Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/1345/16-к
Провадження №: 1-кп/332/161/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 травня 2016 р.м.Запоріжжя

Заводський районний суд м.Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в залі Заводського районного суду м.Запоріжжя, обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000855 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, який не працює, має неповну середню освіту, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

13.12.2005 року Глухівським районним судом Сумської області за ч.1 ст. 129 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, до громадських робіт строком на 60 годин;

06.06.2006 року Заводським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.389, ст.71 КК України до арешту строком на 20 днів. Вирок набув чинності 22.06.2006 року. Звільнився 21.11.2006 року із Запорізького СІЗО №10 за закінченням строку відбуття покарання;

20.03.2007 року Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя за ч.1 ст.191 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 540 гривень;

14.08.2007 року Заводським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.186, ч.2 ст.189, ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки з випробуванням на 2 роки, відповідно до ст.104 КК України;

08.09.2008 року Заводським районним судом м.Запоріжжя за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.190, ст.70, ст.71 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців. Звільнився 02.02.2012 року з Біленьківської ВК Запорізької області №99, у звзяку з відбуттям строку покарання;

(04.07.2013 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч.1 ст.129 КК України кримінальне провадження закрито на підставі ст.46 КК України;

06.02.2015 року Ленінським районним судом м.Запоріжжя за ч.1 ст.125 КК України кримінальне провадження закрито на підставі ст.46 КК України).

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
09 березня 2016 року, близько 11-00 години, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше засудженим за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, перебуваючи у приміщенні кімнати квартири АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу, з-під подушки крісла таємно викрав ноутбук «Lenovo G510AMBKTX3550M4G500R8EUA» (59-400563) у корпусі чорного кольору, разом із зарядним пристроєм 11S45N0257Z1ZSHA3975AY,вартістю 4166 гривень 58 копійок, який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після чого ОСОБА_4 обернув викрадене майно на свою користь в результаті чого завдав ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 4166 гривень 88 копійок.

Правова кваліфікація дій ОСОБА_4 за ч. 2 ст.185 КК України відповідає суті обвинувачення, викладеному в обвинувальному акті і умисні дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч.2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода про примирення, укладена 29.04.2016 року між потерпілою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та обвинуваченим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до якої обвинувачений повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні, у повному обсязі відшкодував шкоду, сторони погодились на призначення покарання.

Угода містить посилання сторін на усвідомлення ними наслідків укладення і затвердження угоди, передбачених ст. 473 КПК України, а також наслідків невиконання угоди про примирення, що передбачені ст. 476 КПК України.

Судом роз`яснено ОСОБА_4 , що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, він має права передбачені ч.5 ст.474 КПК України. Роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

При проведенні підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що він повністю згоден з підписаною угодою, йому зрозуміла суть обвинувачення, він розуміє наслідки укладання угоди, угода була укладена добровільно, без будь-якого примусу, та просить суд затвердити укладену угоду.

Вислухавши пояснення обвинуваченого, суд переконався, що укладення угоди є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Потерпіла ОСОБА_5 не заперечує проти затвердження угоди, зазначила, що претензій до обвинуваченого не має, матеріальних збитків їй відшкодовано в повному обсязі, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення розуміє.

У підготовчому судовому засіданні встановлено, що кримінальне провадження підсудне Заводському районному суду м. Запоріжжя.

Відповідно до вимог п.1 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Прокурор не заперечує проти затвердження угоди, зазначивши, що умови угоди не суперечать КПК України та КК України.

Згідно ч.3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Злочин вчинений обвинуваченим згідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Щире каяття, згідно зі ст. 66 КК України, судом визнається як обставина, яка пом`якшує покарання. Обставиною, які обтяжує покарання, відповідно до вимог ст. 67 КК України є рецидив злочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Ознайомившись із змістом угоди, перевіривши виконання вимог ст. 471 КПК України, вислухавши думку учасників кримінального провадження, переконавшись у добровільності волевиявлення сторін на укладення угоди, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди, процесуальні перешкоди для її затвердження відсутні, оскільки умови угоди не суперечать вимогам кримінального та кримінального процесуального закону, не посягають на інтереси суспільства, не порушують нічиї права, свободи та інтереси, у суду немає підстав припускати неможливість її виконання обвинуваченим, наявні фактичні підстави для примирення, узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим кримінальним законом.

Перед затвердженням угоди про примирення суд переконався в тому, що обвинувачений розуміє положення ч.5 ст. 474 КПК України та укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 468, 469, 471, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
Угоду про примирення, укладену між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 від 29 квітня 2016 року, затвердити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, і призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ст.ст.75, 76 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбуття призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік, поклавши на нього такі обов`язки: повідомляти органи кримінально - виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції; не виїжджати на постійне місце проживання без дозволу кримінально- виконавчої інспекції за територію України.

Речові докази: ноутбук «Lenovo G510AMBKTX3550M4G500R8EUA» (59-400563) із зарядним пристроєм 11S45N0257Z1ZSHA3975AY, переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , повернути за належністю ОСОБА_5 .

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч.5-7 ст. 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч.6-7 ст. 474 цього Кодексу; прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з ч.3 ст.469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1