АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/631/2016 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія КК: ч. 2 ст. 186 Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали кримінального провадження №0015874 за апеляційною скаргою прокурора Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_8 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 25 грудня 2015 рокувідносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зі спеціальною освітою, непрацюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и л а:

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 25 грудня 2015 року ОСОБА_7 визнано винуватим та призначено покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 /чотирьох/ років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 /три/ роки та покладено на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Як встановлено судом першої інстанції, 17 жовтня 2015 року, приблизно о 17 годині 35 хвилин, обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в АДРЕСА_2 , підійшов до потерпілого ОСОБА_9 ззаду, схопив обома руками за плечі та штовхнув, внаслідок чого останній упав на землю.
В подальшому, продовжуючи свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_7 самовільно витягнув у потерпілого з кишені штанів мобільний телефон марки «Нокіа», заподіявши останньому своїми умисними злочинними діями матеріальну шкоду на загальну суму 215 гривень.Після чого, ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зник, однак в послідуючому був затриманий прохожими громадянами.

В апеляційній скарзі прокурор Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_8 просить скасувати вирок в частині призначеного покарання у зв`язку з застосуванням закону, який не підлягав застосуванню, та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, просить ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

Своє прохання апелянт обґрунтовує тим, що судом першої станції фактично не враховано конкретні обставини та ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення. Так, обвинувачений, перебуваючи стані алкогольного сп`яніння, вчинив новий умисний злочин поєднаний із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, спрямований проти чужої власності. На думку прокурора, зазначені характеризуючі дані свідчать про стійку антисоціальну поведінку обвинуваченого.

Крім того, судом першої інстанції не враховано думку прокурора процесуального керівника у кримінальному провадженні стосовно призначення міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , оскільки вважає, що призначення останньому покарання із застосуванням ст. 75 КК України не буде достатнім для виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів.

Іншими особами, які мають право на апеляційне оскарження, апеляційні скарги подані не були.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вважаючи вирок суду законним і обґрунтованим, провівши судові дебати і заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, допитавши обвинуваченого ОСОБА_7 , за згодою сторін визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались, оскільки учасники судового провадження правильно розуміли зміст цих обставин, і у суду не було сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

В зв`язку з цим, суд правомірно розглянув кримінальне провадження в порядку, визначеному ч. 3 ст. 349 КПК України.

Покарання обвинуваченому призначене з дотриманням вимог ст. 65 КК України, з урахуванням особи винного та тяжкості вчиненого, в межах санкції частини 2 статті 186 КК України. При цьому прокурором в апеляційній скарзі вид та розмір покарання, призначеного судом першої інстанції ОСОБА_7 , фактично не оспорюється, оскільки він просить призначити обвинуваченому таке ж саме покарання.

На думку колегії суддів, рішення про звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням із застосуванням ст. 75 КК України, враховуючи обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, відповідає вимогам кримінального закону.
Так, обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні злочину під час судового провадження та апеляційного розгляду визнав, заподіяна потерпілому матеріальна шкода відшкодована. Згідно розписки потерпіго ОСОБА_9 , викрадений мобільний телефон «Нокіа» з сім-карткою повернутий останньому співробітниками поліції та матеріальних претензій до обвинуваченого він не має /а.с.40, 51/.
При цьому судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини та спосіб скоєного злочину /сума завданої шкоди становить 215 гривень/, позицію потерпілого і дані про особу обвинуваченого, який не раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та стан його здоров`я, а також щире каяття у вчиненому в якості обставини, що пом`якшує покарання, і обставиною, яка обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Зазначені дані про особу винного дають підстави вважати, що призначення покарання із застосуванням інституту звільнення від його відбування з випробуванням буде достатнім для виправлення та попередження вчинення ОСОБА_7 нових злочинів.

Враховуючи викладене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 25 грудня 2015 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання із застосуванням звільнення від його відбування.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 25 грудня 2015 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальної справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою - з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4