Справа №635/7019/15-к
Провадження №1-кп/635/254/2016
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 жовтня 2016 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

прокурора ОСОБА_2 ,

захисника ОСОБА_3 ,

представника потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

секретар судового засідання ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мороховець Харківського району Харківської області, громадянина України, з повною середньою освітою, одруженого, працюючого молодшою медсестрою КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня №1», який не має судимості, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

15 липня 2015 року приблизно о 18 годині ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем «ЗАЗ TF69YP» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул. Підгоспній у напрямку вул. Бєлгородська в с. Стрілеча Харківського району Харківської області зі швидкістю 30 км/год та на шляху прямування, знаходячись навпроти будинку №10 зазначеної вулиці, не врахував дорожню обстановку та вибрав такі прийоми управління, які привели до виїзду керованого ним автомобіля за межі проїжджої частини дороги,чим грубо порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України, згідно яких:

п. 12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».

Порушення ОСОБА_5 вказаних вимог Правил дорожнього руху України виразилося в тому, що він, керуючи вказаним транспортним засобом, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, щоб мати можливість постійно контролювати рух автомобіля і безпечно керувати ним, в результаті чого допустив наїзд на пішохода.

В результаті вказаних дій ОСОБА_5 , пішоходу ОСОБА_7 були спричинені тілесні ушкодження, а саме: травма лівого плечового суглобу у вигляді закритого уламкового перелому хірургічної шийки плечової кістки з відривом великого горбка з незначним зміщенням, травма лівого колінного суглобу у вигляді уламкового перелому епіметафізу великогомілкової кістки з незначним зміщенням, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я.

Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість в обсязі підозри, щиро розкаявся та пояснив, що 15 липня 2015 року близько 18 години, він керував належним йому автомобілем ЗАЗ в с. Стрілеча Харківського району Харківської області, рухався приблизно зі швидкістю до 40 км/год, при здійсненні маневру повороту, машину несподівано понесло, він намагався зупинитися, але не зміг, повністю відшкодував спричинену матеріальну шкоду, моральну шкоду у розмірі, яку просить потерпіла сплачувати не має можливості, оскільки він та його дружина отримують мінімальну заробітну плату.

Окрім повного визнання своєї винуватості у скоєнні кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_5 , його винуватість у фактично скоєному повністю доводиться сукупністю досліджених у ході судового розгляду наступних доказів:

-показаннями у судовому засіданні потерпілої ОСОБА_7 про те, що 15 липня 2015 року близько 18 години вона знаходилася на автобусній зупинці, розташованій в с. Стрілеча Харківського району Харківської області, де несподівано побачила, що на неї наближається на великій швидкості автомобіль, після чого відчула удар та втратила свідомість;

-змістом протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 15 липня 2015 року та схемою місця дорожньо-транспортної пригоди - місцевості, розташованої біля КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня №1» в с. Стрілеча Харківського району Харківської області, де зафіксовано поверхневі сліди шин під кутом на узбіччі, а також сліди юзу (а.к.п.9-13 том 2);

-змістом протоколу огляду транспортного засобу від 16 липня 2015 року з фототаблицею автомобіля ЗАЗ TF69YP реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.к.п.14-19 том 2);

-змістом протоколу проведення слідчого експерименту зі схемою від 25 серпня 2015 року за участю свідка ОСОБА_8 , в ході якого останній пояснив про обставини та механізм ДТП (а.к.п.54-58 том 2);

-висновком судово-медичної експертизи №162/156-ОКБ/15 від 13 серпня 2015 року, згідно якого у потерпілої ОСОБА_7 мали місце наступні тілесні ушкодження: травма лівого плечового суглобу у вигляді закритого уламкового перелому хірургічної шийки плечової кістки з відривом великого горбка з незначним зміщенням, травма лівого колінного суглобу у вигляді уламкового перелому епіметафізу великогомілкової кістки з незначним зміщенням, які, як окремо, так і у сукупності, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я та могли бути отримані в час, вказаний в постанові про призначення судово-медичної експертизи від ударних дій тупих твердих предметів, індивідуальні властивості яких не відобразилися в ушкодженнях та могли утворитися в результаті дорожньо-транспортної пригоди при зіткненні транспортного засобу з постраждалим (а.к.п. 69-70 том 2);

-висновком судової автотехнічної експертизи №744/15 від 27 серпня 2015 року, згідно якого в даній дорожній обстановці водій автомобіля ЗАЗ TF69YP повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.1 ПДР України, в діях останнього вбачаються невідповідності вимог 12.1 ПДР України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди, технічна можливість запобігання пригоди визначалася виконанням водієм вимог п. 12.1 ПДР України, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру (а.к.п.79-80 том 2);

Суд, з`ясувавши добровільність позиції учасників кримінального провадження та, враховуючи, що вони не оспорюють обставини вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення та правильно розуміють ці обставини, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним допит свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_8 ..

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 в обсязі підозри суд вважає доведеною.

Обставинами, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого, добровільне повне відшкодування завданого матеріального збитку у розмірі 3816 гривень та добровільне часткове відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 10000 гривень.

Обставин, які обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України судом не встановлено.

При визначенні міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступень тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, необережну форму вини, обставини, що пом`якшують покарання, особу винного, який не має судимості, до кримінальної відповідальності притягується вперше, одружений, має на отриманні неповнолітню дитину ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та непрацездатну матір ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працює молодшою медсестрою КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня №1», за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.

Суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів призначити покарання у межах, установлених у санкції статті особливої частини КК України у вигляді обмеження волі без позбавлення права керування транспортними засобами.Суд вважає можливим застосувати до обвинуваченого ст.. 75 КК України звільнення від відбування покарання з випробовуванням при здійснені контролю за поведінкою обвинуваченого у відповідності до ст. 76 КК України.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_5 у розмірі 65000 гривень та з ПрАТ «СК Україна» у розмірі 5000 гривень підлягає частковому задоволенню. Суд вирішує заявлений цивільний позов відповідно до вимог ч. 1 ст. 1167, ч. 2 ст. 1168 ЦК України. Суд враховує, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілій були спричинені середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження, у зв`язку з якими вона відчувала сильний фізичний біль, її лікування мало тривалий характер, а тому суд вважає слушними доводи потерпілої про те, що вона була позбавлена можливості обслуговувати себе належним чином, потребувала сторонньої допомоги та був порушений її звичний уклад життя. Крім того, потерпіла змушена була долати життєві перешкоди, які виникли поза її волевиявленням (витрачати кошти на лікування, витрачати значні фізичні та психічні зусилля для відновлення стану здоров`я до звичного для неї рівня), у неї виникли значні психічні переживання у зв`язку з погіршенням її фізичного благополуччя поза волевиявленням останньої. Зазначені обставини повністю підтверджуються висновком судової психологічної експертизи №3084 від 19 серпня 2016 року (а.к.п.119-125 том 1) та показаннями в судовому засіданні свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які були допитані з метою встановлення психічного стану потерпілої та підтвердили погіршення такого стану після дорожньо-транспортної пригоди. Висновком судової психологічної експертизи №3084 від 19 серпня 2016 року визначений можливий розмір грошової компенсації за завдану потерпілій моральну шкоду за умови встановлення судом ступеню провини спричинювача шкоди у вигляді простої необережності 37206 гривень, за умови встановлення судом ступеню провини спричинювача шкоди у вигляді грубої необережності 74412 гривень. Але, при визначенні розміру відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд керується принципами розумності та справедливості, враховує матеріальний стан обвинуваченого та знаходження на його утриманні інших осіб, а тому вважає визначений висновком експертизи розмір грошової компенсації за умови встановлення судом ступеню провини спричинювача шкоди у вигляді грубої необережності неспівмірним з матеріальним станом обвинуваченого. При цьому суд зазначає, що обвинувачений працює на посаді молодшої медсестри, має на утриманні неповнолітню дитину (а.к.п.105 том 2) та мати похилого віку ОСОБА_11 , яка має ряд захворювань та потребує сторонньої допомоги (а.к.п. 84-85 том 1). Враховуючи викладене, суд визначає суму спричиненої потерпілій ОСОБА_7 моральної шкоди у розмірі 40000 гривень, при цьому суд враховує, що обвинуваченим частково визнається сума відшкодування моральної шкоди у розмірі 37206 гривень, а з урахуванням сплаченої обвинуваченим суми у розмірі 10000 гривень, стягненню з останнього підлягає сума у розмірі 30000 гривень. Щодо позовних вимог ОСОБА_7 до ПрАТ «СК «Страхування» про відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 гривень, суд залишає їх без розгляду відповідно до вимог ст. 207 ЦПК України, оскільки в матеріалах кримінального провадження недостатньо доказів для розгляду таких вимог, в тому числі відсутні відомості щодо повідомлення страхової компанії про страховий випадок у порядку ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що позбавляє суд можливості розглядати такі вимоги в рамках даного кримінального провадження. Залишення зазначених позовних вимог без розгляду не позбавляє потерпілу ОСОБА_7 звернутися з такими вимогами в порядку цивільного судочинства.
Витрати на залучення експерта по проведенню судової автотехнічної експертизи відповідно до вимог ч.2 ст.124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді одного року обмеження волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

У відповідності до ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного за даним вироком основного покарання у виді обмеження волі з іспитовим строком один рік.

У відповідності до ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_5 в період іспитового строку повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_7 30000 (тридцять тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги ОСОБА_7 до Приватного акціонерного товариства «СК» СТРАХУВАННЯ» про відшкодування моральної шкоди залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь держави витрати на проведення судової автотехнічної експертизи №744/15 від 27 серпня 2015 року у сумі 736 (сімсот тридцять шість) гривень 56 копійок.

Апеляційна скарга на вирок суду подається до Апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя