Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
Справа № 541/1774/16-к
№ провадження 1-кп/541/164/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2016 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого, судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000786 від 12.07.2016 року по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , із середньою освітою, одруженого, утриманців не має, працездатного, ніде не працюючого, судимого

-вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05.06.2006 року за ст.ст. 185 ч.3, 289 ч.2, 69, 70 ч.1 КК України до 4 років позбавлення волі та звільненого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік;

-вироком Миргородського міськрайонного суду від 07.02.2007 року за ст.ст. 185 ч.3, 15 ч.2 , 185 ч.3, 70 ч.1, 70 ч.4 КК України до 5 років позбавлення волі та звільненого від відбування покарання згідно ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки;

-вироком Миргородського міськрайонного суду від 20 вересня 2007 року за ст. 185 ч.2, 69, 71,75 КК України до штрафу в сумі 1700 грн та 5 років позбавлення волі умовно з іспитовим строком 3 роки;

-вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 07 листопада 2008 року за ст. 185 ч.3, 185 ч.2, 70, 71 КК України до 5 років 10 місяців позбавлення волі. Звільненого з місць позбавлення волі 15.08.2014 року по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 186 КК України,

та

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Нижня Будаківка Миргородського району Полтавської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, утриманців не має, ніде не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_2 , судимого вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 02 вересня 2008 року за ст. 187 ч.2, 15 ч.3 , 186 ч.3, 70 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого з місць позбавлення волі 17.12.2014 року по відбуттю строку покарання,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

12 липня 2016 року підсудний ОСОБА_5 повторно вчинив незакінчений замах на викрадення майна потерпілої ОСОБА_7 , поєднаного з проникненням в приміщення, на суму 2740 грн 19 коп, а підсудний ОСОБА_6 тоді ж повторно вчинив закінчений замах на викрадення майна потерпілої ОСОБА_7 на таку ж суму. Вказані злочинні діяння вони вчинили при наступних обставинах.

12 липня 2016 року, близько 04 год 20 хвилин, підсудний ОСОБА_5 , будучи раніше неодноразово судимим за викрадення чужого майна, тобто діючи повторно, на мотоциклі з тією ж метою прибув у господарство потерпілої ОСОБА_7 , розташоване в АДРЕСА_3 , де переслідуючи мету наживи, з території вказаного господарства та шляхом проникнення в приміщення погрібника таємно протиправно заволодів водяним насосом, металевою косою та іншим домашнім інвентарем і посудом, загальною вартістю 2740 грн 19 коп , що належали потерпілій і виніс його на вулицю. Потім підсудний ОСОБА_5 для доведення своїх злочинних дій до кінця по телефону запросив підсудного ОСОБА_6 , якому запропонував допомогти перенести частину викраденого майна у безпечне місце та сховати його, пообіцявши поділитися коштами, вирученим від реалізації викраденого. Погодившись на вказану пропозицію, підсудний ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та дій ОСОБА_5 , будучи раніше судимим за розбій та замах на грабіж, тобто діючи повторно, з корисливих мотивів переніс частину згаданого майна на деяку відстань від господарства потерпілої і сховав його. Решту викраденого майна він допоміг ОСОБА_5 повантажити на мотоцикл, яким останній приїхав для вчинення крадіжки, і вважаючи, що він виконав усі дії для доведення злочину до кінця, з місця його вчинення зник. Однак фактично злочин не був доведений до кінця по причині, що не залежала від волі підсудних, оскільки потерпіла ОСОБА_7 викрила ОСОБА_5 на місці вчинення злочину та змусила його відмовитись від продовження злочинних діянь і втекти його з місця вчинення злочину без викраденого майна.

Таким чином підсудній ОСОБА_5 вчинив незакінчений замах а підсудний ОСОБА_6 - закінчений замах на повторне викрадення чужого майна, загальною вартістю 2740 грн 19 коп. При цьому підсудний ОСОБА_5 вказане діяння вчинив шляхом проникнення в приміщення.

Підсудний ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину визнав повністю і пояснив, що він 12 липня 2016 року, близько 04-00 години, повторно, разом із підсудним ОСОБА_6 із господарства потерпілої ОСОБА_7 , шляхом проникнення в її господарські приміщення намагався викрасти предмети домашнього інвентарю та посуду, загальною вартістю 2740 грн 19 коп. Однак він не зміг довести свій злочинний намір до кінця, оскільки був викритий на місці вчинення злочину потерпілою та змушений був втекти звідти, залишивши там речі, якими намагався протиправно заволодіти. З метою уникнення затримання він вдарив потерпілу рукою в обличчя, коли та намагалася затримати його.

Підсудний ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину визнав повністю і пояснив, що він 12 липня 2016 року, близько 04-30 години, по проханню підсудного ОСОБА_5 допомагав останньому переносити в безпечне місце від господарства потерпілої ОСОБА_7 викрадене у неї майно, вартістю 2749 грн 19 коп. Однак довести крадіжку до кінця вони не змогли з тієї причини, що потерпіла ОСОБА_7 викрила підсудного ОСОБА_5 з викраденим на місці вчинення злочину, що змусило їх відмовитись від продовження злочинних дій, спрямованих на звернення викраденого на свою користь.

Крім повного визнання своєї вини підсудними ОСОБА_5 та ОСОБА_6 їх вина у вчиненні злочину повністю підтверджується:

- показаннями в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_7 , яка підтвердила, що 12 липня 2016 року, близько 04 год 30 хв. вона виявила на подвір`ї свого господарства пропажу господарської тачки та деяких інших речей. Виглянувши на вулицю, вона помітила там раніше незнайомого їй ОСОБА_5 , який намагався завести мотоцикл, на якому був прив`язаний мішок з речами. Впізнавши в мішку свої речі вона схопила ОСОБА_5 за одяг та стала вимагати їх повернення. Тоді ОСОБА_5 , з метою уникнення затримання, вдарив її рукою в обличчя та звільнившись таким чином від її утримання, з місця вчинення злочину зник, залишивши там і мішок з викраденими у неї речами. Згодом вона виявила, що її речі були викрадені не тільки з території її господарства а і з приміщення її погрібника;

- копією вироку Миргородського міськрайонного суду від 07.11.2008 року (а.с.57-58), яким підтверджується , що підсудний ОСОБА_5 раніше засуджувався за крадіжки чужого майна, що вказує на повторність його діянь 12.07.2016 року;

- довідкою СК ГУНП України в Полтавській області на а.с.24, якою підтверджується, що підсудний ОСОБА_6 раніше засуджувався за ст. 187 ч.2, ст.ст.15 ч.3, 186 ч.3 КК України, що вказує на повторність його протиправних діянь 12.07.2016 року;

- протоколом огляду місця події від 12.07.2016 року, під час якого потерпіла ОСОБА_7 вказувала місця в своєму господарстві, з яких були викрадені у неї в ніч на 12.07.2016 року її домашні речі (а.с.71-76);

- протоколом огляду речей, замах на викрадення яких було вчинено підсудними, та які добровільно видав ОСОБА_6 (а.с.82-91);

-протоколом пред`явлення особи для в пізнання, в ході якого потерпіла ОСОБА_7 впізнала ОСОБА_5 , як особу, яка намагалася викрасти її речі в ніч на 12.07.2016 року (а.с.92-99);

- протоколом огляду граблів та коси, які видала потерпіла, вказавши, що вказаними речами намагався заволодіти ОСОБА_5 (а.с.101-105);

-протоколом пред`явлення речей для впізнання на а.с.106-111, під час якого потерпіла ОСОБА_7 серед пред`явлених речей впізнала каструлю, яка була викрадена у неї в ніч на 12.07.2016 року;

- висновками товарознавчих експертиз на а.с.112-150 та довідками на а.с.151-157, якими підтверджується, що вартість майна, замах на викрадення якого було вчинено підсудними ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , складала 2740 грн 19 коп;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 28.07.2016 року, в ході якого ОСОБА_5 розповідав про обставини вчиненого ним з ОСОБА_6 12.07.2016 року кримінального правопорушення і вказував на місця, з яких він намагався викрасти майно потерпілої ОСОБА_7 (а.с.159-169);

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_6 , в ході якого останній розповідав про обставини вчинення ним з ОСОБА_5 замаху на викрадення майна потерпілої ОСОБА_7 та вказував на місця вчинення ними цих діянь (а.с.170-179).

Оцінивши зібрані по справі докази в межах висунутого обвинувачення, суд вважає вину ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні ними кримінального правопорушення доведеною повністю.

Виходячи із меж висунутого обвинувачення, суд вважає необхідним кваліфікувати дії підсудного ОСОБА_6 за ст.ст. 15 ч.2, 185 ч.2 КК України, оскільки він повторно вчинив умисні дії із корисливою метою, спрямовані на протиправне заволодіння чужим майном, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки до моменту його закінчення, його дії та дії ОСОБА_5 були викриті та припинені потерпілою ОСОБА_7 .

Виходячи також із меж висунутого ОСОБА_5 обвинувачення, та обставин, що знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд вважає дії останнього перекваліфікувати із ст.ст. 15 ч.3, 186 ч.3 КК України на ст.ст. 15 ч.3, 185 ч.3 КК України, оскільки в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження допустимими доказами його обвинувачення у незакінченому замаху на відкрите заволодіння майном потерпілої.

Так підсудний ОСОБА_8 і сама потерпіла в судовому засіданні не підтвердили, що після викриття потерпілою підсудного ОСОБА_5 у вчиненні ним крадіжки, останній продовжував умисні та протиправні дії, спрямовані на заволодіння чужим майном, а вдарив він потерпілу з метою уникнення затримання нею його, а не з метою заволодіння її майном, що підтвердила і сама потерпіла в судовому засіданні.

Разом з цим в судовому засіданні знайшло своє підтвердження обвинувачення ОСОБА_5 в повторному намаганні вчинення крадіжки чужого майна, поєднаної з проникненням в приміщення, яка не була доведена ним до кінця із причин, що не залежала від його волі.

При обранні міри покарання підсудними суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кожним із них злочину, характер діянь кожного із підсудних, ставлення винних до наслідків своїх діянь, ступінь завершеності їх протиправних дій, роль кожного із підсудних в досягненні злочинної мети, ініціатором якої був ОСОБА_5 , відомості про особи підсудних, які характеризуються посередньо.
Обставин, які б обтяжували покарання кожного із підсудних судом не встановлено.
Обставинами, які пом`якшують покарання кожного із них, суд визнає те, що кожен із них свою вину у вчиненні злочину визнав повністю, сприяв у розкритті злочину, потерпіла в судовому засіданні не наполягала на суворому їх покаранні, злочин ними не було доведено до кінця, а у відношенні підсудного ОСОБА_5 також те, що він повністю добровільно відшкодував потерпілій заподіяні матеріальні і моральні збитки.
Враховуючи наявність зазначених обставин, що пом`якшують покарання підсудних, та можливість виправлення кожного із них без ізоляції від суспільства, суд, засуджуючи ОСОБА_5 до позбавлення волі а ОСОБА_6 до обмеження волі, виходячи з поняття і мети покарання, загальних засад призначення покарання (ст.ст.50,65 КК України), вважає можливим звільнити кожного із них від покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

При проведенні досудового слідства були понесені процесуальні витрати в сумі 2814 грн 72 коп, пов`язані із проведенням ряду судових експертиз у кримінальному провадженні. Тому суд вважає необхідним згідно ст. 126 КПК України стягнути вказану суму процесуальних витрат з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в рівних частках на користь держави.

Керуючись ст. ст. 368, 370-371, 374 КПК України, суд , -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 15 ч.3, ст. 185 ч.3 КК України і призначити йому покарання 3(три) роки позбавлення волі.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 15 ч.2, ст. 185 ч.2 КК України і призначити йому покарання 2 (два) роки обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням кожного із них з іспитовим строком 2 роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засуджених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обов`язки в період іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

До набрання вироком чинності заходи забезпечення кримінального провадження щодо засуджених не застосовувати.

Речові докази, які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_7 залишити у її власності.

Стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь держави в рахунок відшкодування процесуальних витрат по 1407 грн 36 копійок з кожного.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційних скарг через Миргородський міськрайонний суд.

Суддя ОСОБА_1