Справа № 755/9579/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
в с т а н о в и в:
18.11.2016 року слідчий Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням погодженим з прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, що вилучене в ході огляду приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: 19 системних блоків з серійними номерами, 1 системного блоку без номерації, 12 флеш-накопичувачів, що вилучені 14.11.2016р.
Клопотання мотивоване тим, що влітку 2016 року, невстановлені особи, під приводом надання інтернет-послуг, використовуючи реквізити ФОП ОСОБА_5 та ТОВ «В МЕРЕЖІ», в порушення вимог Закону України «Про заборону грального бізнесу», організували гральний заклад на першому поверсі будинку АДРЕСА_1 .
Крім того, 13.11.2016, о 20:50 год. працівниками Дніпровського управління поліції ГУ НП в м. Києві за адресою: місто Київ, вул. Червоногвардійська, 10 на першому поверсі житлового будинку, виявлено гральний заклад «В Мережі», що функціонував всупереч Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні».
Того ж дня, за вказаною адресою, згідно з ч. 3 ст. 233, ч. 2 ст. 237 КПК України слідчо-оперативною групою Дніпровського УП ГУНП в м. Києві проведено огляд місця події, під час якого виявлено та вилучено: 19 системних блоків з серійними номерами, 1 системного блоку без нумерації, 12 флеш-накопичувачів.
Відповідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Арешт майна допускається з метою забезпечення в тому числі й збереження речових доказів.
14.11.2016 вищевказані вилучені речі визнано речовими доказами по даному кримінальному провадженні.
З метою забезпечення і збереження речових доказів, а саме: 19 системних блоків з серійними номерами, 1 системного блоку без нумерації, 12 флеш-накопичувачів, що тимчасово вилучені 13.11.2016 року за адресою: АДРЕСА_2 , а також попередження відчуження, попередження зникнення, втрати або пошкодження вищезазначеного майна, або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, слідчий просить клопотання задовольнити.
Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею не пізніше двох днів з дня його надходження до суду за участю слідчого та/або прокурора, підозрюваного, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника.
Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Вивчивши клопотання і долучені до нього матеріали, слідчим суддею встановлено наступне.
Клопотання слідчого надійшло з порушення строку, передбаченого ч. 5 ст. 171 КПК України, оскільки вллучення майна відбулося13.11.2016р., а клопотання про арешт тимчасово вилученого майна надійшло 18.11.2016р.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
З клопотання слідчого вбачається, що підставою для накладення арешту на вказане у клопотанні майно є забезпечення збереження речових доказів.
Однак, слідчому судді не надано доказів визнання речовими доказами майна, на яке він просить накласти арешт.
Частиною 1 статті 173 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, яка його подала, не доведе необхідність такого арешту.
На підставі ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Суду не надані також і належні докази, що підтверджують право власності будь-якої особи на майно, яке слідчий просить арештувати, що позбавляє суд можливості визначити наслідки арешту майна для третіх осіб, оскільки згідно витягу з ЄРДР, підозрюваних у даному кримінальному провадженні на даний час немає.
З урахуванням наведении підстав, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання слідчого, як необгрунтованого і недоведеного.
Враховуючи викладене, з метою досягнення дієвості кримінального провадження, керуючись статями 2, 110, 131-132, 170-173, 309 КПК України,
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її проголошення.
Слідчий суддя: