виявлені ушкодження у вигляді синців (два) лобової і скроневої областей, садна скроневої області ліворуч, синця верхньої повіки і зовнішнього кута правого ока, синця нижньої повіки лівого ока, садна (дві) вилицевих областей, крововиливи (одне) червоної облямівки верхньої губи праворуч, крововиливів (шість) слизової оболонки верхньої губи, крововиливів (два) слизової оболонки щік. синця підборіддя виступу, крововиливи в м`яких тканинах лобової області по центру і зліва, крововиливи в м`яких тканинах потиличної області справа, синця і множинних саден передній поверхні шиї праворуч, синця тильної поверхні правої кисті, синця зовнішньої поверхні лівого колінного суглоба, синців (два) внутрішньої поверхні лівого колінного суглоба, синців (чотири) передньої і зовнішньої поверхні лівої гомілки, синців (два) тильній поверхні обох стоп.
Всі вищевказані ушкодження заподіяні від дії тупих предметів з обмеженою контактує поверхнею, якими могли бути як рука, нога, так і інші предмети, заподіяні безпосередньо перед настанням смерті і в причинному зв`язку з нею не складаються. Ушкодження на слизовій оболонці у вигляді крововиливів і укушених ран заподіяні від дії зубів безпосередньо перед настанням смерті і в причинному зв`язку з нею не складаються.
Закриття (удушення) дихальних шляхів (рота, носа), що спричинило до механічної асфіксії, було небезпечним для життя і, згідно п. 2.1.1. (А), 2.1.3 (у) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень »(Київ, 1995) має ознаки тяжких тілесних ушкоджень.
Тілесні ушкодження у вигляді саден і синців голови, крововиливів під слизовими оболонками порожнини рота і мови, крововиливів у м`яких тканинах голови, саден і синця шиї, синця правої кисті, синців нижніх кінцівок, які не були небезпечними для життя, при звичайному своїй течії мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше шести днів і за цим критерієм згідно з п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (Київ, 1995) мають ознаки легких тілесних ушкоджень.
2 (4). Виходячи з локалізації всіх пошкоджень, виявлених при дослідженні трупа ОСОБА_14 , положення її в момент заподіяння тілесних ушкоджень могло бути різним.
3 (5). Ступінь вираженості трупних явищ, встановлена при огляді трупа ОСОБА_12 на місці події (29.12.2013 р о 04:45 год.): «Труп на дотик теплий по всій поверхні, в тому числі і під одягом. М`язове задубіння відсутня у всіх м`язах. При ударі по двоголового м`яза плеча м`язовий валик добре виражений, високий. Трупні плями по передній поверхні, вогнищеві, сіро-рожеві з розлитими контурами. При дозованому натисканні зникають і відновлюють свою первісну забарвлення через 6 секунд.»- Свідчить про те. що з моменту настання смерті ОСОБА_17 ), і до моменту огляду її трупа пройшло близько 1,5-2,5 годин і таким чином, смерть ОСОБА_14 могла наступити 29.12.2013 р в період часу 02: 15-03: 15 год.
4 (8). Визначення тілесних ушкоджень, характерних для боротьби і самооборони, виходить за межі компетенції судово-медичного експерта, гак як в судовій
медицині відсутні критерії визначення боротьби і самооборони, проте, виявлені при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_14 тілесні ушкодження у вигляді синців кінцівок, свідчать про те. що ОСОБА_14 призаподіянні їй тілесних ушкоджень прикривалася руками і можливо, ногами.

5 (9). Всі ушкодження, виявлені при дослідженні трупа ОСОБА_14 за даними судово-медичного дослідження (садна червоно-багряного кольору, розташовані нижче рівня непошкоджених тканин, синці синюшно-фіолетово-багряного кольору) і за даними судово-гістологічного дослідження (без вираженої перифокальною клітинної реакції) заподіяні прижиттєва, в будь-якій послідовності, незадовго до настання смерті, протягом часу, що обчислюється хвилинами.

6 (10). ОСОБА_14 після заподіяння їй тілесних ушкоджень у вигляді синців та саден голови, шиї, синця правої верхньої та нижніх кінцівок могла здійснювати самостійні дії - пересуватися, кричати, чинити опір і т.д.

7 (11). При судово-токсикологічному дослідженні крові від трупа ОСОБА_14 , в крові виявлений етиловий спирт в концентрації 0,75‰.

8 (12). Виходячи з локалізації всіх тілесних ушкоджень, виявлених при дослідженні трупа ОСОБА_14 , заподіяння їх внаслідок «власної необережності, падіння» виключено.

9 (13). Судово-медичних даних, що вказують на удавлене шиї руками або іншими предметами при дослідженні трупа ОСОБА_18 не виявлено.

Аналізуючи заслухані показання, співставивши їх з іншими доказами вини обвинуваченого, залученими до матеріалів кримінального провадження, які оцінені за внутрішнім переконанням, основаному на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження, в їх сукупності, керуючись законом, суд не знаходить підстав для їх критичної оцінки, тому визнає їх логічними, послідовними, та такими, що повністю доводять вину ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Так, оцінюючи покази потерпілої ОСОБА_12 , з точки зору їх достовірності, суд не знаходить підстав для їх критичної оцінки, та визнає їх логічними і послідовними, оскільки надані останньою свідчення цілковито знайшли своє відображення під час дослідження письмових доказів вини ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, наданих стороною обвинувачення в суді.

Так, суд також відхиляє можливість оговорення потерпілою ОСОБА_12 обвинуваченого ОСОБА_13 , оскільки, встановлено, що ОСОБА_12 хоча й знала про конфлікти ОСОБА_13 з загиблою, іноді навіть була присутня при таких ситуаціях, однак жодним чином не намагалась втручатись у сварки та сприяти розірванню стосунків ОСОБА_14 з ОСОБА_13 ОСОБА_12 неодноразово надавала своє житло для спільного проживання ОСОБА_14 з ОСОБА_13 , навіть знаючи про конфліктні ситуації між останніми.

Покази потерпілої ОСОБА_12 , також підтверджують наміри ОСОБА_13 позбавити життя ОСОБА_14 , оскільки неодноразово загибла, в розмові з нею ( ОСОБА_12 ), говорила, що ОСОБА_13 погрожує їй вбивством.

Разом з тим, безпосереднє сприйняття судом обставин, викладених у протоколі слідчого експерименту та зафіксованих відеозаписом слідчого експерименту, за участю обвинуваченого ОСОБА_13 та свідка ОСОБА_15 , щодо відтворення обстановки та обставин подій 29.12.2013 року, є одною з підстав для висновку про те, що ОСОБА_13 на ґрунті ревнощів, під час раптово виниклої сварки з ОСОБА_14 скоїв умисне вбивство останньої. При цьому з протоколу вбачається, що ОСОБА_13 самостійно показує маршрут свого руху до квартири, де відбувались події, потім вказує на місце де в нього зав`язалась сутичка з ОСОБА_14 . Також показав, де саме він наносив численні удари потерпілій. Звертає увагу на себе, той факт, що саме така деталізація відтворюваних дій обвинуваченим ОСОБА_13 притаманна особі яка кажіть правду. Відтворює свої дії та дії ОСОБА_14 дуже детально, припускаючи іноді таку деталізацію, яка свідчать про події що дуже закарбовані у пам`яті обвинуваченого. На переконання суду, всі покази під час слідчої дії обвинуваченого ОСОБА_13 є щирими та правдивими, які дані останнім без будь-якого примусу.

Крім того, свідок ОСОБА_15 також детально описує події того вечора та підтверджує, що ОСОБА_13 наносив потерпілій численні удари по голові та тулубу, бив останню головою в стіну.

Разом з тим, ОСОБА_15 під час слідчого експерименту вказала, що покидала місце події (квартира АДРЕСА_3 ), з метою виклику правоохоронних органів, і, повернувшись, вона виявила труп ОСОБА_14 , яка знаходилась в середині кімнати, головою до вікна.

Обставини, викладені у протоколі слідчого експерименту, які зафіксовані відеозаписом слідчого експерименту, за участю обвинуваченого ОСОБА_13 та свідка ОСОБА_15 судом оцінені не як покази обвинуваченого та свідка, які ними дані під час досудового розслідування, а як спосіб фіксування слідчого експерименту в порядку ст. ст. 105, 107 КПК України, та як один з доказів вини ОСОБА_13 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, зібраний в порядку ст. 99 КПК України (§ 4 Речові докази і документи. Документи.) і досліджений на стадії судового розгляду в порядку ст. 359 КПК України.

Разом з тим, суд на стадії судового слідства був позбавлений можливості допитати свідка ОСОБА_15 в судовому засіданні через смерть останньою. При цьому, прокурор, при дослідженні письмових доказів по кримінальному провадженню оголосив покази свідка ОСОБА_15 з протокол допиту свідка, наданні останньою на стадії досудового розслідування по кримінальному провадженню. Однак, суд визнає вказаний доказ вини ОСОБА_13 у скоєнні кримінального правопорушення недопустимим, оскільки згідно ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Детальний аналіз та об`єктивне сприйняття фактів, викладених в протоколі проведення слідчого експерименту та зафіксованих на відеозаписі слідчого експерименту, дозволяє суду дійти висновку, що саме ОСОБА_13 скоїв навмисне вбивство потерпілої ОСОБА_14 , оскільки 29.12.2013 року, окрім ОСОБА_13 . ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , в квартирі АДРЕСА_3 , нікого не було, а конфліктна ситуація на ґрунті ревнощів склалась саме між ОСОБА_13 та ОСОБА_14 (обвинувачений не оспорює вказаний факт), в ході якої, обвинувачений наносив побої потерпілій та, в подальшому спричинив їй смерть через удушшя.

Крім того, відповідно до висновку комісійної амбулаторної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи № 59 від 11.02.2014 року, ОСОБА_13 , в період часу, який відноситься до скоєного кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, хронічним психічними розладами, слабоумством, іншими, в тому числі, тимчасовими хворобами розладу психічної діяльності, не страждав. При цьому, перебування ОСОБА_13 у стані легкого алкогольного сп`яніння, не позбавляло його здатності в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Висновки вказаного експертного дослідження, на думку колегії суддів, спростовують доводи обвинуваченого та сторони захисту, стосовного відсутності прямого умислу у ОСОБА_13 на вбивство потерпілої виходячи зі способу вчинення кримінального правопорушення удушшя, вчинене особою, яка в повній мірі усвідомлювала протиправність вчиненого та настання найтяжчих наслідків для потерпілої.

Крім того, аналізуючи експертні висновки спеціалізованих закладів, зроблені в рамках експертних досліджень по кримінальному провадженню, на предмет їх достовірності, суд не знаходить підстав для їх критичної оцінки, оскільки вказані висновки не несуть жодних протиріч між собою і цілковито доводять наявність в діях ОСОБА_13 складу інкримінованого кримінального правопорушення та бажання обвинуваченого настання найтяжчого наслідку для потерпілої ОСОБА_14 смерть особи (наявністю на туфлях ОСОБА_13 крові, походження якої не виключає походження крові від потерпілої ОСОБА_14 і виключає від підозрюваного ОСОБА_13 , підтверджує висновок сторони обвинувачення про нанесення ударів ОСОБА_14 ногами; наявністю у підногтевому вмісті лівої руки ОСОБА_13 крові та епітеліальних клітин, походження яких не виключається шляхом змішання крові та клітин ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , підтверджує висновок сторони обвинувачення про нанесення ударів ОСОБА_14 руками та спроби чинити опір ОСОБА_13 з боку ОСОБА_14 ; наявністю на підлозі кухні з місця скоєння злочину волосся з голови людини, яке сходне за основними морфологічними ознаками з волоссям з голови потерпілої ОСОБА_14 , підтверджує висновок сторони обвинувачення щодо дій ОСОБА_13 , а саме: місця вбивства ОСОБА_14 )

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Разом з тим, ч. 6 ст. 22 КПК України наголошує, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Так, у підготовчому судовому засіданні колегія суддів цілковито створила законні умови сторонам кримінального провадження для реалізації своїх процесуальних прав, а саме, даючи сторонам кримінального провадження виказати думку стосовно можливості призначення кримінального провадження до судового розгляду. При цьому, як сторона обвинувачення (прокурор) так і сторона захисту (захисник-адвокат та обвинувачений) скористались своїм правом та виказали думки з приводу призначення справи до судового розгляду.

При цьому, сторона захисту вимагала суд повернути обвинувальний акт прокурору, у зв`язку із невідповідність його нормам діючого КПК України (ст. 290 КПК України), однак, колегія суддів, об`єктивно та неупереджено вивчивши обвинувальний акт дійшла законного рішення про необхідність відмовити у задоволені такого клопотання захисника-адвоката та призначити судовий розгляд по кримінальному провадженню, про що була винесена вмотивована ухвала /а.с. 198-199/.

На підставі викладеного, суд вважає, що органом досудового розслідування діям ОСОБА_13 була дана належна оцінка та інкриміновану кваліфікацію вважає вірною.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_13 за ст. 115 ч. 1 КК України за кваліфікуючими ознаками: вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

При визначені виду та міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу винного, його вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчиненого злочину, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 66 КК України, суд не вбачає обставин, які б могли пом`якшити покарання обвинуваченому.

Відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає обставинами, які обтяжують покарання скоєння кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

При викладених обставинах, приймаючи до уваги всі обставини скоєного кримінального правопорушення, а також, те що вина ОСОБА_13 у навмисному вбивстві ОСОБА_14 , знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження, з урахуванням суспільної небезпечності скоєного ОСОБА_13 кримінального правопорушення, яке призвело до загибелі людини, суд вважає, що його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень не можливе без ізоляції від суспільства і вважає за необхідне призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкцій інкримінованої статті КК України.

Вирішуючи долю речових доказів по кримінальному провадженню, суд керується вимогами ст. 100 КПК України, на підставі чого, вважає необхідним речові докази по кримінальному провадженню знищити.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлений.

Судові витрати на залучення експертів по кримінальному провадженню, відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 367, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, колегія судів -

У Х В А Л И Л А:

ОСОБА_13 визнати винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч. 1 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 11 /одинадцять/ років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_13 обчислювати з моменту фактичного його затримання, тобто з 29.12.2013 року.

На підставі ст. 72 КК України /із змінами, внесеними згідно із Законом № 838-VIII від 26.11.2015 року/, зарахувати ОСОБА_13 в строк відбування покарання, строк його попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 29.12.2013 року по дату набрання вироком чинності включно.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_13 до набрання вироком чинності, залишити без змін, у вигляді тримання під вартою.

Речові докази по кримінальному провадженню знищити.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлений.

Судові витрати на залучення експертів по кримінальному провадженню, відсутні.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, потерпілій та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Колегія суддів Малиновського районного суду м. Одеси:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
_______________ _______________ _____________

Головуючий суддя Суддя Суддя