Комінтернівський районий суд м.Харкова
Номер провадження №1-кс/641/527/2016 Справа №641/13/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 березня 2016 року слідчий суддя Комінтернівського районного суду м. Харкова ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю заявника ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
провадженню досудове розслідування і направити обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 до Комінтернівського районного суду м.Харкова за ст..ст.356,383 КК України.
Крім того, заявник зазначив, що копію оскаржуваної постанови отримав 23.02.2016р., тому просив вважати строк звернення з даною скаргою не пропущеним. Вказав, що підстави закриття кримінального провадження, вказані слідчим в постанові, не відповідають вимогам закону. Просив вимоги скарги задовольнити в повному обсязі.
В судовому засіданні заявник надав пояснення, аналогічні викладеним в скарзі.
Слідчий ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення вимог скарги в повному обсязі з підстав, визначених в постанові про закриття кримінального провадження від 16.02.2016року. Просив в задоволенні скарги відмовити в повному обсязі.
Слідчий суддя, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов наступного висновку.
При розв`язанні скарги суд бере до уваги, що постанова про закриття провадження була отримана заявником 23.02.2016р. тому строк оскарження даної постанови не сплинув.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 24.11.2015р. до ЧЧ відділу поліції ГУ Національної поліції в Харківській області надійшла заява ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення, а саме під час розподілу майна його померлого батька ОСОБА_6 , з боку родичів, які також претендують на спадщину, чиниться самоправство відносно нього та його сім`ї. Просив притягнути до кримінальної від відповільності ОСОБА_8 та ОСОБА_7 за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, та ОСОБА_7 за самовправство відносно ОСОБА_9 та його сім`ї.
Як вбачається з постанови, в ході досудового розслідування було встановлено, що 34/100 частини спірного будинку за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_8 .
Згідно заяви, ОСОБА_3 17.11.2015року звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_10 щодо прийняття спадщини після смерті батька. Повідомлений про наявність інших спадкоємців за законом першої черги ОСОБА_8 .
Таким чином, на цей час ОСОБА_8 є власником 34/100 частини вказаного житлового будинку, тому її дії щодо зміни замків на вхідній калитці будинку, відключення будинку від газопостачання є такими, що не суперечать вимогам закону.
Пояснення заявника в тій частині, що вказані дії здійснені не безпосередньо ОСОБА_8 , а її донькою ОСОБА_7 за дорученням, оцінюються судом критично, оскільки здійснення права власності представником за довіреністю не суперечить вимогам чинного законодавства.
Також судом критично оцінюються пояснення заявника в частині, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 заволоділи спадковим майном, в тому числі квартирой АДРЕСА_2 , автомобілем Hyundai Tucson НОМЕР_1 , речами меблевий гарнітур, платіний шкаф, ліжко, кухонні меблі, кухонний куток, та інші, придбані батьком під час розподільного проживання з ОСОБА_8 , будучи з останньою в зареєстрованому шлюбі.
Так, згідно пояснень, наданих в судовому засіданні заявником, йому невідомо хто саме зареєстрований в квартирі АДРЕСА_2 , яка належала на праві власності померлому батьку, але приблизно з 2002 року і по цей час в даній квартирі проживає ОСОБА_7 .
Крім того, як зазначає сам заявник, 16.11.2015року гараж та автомобіль Hyundai Tucson НОМЕР_1 , який в ньому знаходився, був опечатаний за адресою - вул.Забайкальська 1/1 в м.Харкові. Відповідно до рапорту оперуповноважених працівників Комінтернівського ВП, станом на 10.02.2016р.перевіркою встановлено, що опечатувальні засоби на гаражі за вказаною адресою не пошкоджені.
Також суд бере до уваги, що речі, визначені заявником й якими нібито заволоділи Клименки, як то - меблевий гарнітур, платіний шкаф, ліжко, кухонні меблі, кухонний куток, та інші, знаходяться в будинку, за адресою - АДРЕСА_1 , власницею 34/100 якого є ОСОБА_8 . Таким чином, в даному випадку, знаходження вказаних речей за вказаним місцем перебування не суперечить вимогам діючого законодавства. Факт того, що дані речі придбані ОСОБА_6 під час розподільного проживання з ОСОБА_8 , але будучи з останньою в зареєстрованому шлюбі може бути підставою для розгляду в порядку цивільного судочинства.
При ров`язанні даної скарги суд дійшов висновку, що в вищезазначених діях ОСОБА_8 та ОСОБА_7 відсутня об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ст..356 КК України, а саме «самоправство», оскільки в даному випадку мають місце цивільно-правові правовідносини, які склались між сторонами.
Разом з тим, суд бере до уваги, що заява ОСОБА_3 також містить відомості щодо незаконного заволодіння ОСОБА_11 особистими речами заявника, які незаконно утримуються ними за адресою, АДРЕСА_1 . Але при проведенні досудового слідства цей факт не був з*ясований належним чином, й не знайшов свого відображення в матеріалах кримінального провадження та постанові про закриття кримінального провадження, й, в тому числі, з цього приводу не були допитані відповідне коло осіб, причетних до даних обставин та подій.
Крім того, в своїй заяві від 24.11.2015року ОСОБА_3 просив притягнути до кримінальної від відповідальності ОСОБА_8 та ОСОБА_7 за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, але з даного питання органами досудового розслідування рішення не прийнято, що також є підставою для скасування даної постанови про закриття кримінального провадження.
Суд критично оцінює пояснення заявника ОСОБА_3 в судовому засіданні в частині оспорювання правомірності факту прийняття заяви від ОСОБА_7 щодо угону автомобіля Hyundai Tucson НОМЕР_1 та проведення вподальшому досудового розслідування за заявою ОСОБА_7 , яка не є спадкоємицею ОСОБА_6 й діє за довіреністю від ОСОБА_8 - оскільки в даному випадку предметом даного розгляду є скарга на постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 , але суд звертає увагу органу досудового розслідування на дану обставину для надання відповідної оцінки даному факту.
Відповідно до ст.304 ч.1 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ст.303 КПК, можуть бути подані до суду.
Відповідно до ст.303 ч.1 п.3 КПК України, на досудовому провадженні заявником можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
Згідно ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких відноситься: безпосередність дослідження показань, речей і документів.
Згідно ст. 9 ч.2 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження.
Згідно ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин у кримінальному првадженні покладається на слідчого і прокурора.
Відповідно до ст.284 ч.1 п.1 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність події кримінального правопорушення.
Судом встановлено, що слідчий безпосередньо не дослідив ряд необхідних для встановлення істини обставин, досудове розслідування проведено не повно.
За таких обставин суд вважає, що скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.7, 9, 303-304, 306-307 КПК України,-
УХВАЛИВ:
В іншій частині в задоволенні скарги- відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя- ОСОБА_1