№ 243/4587/16-к
№ 1-кп/243/477/2016
ВИРОК
Іменем України
09 червня 2016 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Слов`янська Донецької області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000284 від 25.05.2016 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), уродженця м. Київ, громадянина України, з спеціально-технічною освітою, одруженого, має неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, призваного ІНФОРМАЦІЯ_3 10.02.2015 року за мобілізацією на особливий період, проходить військову службу на посаді механіка відділення обслуговування та ремонту взводу обробки інформації військової частини польова пошта НОМЕР_2 , військове звання солдат,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Відповідно до ст. 4 ч. 8, ст. 5 ч. 1, ст. 10, 11, ст. 22 ч. 3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України від 14 січня 2015 року «Про часткову мобілізацію», №15/2015 громадянин ОСОБА_4 був призваний у зв`язку з мобілізацією на особливий період до лав Збройних Сил України 10 лютого 2015 року ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 по стройовій частині від 14.03.2015 року № 31 ОСОБА_4 був зарахований до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_3 , поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду оператором розвідником 1 розвідувального взводу розвідувально-десантної роти військової частини польова пошта НОМЕР_2 . В подальшому відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 по стройовій частині від 02.05.2015 року № 73 ОСОБА_4 був призначений на посаду механіка відділення обслуговування та ремонту взводу обробки інформації військової частини польова пошта НОМЕР_2 .

Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. 9, 11, 14, 16, 37, 40, 127, 128, 216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ст. ст. 1, 3, п. 8 ст. 6, п. 2 ст. 23, п. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу" був зобов`язаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями інструкціями, а саме: неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін та про виконання наказу доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому начальникові, сумлінно вивчати військову справу , зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, вважатися таким, що виконує обов`язок з військової служби знаходячись на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), дорожити бойовою славою Збройних Сил України, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.

15 листопада 2015 року солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією на особливий період, діючи всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам Статутів Збройних Сил України, в період проходження військової служби та будучи придатним для проходження військової служби, не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків несення військової служби, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, без дозволу командування вчинив самовільне залишення території військової частини польова пошта НОМЕР_2 , що розташовувалась у АДРЕСА_2 .

В період часу з 15 листопада 2015 року по 25 травня 2016 року солдат ОСОБА_4 , не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків військової служби, перебував за адресою проживання: АДРЕСА_1 , проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби до 25 травня 2016 року в умовах особливого періоду.

25 травня 2016 року солдат ОСОБА_4 був виявлений в м. Київ співробітниками ВСП та в подальшому був доставлений до військової частини польова пошта НОМЕР_2 , яка розташована в АДРЕСА_2 , таким чином припинивши ухилятись від військової служби.

У скоєнні вказаного кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_4 викривається наступними доказами.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав повністю свою провину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та суду пояснив, що дійсно 15.11.2015 року він залишив місце проходження військової служби у АДРЕСА_2 , без дозволу керівництва виїхав за місцем проживання у м. Київ, де перебував до 25.05.2016 року, доки не був затриманий військовим патрулем і доставлений до військової частини. За час відсутності у військовому підрозділі на лікуванні не перебував, працював. Причиною залишення військової частини зазначив складну сімейну ситуацію та можливість розлучення з дружиною. Щиро покаявся та просив суворо не карати.

Окрім повного визнання своєї провини обвинуваченим, провина обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.

Відповідно до ст. 4 ч. 8, ст. 5 ч. 1, ст. 10, 11, ст. 22 ч. 3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України від 14 січня 2015 року «Про часткову мобілізацію», №15/2015 громадянин ОСОБА_4 був призваний у зв`язку з мобілізацією на особливий період до лав Збройних Сил України 10 лютого 2015 року ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджено відповідним записом у військовому квитку ОСОБА_4 .

Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 по стройовій частині від 14.03.2015 року № 31 ОСОБА_4 був зарахований до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_3 , поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду оператором розвідником 1 розвідувального взводу розвідувально-десантної роти військової частини польова пошта НОМЕР_2 .

Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 по стройовій частині від 02.05.2015 року № 73 ОСОБА_4 був призначений на посаду механіка відділення обслуговування та ремонту взводу обробки інформації військової частини польова пошта НОМЕР_2 .

З матеріалів службового розслідування (наказів командира ВЧ пп НОМЕР_2 від 19.11.2015 р. № 377, № 431 від 05.12.2015 року, акту проведення службового розслідування від 07.12.2015 року) вбачається, що 15.11.2015 року т.в.о. командира взводу обробки інформації ОСОБА_6 виявлено відсутність у складі ремонтної бригади, яка готувала приміщення гуртожитку до проживання військовослужбовців частини у АДРЕСА_2 , військовослужбовця ОСОБА_4 . Зателефонувавши ОСОБА_4 останній повідомив, що втратив військову форму та поїхав до м. Києва для придбання військової форми. Встановлений факт залишення місця несення служби ОСОБА_4 .

З повідомлення ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 військового коменданта ( АДРЕСА_3 ) вбачається, що 25.05.2016 року о 15:00 годині на бульварі Верховної Ради,18 був затриманий солдат ВЧ пп НОМЕР_2 ОСОБА_4 .

Аналізуючи вищезазначені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що вказані вище докази є достовірними, доповнюють один одного, перебувають між собою у взаємозв`язку, тобто подія кримінального правопорушення мала місце, провину обвинуваченого повністю доведено, а вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч. 4 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення військової частини в умовах особливого періоду.

Згідно роз`яснень п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року (із змінами та доповненнями), суди, вирішуючи питання про вид і розмір покарання щодо особи, яка визнається винною у скоєнні злочину, зобов`язані дотримуватися загальних принципів призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, брати до уваги ступінь тяжкості скоєного злочину, дані щодо винної особи та обставини справи, які обтяжують або пом`якшують покарання.

При визначенні міри покарання обвинуваченому у відповідності до ст. 65 КК України, суд приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченим, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: сукупність усіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, віднесення кримінального правопорушення законодавством до тяжких злочинів, характер, ступінь його суспільної небезпеки; ступінь негативної майнової шкоди і наслідків (майнової шкоди не завдано, тяжких наслідків не настало), відомості про особу обвинуваченого (раніше не судимий, одружений, має неповнолітню дитину, 1999 року народження, посередньо характеризується за місцем проходження служби, після повернення до військової частини у травні 2016 року змінив своє ставлення та характеризується позитивно, є учасником антитерористичної операції).

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Суд приймає до уваги ті обставини, що ОСОБА_4 раніше не судимий, вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, фізично здоровий, характеризується за місцем проходження служби позитивно, є учасником антитерористичної операції, одружений, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_5 , 1999 року народження, тобто має стійкі соціальні зв`язки, тому суд визнає необхідним та достатнім для виправлення і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень призначення остаточного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням.

Приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини по справі, ступень тяжкості скоєного правопорушення, характер та мотиви протиправних дій, відсутність завданої злочином матеріальної шкоди, враховуючи вищенаведені дані характеристики особи обвинуваченого і його попередню соціальну поведінку, ступінь тяжкості скоєного правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України віднесені до тяжких злочинів, ступінь небезпеки особи обвинуваченого для суспільства, а також ті обставини, що тяжких наслідків від дій ОСОБА_4 не настало, всебічно оцінюючи викладені обставини, приходить до переконання про можливість виправлення ОСОБА_4 без реального виконання покарання.

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов по справі не заявлений, судових витрат, речових доказів немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-370,374 КПК України, -

З А С У Д И В:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.

Застосувати ст.ст. 75,76 КК України і у відповідності із цими статтями кримінального закону звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного за цим вироком з випробуванням на строк два роки, зобов`язавши його не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до органів кримінально - виконавчої інспекції.

Запобіжний захід відповідно до видів, передбачених ст. 131 КПК України, не обирався.

Апеляційна скарга на вирок суду подається до судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Донецької області через Слов`янській міськрайонний суд Донецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в єдиному екземплярі.

Суддя
Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1