Справа №639/9092/15-к
Провадження №1-кп/639/93/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 березня 2016 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР за №0001750 від 22.09.2015 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мерефа Харківської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 21.11.2001 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.309 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

- 01.08.2003 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.3 ст.185, 71 КК України до 4 років позбавлення волі, 23.06.2006 року звільнений з Холодногірської виправної колонії (№18) за відбуттям строку покарання;

- 15.03.2007 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.1 ст.263 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;

- 14.04.2008 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.3 ст.187, 71 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, 09.07.2015 року звільнений з Олексіївської виправної колонії (№25) за відбуттям строку покарання,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , будучи раніше засудженим за вчинення корисливого злочину, маючи не зняту та не погашену у встановленому порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення та перевиховання не став, та знову повторно вчинив новий корисливий злочин, при наступних обставинах.

22 вересня 2015 року приблизно о 01 год. 00 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, разом зі своїм знайомим ОСОБА_5 , знаходився поблизу буд. №83 по вул. Комсомольське шосе м. Харкова. Саме в той час він помітив автомобіль «BMW» д.р.н. НОМЕР_1 , в салоні якого спав раніше йому невідомий ОСОБА_6 . Потім ОСОБА_4 помітивши те, що двері автомобіля не заперті на замок, відкрив їх. Оглянувши салон автомобіля, ОСОБА_7 помітив на кулісі мобільний телефон «Lenovo А6000» і в нього виник злочинний умисел, спрямований на його заволодіння. Далі ОСОБА_4 , діючи повторно, умисно, з метою незаконного збагачення та з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність свого діяння, упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав мобільний телефон потерпілого ОСОБА_6 . Після цього, звернувши на свою користь викрадене майно, ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник та розпорядився в подальшому ним на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 2926 гривень, що підтверджується висновком судово-товарознавчої експертизи №4252 від 05.10.2015 року (к/п а.с.21-22).

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому злочині за ч.2 ст.185 КК України визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаюється, повністю підтверджує фактичні обставини вчинення злочину, надав пояснення щодо місця, часу, способу вчинення злочину так, як вони встановлені судом.

Під час допиту у судовому засідання підсудний ОСОБА_4 надав показання, що у вересні 2015 року, у нічний час, він знаходився зі своїм знайомим ОСОБА_5 на вул. Комсомольське шосе у м. Харкові. У дворі багатоквартирного будинку він побачив автомобіль «BMW», в якому спав незнайомий йому чоловік, двері в автомобілі були відчинені. Потім він впевнившись, що вказаний чоловік спить, таємно викрав із салону автомобіля мобільний телефон «Lenovo». Потім ОСОБА_5 сказав, що в автомобілі нічого не знайшов. Через деякий час викрадений телефон здав в ломбард в районі «Одеської», під документи свого знайомого, за що отримав 800 грн. Під час досудового розслідування потерпілий самостійно викупив зазначений телефон із ломбарду. Завдана потерпілому ОСОБА_6 шкода на даний час не відшкодована. Підсудний підтвердив, що в момент скоєння крадіжки він знаходився у стані алкогольного сп`яніння.

Під час судового розгляду підсудний ОСОБА_4 пояснив, що вину у вчиненому злочині визнає у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаюється, показання на стадії досудового розслідування та розгляду справи у суді надає добровільно, без примусу зі сторони працівників правоохоронних органів, під час проведення за його участі слідчого експерименту він детально розповідав про обставини вчинення ним вказаної крадіжки.

Показання підсудного ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння підсудним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, у відповідності до вимог ст.135 КПК України, на адресу суду надавав заяву про проведення судового розгляду за його відсутності. На підставі вимог ст.325 КПК України, за погодженням із учасниками кримінального провадження, судовий розгляд проведено за відсутності потерпілого.

Враховуючи повне визнання підсудним ОСОБА_4 своєї вини у скоєному злочині та щире каяття, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути вказану справу в порядку ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом ОСОБА_4 та дослідженням матеріалів кримінального провадження в частині відомостей, що характеризують особу підсудного. На виконання вимог ч.3 ст.349 КПК України, учасникам судового провадження роз`яснено про позбавлення права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи обставини, що визнаються підсудним ОСОБА_4 , суд дійшов висновку, що його вина в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст.337 КПК України), є доведеною.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про повну доведеність вини підсудного ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину та кваліфікує його дії за ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Вивченням особи підсудного ОСОБА_4 встановлено, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, тяжких хронічних захворювань чи інвалідності не має, не одружений, дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, має постійне місце проживання, за яким характеризується задовільно, раніше неодноразово судимий, останній раз за вчинення особливо тяжкого умисного злочину (к/п а.с.43-55).

Обставиною, яка відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_4 , є щире каяття у скоєному злочині.

Згідно п.13 ч.1 ст.67 КК України обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд виходить із положень ст.ст.50, 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є умисним злочином середньої тяжкості, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, у зв`язку з чим суд вважає необхідним і достатнім призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі, оскільки виправлення підсудного та попередження вчинення ним нових злочинів не можливо без ізоляції від суспільства.

До набрання вироком законної сили у відношенні ОСОБА_4 необхідно залишити без змін запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_6 не заявлявся, що відповідно не позбавляє його права заявити цивільний позов у порядку цивільного судочинства.

На підставі ст.124 КПК України процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого (підсудного) по справі.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі положень ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.369-371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили у відношенні ОСОБА_4 залишити без змін запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Харківській установі виконання покарань УДПтСУ в Харківській області №27.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 02.03.2016 року.
На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року) ОСОБА_4 у строк відбуття покарання за цим вироком, зарахувати строк попереднього ув`язнення з 02.03.2016 року по 21.03.2016 року включно, із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведену експертизу на суму 184,14 грн. (сто вісімдесят чотири гривні 14 коп.), код доходів 24060300, р/р №0005, код банку 37999680, МФО 851011, УДКС України в Комінтернівському районі м. Харкова, призначення платежу «за експертні послуги» (к/п а.с.23).

Речовий доказ по кримінальному провадженню: мобільний телефон «Lenovo А6000» чорного кольору - вважати повернутим потерпілому ОСОБА_6 як законному власнику (к/п а.с.16-17).

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м.Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а для особи, що перебуває під вартою - з моменту вручення копії судового рішення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1