Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/935/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 190 (83, 86-1, 143) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.11.2016 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,
та обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький кримінальне провадження № 0000436 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 07 вересня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоукраїнка Новоукраїнського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, зареєстрованого АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , не одруженого, не працюючого, утриманців немає, раніше неодноразово судимого, останній раз:
- 27.04.2016 року вироком Новоукраїнського районного суду за ч.2 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 3 роки,
визнано винним та засуджено за ч.2 ст. 190 КК України на 1 рік позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за попереднім вироком Новоукраїнського районного суду від 27.04.2016 року і остаточно йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання зараховано попереднє ув`язнення обвинуваченого ОСОБА_7 з 07 вересня 2016 року по день набрання даним вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ФОП ОСОБА_8 процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи у розмірі - 40 грн. 00 коп.
Вирішено долю речових доказів по справі.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 вчинив заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, затаких обставин.

Так, 03 травня 2016 року близько 15 години, ОСОБА_7 прибув до хірургічного відділення у палату № 19 Новоукраїнської ЦРЛ, розташованої по провулку Лікарняний, 1 в м. Новоукраїнка, Кіровоградської області, де перебували на лікуванні ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Маючи умисел на шахрайське заволодіння мобільним телефоном останнього торгової марки «Nokia 202», зловживаючи довірою ОСОБА_10 , попрохав його дати йому телефон для здійснення телефонного дзвінка. На прохання ОСОБА_7 останній добровільно передав йому свій мобільний телефон, отримавши якого обвинувачений з метою доведення до кінця свого умислу на заволодіння чужим майно шахрайським способом, зник з вказаного місця, заволодівши таким чином мобільним телефоном ОСОБА_10 торгової марки «Nokia 202», вартістю 320 грн., в якому знаходились флеш-карта об`ємом 2 Гб., вартістю 84 грн. та сім карта оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартістю 20 грн., на якій були грошові кошти у розмірі 22 грн. 37 коп., чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 446 грн. 73 коп.
У своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить змінити вирок суду першої інстанції та призначити йому більш м`яке покарання.
Свої доводи мотивує тим, що він повністю визнав себе винним та покаявся у вчиненому, повністю відшкодував потерпілому матеріальні та моральні збитки, а також просить врахувати і те, що його цивільна дружина ОСОБА_11 є вагітною, а тому їй необхідна його підтримка.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 , якийпідтримав свою апеляційну скаргу, думку прокурора, яка заперечила її задоволення і просила даний вирок суду залишити без зміни, дослідивши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляції обвинуваченого, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.
Доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який його засуджено, ґрунтується на доказах, достовірність і достатність яких не ставилася під сумнів сторонами кримінального провадження під час судового розгляду і ніким із учасників судового розгляду не оскаржується.

Отже, суд першої інстанції провівши судове слідство у відповідності до вимог процесуального закону, дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_7 вчинив заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, а тому правильно кваліфікував його дії за ч.2 ст. 190 КК України.

Перевіряючи вирок у частині призначеного обвинуваченому покарання, колегія приходить до висновку, що відповідно ст. 65 КК України суд першої інстанції належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання.

При цьому районний суд правильно врахував, що ОСОБА_7 вчинив злочин середньої тяжкості, а також дані про його особу, а саме, що він будучи раніше неодноразово судимим, на шлях виправлення не став, скоїв новий злочин у період іспитового строку, за місцем свого проживання характеризується посередньо, зловживає спиртними напоями, офіційно не працює, проживає за рахунок випадкових заробітків, не одружений, утриманців немає, на обліку в наркологічному диспансері та у лікаря психіатра не перебуває.
Також, правильно враховано судом і наявність обставини, яка пом`якшує покарання щире каяття обвинуваченого та сприяння розкриттю злочину, а також і наявність обставини, яка обтяжує його покарання вчинення злочину щодо особи, яка перебуває у безпорадному стані.
Приймаючи до уваги вищенаведене та з урахуванням того, що вказаний злочин ОСОБА_7 вчинив під час іспитового строку, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про можливість його виправлення лише в умовах ізоляції від суспільства, призначивши йому остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць, що є лише на 1 місяць більше, від невідбутої частини покарання за попереднім вироком, а відтак відповідає вимогам ч.4 ст. 71 КК України.

Тобто, вид та розмір призначеного обвинуваченому покарання є виваженим, слугуватиме не тільки справедливою карою за вчинений злочин, але й буде запобігати вчиненню ним нових злочинів, а тому підстав вважати таке покарання явно несправедливим через його суворість, колегія суддів не вбачає.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно визначено ОСОБА_7 вид та розмір покарання, а тому відсутні підстави для призначення йому більш м`якого покарання, як це просить у своїй апеляційній скарзі обвинувачений, оскільки він будучи раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, вже відбував покарання в місцях позбавлення волі, однак на шлях виправлення не став та знову вчинив корисливий злочин середньої тяжкості, який вчинив під час іспитового строку, що вказує на те, що його виправлення можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства.

Перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги, колегія суддів істотних порушень кримінально - процесуального законодавства, які б могли призвести до прийняття судом першої інстанції неправильного рішення - не встановила.

За таких обставин апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, а тому вирок суду першої інстанції слід залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 07 вересня 2016 року стосовно нього залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2