УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" жовтня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лукашівка, Чорнобаївського району, Черкаської області, громадянина України, з незакінченою вищою освітою, працюючого на посаді начальника відділу контролю та захисту зелених насаджень Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Дніпровського району м. Києва, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , не судимого, -
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.368 КК України, -
Прокурор просив призначити обвинувальний акт до судового розгляду, зазначивши, що слідчим та прокурором при складанні обвинувального акту та направленні до суду дотримані вимоги КПК України, а кримінальне провадження підсудне Дніпровському районному суду м. Києва.
Захисник ОСОБА_4 в засіданні заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, зазначивши що він не відповідає вимогам КПК України.
Вислухавши думку учасників судового розгляду та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного:
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
На підставі ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
Відповідно до п. 5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Так, обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27.11.2015 рокута 05.04.2016 року було повернуто прокурору Дніпровського району м. Києва для усунення недоліків та виконання вимог КПК України. Ухвалами Апеляційного суду м.Києва вищезазначені рішення суду першої інстанції залишені без змін.
Вивченням обвинувального акту, який повторно надійшов до суду встановлено, що слідчим при складанні, а прокурором при затвердженні, обвинувального акту, в черговий раз не виконані вимоги ст. 291 КПК України, оскільки обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення.
Так з обвинувального акту вбачається, що перелік службових обов`язків ОСОБА_5 свідчить про те, що .він виконує організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарчі обов`язки, тобто є службовою особою.
08.07.2015, в невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи в ПКіВ «Перемоги», що по пр-ту. Визволителів, 1, ОСОБА_5 під час зустрічі з ОСОБА_6 , висунув усну вимогу про те, що останній повинен сплачувати неправомірну вигоду за невжиття заходів щодо демонтажу пересувної кав`ярні, яка розташована на території вказаного парку і яка належить останньому.
В подальшому, продовжуючи свої протиправні дії спрямовані на отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_6 , ОСОБА_5 організував виготовлення та вручення 09.07.2015 ОСОБА_6 припису від 09.07.2015 року, згідно якого останній в триденний термін зобов`язаний надати до Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Дніпровського району м. Києва повний пакет документів (копію), що підтверджують право розміщення кав`ярні, та зазначено, що вразі невиконання зазначеного припису буде підготовлено подання до департаменту міського благоустрою та збереження міського середовища КМДА для прийняття рішення по демонтажу незаконно встановленої споруди.
Після цього, ОСОБА_5 , діючи за заздалегідь розробленим планом, під час чергової зустрічі з ОСОБА_6 , яка відбулась 13.07.2015 року, в денний час доби, в приміщенні Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Дніпровського району м. Києва, що за адресою: м. Київ, пр-т. Визволителів, буд. 6, з метою завуалювання отримання неправомірної вигоди під цивільно-правові відносини, запропонував останньому внести на рахунок Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Дніпровського району м. Києва грошові кошти в розмірі 3000 грн. за квіткову продукцію, яка в дійсності не буде поставлятись.
ОСОБА_6 усвідомлюючи те, що ОСОБА_5 є посадовою особою підприємства, та уповноважений вживати заходів реагування до встановлених в порушення «Правил благоустрою міста Києва» засобів пересувної дрібнороздрібної торгівельної мережі, опинившись в складній ситуації за якої був вимушений надати неправомірну вигоду ОСОБА_5 , погодився на вимоги останнього.
Надалі, 12.08.2015 року приблизно в обідній час ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні каб. № 2 Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Дніпровського району м. Києва, що за адресою: м. Київ, пр-т. Визволителів, буд. 6, діючи на вимогу та виконуючи вказівки ОСОБА_5 передав касиру Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Дніпровського району м. Києва в якості неправомірної вигоди для Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Дніпровського району м. Києва, грошові кошти в сумі 1000 (одна тисяча) грн. під виглядом оплати неіснуючих товарів, а саме квіткової продукції, за невжиття заходів щодо демонтажу пересувної кав`ярні, що належить ОСОБА_6 .
Крім цього, 13.08.2015 року приблизно о 11-00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні каб. № 2 Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Дніпровського району м. Києва, що за адресою: м. Київ, пр-т. Визволителів, буд. 6 діючи на вимогу та виконуючи вказівки ОСОБА_5 передав касиру Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Дніпровського району м. Києва, в якості неправомірної вигоди, для Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Дніпровського району м. Києва, грошові кошти в сумі 2000 (дві тисячі) грн. під виглядом оплати товарів, а саме квіткової продукції, яку зі слів ОСОБА_5 не повинен був отримувати ОСОБА_6 , за невжиття заходів щодо демонтажу пересувної кав`ярні, що належить останньому. Після цього, ОСОБА_5 був затриманий працівниками Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві.
Обвинувачення згідно з п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі. Саме в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта, має здійснюватись судовий розгляд, як це передбачено вимогами ст. 337 КПК України.
Із змісту диспозиції ст. 368 КПК України вбачається, що в ході досудового розслідування вказаної категорії справ орган досудового розслідування повинен встановити на чию користь була одержана неправомірна вигода для себе чи для третьої особи.
Зазначивши у кваліфікації дій ОСОБА_5 , що неправомірна вигода була одержана ним для третьої особи, орган досудового розслідування зокрема не зазначив яка саме третя особа повинна була отримати неправомірну вигоду.
При цьому у частині обвинувального акту, де повинне міститись сформульоване обвинувачення зазначено, що ОСОБА_5 під час чергової зустрічі із ОСОБА_6 , запропонував останньому внести кошти на рахунок комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Дніпровського району м. Києва. Натомість, як вбачається з обвинувального акту, зазначене підприємство не має жодного процесуального статусу у даному кримінальному провадженні.
Відповідно до п. 3(а) ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод обвинувачений у вчиненні кримінальних правопорушень повинен бути негайно і детально поінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.
Недотримання вказаних вимог Конвенції при складанні обвинувального акту порушує засади кримінального провадження, і зокрема: засаду законності, яка полягає в неухильному дотриманні вимог міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (п. 1 ст. 9 КПК України), та засаду забезпечення права обвинуваченого на захист (ст. 20 КПК України).
Враховуючи викладене, суд вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору в зв`язку з невідповідністю вимогам КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 29, 291, 314, 315, 412 КПК України, -
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з моменту її проголошення.
Суддя: