Справа № 1329/2675/12
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Яворівський районний суд Львівської області
в складі головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
з участю прокурора: ОСОБА_3 ,
підсудної: ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яворові Львівської області кримінальну справу про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, освіта середня, безпартійної, вдови, відбуваючої покарання у Павлоградській ВТК №142 Дніпропетровської області, такої, яка має судимість,-
за ст.186 ч.2 КК України,-
Підсудна ОСОБА_4 , будучи судимою 23 лютого 2012 року Яворівським районним судом Львівської області за ст.185 ч.1 КК України до 80 годин громадських робіт, на шлях виправлення не стала, належних висновків для себе не зробила та знову вчинила умисний корисливий злочин.
Так, 03 квітня 2012 року, приблизно о 01 годині 30 хвилин, вона, знаходячись в житловому будинку ОСОБА_5 , що в селі Наконечне Перше Яворівського району Львівської області, маючи намір на відкрите заволодіння чужим майном, застосувала фізичне насильство до ОСОБА_6 , під час якого нанесла удар рукою по обличчі та удар ногою в груди потерпілому, заподіявши йому синець на обличчі справа та синець на правій половині грудної клітки, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до легких тілесних ушкоджень, після чого повторно, з корисливих мотивів, відкрито витягнула з кишені його куртки гроші в сумі 20 гривень.
Таким чином, своїми діями підсудна ОСОБА_4 вчинила відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, тобто скоїла злочин, передбачений ст.186 ч.2 КК України.
В судовому засіданні підсудна ОСОБА_4 , предявлене їй обвинувачення визнала повністю та суду пояснила, що 03 квітня 2012 року, в нічний час, вона, разом із своїм співжителем ОСОБА_5 та знайомим ОСОБА_6 знаходилася у приміщенні житлового будинку ОСОБА_5 в селі Наконечне Перше Яворівського району Львівської області. Між названими мужчинами, які розпивали алкогольні напої, виникла суперечка, а потім і бійка. Особисто вона, алкоголю не вживала і намагалася їх розборонити. Під час цього конфлікту, ОСОБА_6 обізвав її непристойним словом і за це вона нанесла йому один удар рукою в обличчя та один удар ногою в груди, вимагаючи при цьому зароблені ним гроші. Скориставшись тим, що ОСОБА_5 вийшов з кімнати, вона нахилилася до Вань Михайла і почала шукати по кишенях гроші. Не зважаючи на те, що ОСОБА_7 відштовхував її, в кишені його куртки, вона знайшла 20 гривень, що були однією купюрою і заховала ці гроші у свою одежу. Через деякий час, ОСОБА_7 самостійно підвівся, вона ще допомогла йому обмитися водою, а потім прогнала з будинку. Викрадені нею гроші витратила на особисті потреби.
Розуміє, що вона була неправа, у потерпілого ОСОБА_6 просить пробачення і він до неї жодних претензій не має. Широ розкаюється у вчиненому і просить суворо її не карати.
Згідно ст.ст.299 ч.3, 301-1 КПК України, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, визнає недоцільним подальше дослідження доказів, стосовно фактичних обставин вчинення відкритого викрадення чужого майна, так як вони ніким не оспорюються і учасники судового розгляду не заперечують проти цього.
При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють підсудна та інші учасники судового розгляду зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи та розмір цивільного позову у апеляційному порядку.
Аналізуючи докази, що були добуті та досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що предявлене обвинувачення підсудній ОСОБА_4 за ст.186 ч.2 КК України в судовому засіданні доведено повністю і злочин кваліфіковано вірно, оскільки вона вчинила відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно.
Обираючи вид і розмір покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, особу винної, яка характеризується позитивно, такі обставини, які помякшують покарання, як щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, і обставини, які обтяжують покарання, як вчинення злочину особою повторно, вважає за необхідне призначити підсудній ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі.
Керуючись ст.ст.323, 324 КПК України, суд,-
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.
Згідно ст.70 ч.4 КК України, шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та попереднім вироком Яворівського районного суду Львівської області від 29 травня 2012 року, яким ОСОБА_4 засуджена за ст.187 ч.2 КК України на сім років позбавлення волі з конфіскацією майна, що є її власністю, визначити підсудній ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк сім років один місяць позбавлення волі з конфіскацією майна, що є її власністю.
Початок строку покарання підсудній ОСОБА_4 рахувати з 29 травня 2012 року, тобто з часу її фактичного затримання.
Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України (щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» , зарахувати до строку покарання засудженій ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з 29 квітня 2016 року по день постановлення вироку, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, як особі, що відбуває покарання в установах попереднього ув`язнення для її участі у судовому розгляді кримінальної справи.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області протягом пятнадцяти діб, з моменту його проголошення, для підсудної ОСОБА_4 , з часу отримання копії вироку, через Яворівський районний суд Львівської області.
Вирок виготовлений в нарадчій кімнаті в одному примірнику.
Суддя: ОСОБА_1 .