Справа № 367/3183/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/823/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 06.07.2016

УХВАЛА
Іменем України
06 липня 2016 року м. Київ.
Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 28 квітня 2016 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и л а:
Вироком Ірпінського міського суду Київської області від 28 квітня 2016 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Джезказган Республіки Казахстан, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 03.06.2015 року Козелецьким районним судом Чернігівської області за ч.1 ст. 185 КК України до 140 годин громадських робіт (покарання відбув 04.01.2016 року),

засуджено за ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання звільнено із випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 3 роки.

Зобов`язано ОСОБА_7 з`являтися на реєстрацію до органу кримінально-виконавчої інспекції; не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, навчання або роботи.

Змінено відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на особисте зобов`язання, звільнивши його з під варти в залі судового засідання.

Покладено на ОСОБА_7 обов`язок з`являтися до суду на першу вимогу, не залишати місце проживання більш ніж на одну добу без дозволу суду та повідомляти суд про зміну місця проживання.

Вироком вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно із вироком, кримінальне правопорушення обвинуваченим було вчинено за наступних обставин.

ОСОБА_7 , маючи не зняту та не погашену судимість за злочин, передбачений ч.1 ст. 185 КК України, 31.03.2016 року приблизно о 03 год., шляхом вільного доступу проник до підвального приміщення будинку АДРЕСА_3 , де, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, використовуючи фомку та власну фізичну силу, шляхом пошкодження замку дверей проник до підсобного приміщення підвалу, де таємно заволодів тримером помаранчевого кольору марки «Parthner», вартістю 1397 грн., який належить потерпілому ОСОБА_8 . Після цього направився на вихід із підвального приміщення, однак залишити його не зміг, оскільки був затриманий працівниками Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області.

Своїми діями ОСОБА_7 скоїв злочин, передбачений ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України, а саме: незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане із проникненням у приміщення.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення зазначає, що вирок суду є незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Істотне порушенням вимог кримінального процесуального закону, на думку прокурора полягає в тому, що суд першої інстанції необґрунтовано дійшов до висновку про необхідність виключення з обвинувачення кваліфікуючої ознаки «повторність» з мотивів її відсутності у диспозиції ч.3 ст. 185 КК України, оскільки ОСОБА_7 , маючи не зняту та не погашену судимість за злочин, передбачений ч.1 ст. 185 КК України, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України, тобто в діях обвинуваченого вбачається повторність. Тобто, на думку апелянта, стороною обвинувачення ОСОБА_7 висунуто обґрунтоване обвинувачення, в якому ознака повторності визначена як кваліфікуюча, а не як обставина, що обтяжує покарання.

Крім цього, на думку прокурора, в порушення вимог закону суд першої інстанції необґрунтовано звільнив ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі ст.75 КК України. Так, при призначенні обвинуваченому покарання, суд не врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини його вчинення, особу обвинуваченого, обставини, які впливають на ступінь суспільної небезпеки, а саме те, що обвинувачений був судимий за аналогічний злочин, судимість за який не знята і не погашене, не працює. Більш того, судом не враховано, що обвинувачений був раніше засуджений за аналогічний злочин до громадських робіт та відбув дане покарання, тобто йому уже надавався шанс для виправлення, але він належних висновків для себе не зробив і через 3 місяці вчинив тотожний злочин, що свідчить про його підвищену суспільну небезпечність.

В зв`язку з цим, прокурор просить вирок суду першої інстанції скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений повторно, поєднаний з проникненням у приміщення та призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі. Зарахувати у строк покарання ОСОБА_7 , у виді позбавлення волі, відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України, строк його попереднього ув`язнення. Не зазначати в мотивувальній частині вироку обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченого повторність скоєння злочину. Речовими доказами розпорядитися відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

прокурора, який апеляційну скаргу прокурора підтримав частково і просив вирок суду скасувати , а кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд;

обвинуваченого, який проти апеляційної скарги прокурора заперечував та просив залишити її без задоволення;

перевіривши матеріали справи, вислухавши учасників судового розгляду в дебатах та обвинуваченого з останнім словом, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На підставі ст. 404 КПК України апеляційний суд перевіряє рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги і вправі вийти за межі апеляційних вимог тільки, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України незакінчений замах та таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений повторно, поєднаний з проникненням у приміщення.

У зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини в скоєнні злочину, визнанням обставин скоєння злочину, кваліфікації його дій та доказів, зібраних органом досудового розслідування, суд провів розгляд кримінального провадження в порядку ч.3 ст. 349 КК України, згідно якої суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюють ся. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Як вбачається із вироку суду, сторони кримінального провадження не заперечували щодо проведення обмеженого порядку дослідження доказів, тому відповідно до вимог ст. 349 КПК України фактичні обставини справи щодо обвинуваченого апеляційним судом не перевіряються.

Разом з тим, суд при постановленні вироку всупереч вимог ч.3 ст. 349 КПК України, без дослідження доказів по справі, вдався до аналізу кваліфікації дій обвинуваченого та з пред`явленого обвинувачення ОСОБА_7 виключив кваліфікуючу ознаку «вчинення злочину повторно» з посиланням на те, що ч.3 ст. 185 КК України такої кваліфікації не містить, а при призначенні покарання визнав повторність скоєння злочину, як обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого, що на думку колегії суддів, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та тягне за собою скасування вироку і призначення нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

Призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції суд апеляційної інстанції, відповідно до положень ч.2 ст. 415 КПК України, не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

В зв`язку з цим, при новому розгляді суду першої інстанції слід усунути зазначені в даній ухвалі недоліки, перевірити доводи апеляційної скарги прокурора та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України колегія суддів;-

у х в а л и л а :
Вирок Ірпінського міського суду Київської області від 28 квітня 2016 року щодо ОСОБА_7 , скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

СУДДІ: ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4