Справа № 204/1562/16-к
Провадження № 1-кп/204/376/16
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2016 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001056, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середньо-технічна, працюючого водієм автотранспортних засобів ДФ ТОВ «Венбест» - «Венбест Дніпро», не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: - ОСОБА_4 ,

представника потерпілого: - ОСОБА_5 ,

потерпілого: - ОСОБА_6 ,

захисника: - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого: - ОСОБА_3 ,

суд

ВСТАНОВИВ:
20.11.2015 року о 18.00 годині в м. Дніпропетровську по вул. Будівельників з боку вул. Г. Сталінграда в напрямку вул. Макарова рухався технічно справний автомобіль марки «Деу-Ланос», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 .

Під час руху ОСОБА_3 , порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, при виникненні небезпеки для руху в вигляді неповнолітнього пішохода ОСОБА_6 , який перетинав проїзну частину справа наліво відносно його руху, і якого він об`єктивно спроможній був виявити, заходів до своєчасного зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу не прийняв, і в районі будинку АДРЕСА_3 , скоїв на ОСОБА_6 наїзд.

Внаслідок ДТП неповнолітньому потерпілому ОСОБА_6 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 707е від 23.02.2016 року, спричинені тілесні ушкодження у вигляді: черепно-мозкової травми, забою головного мозку 2-го ступеня, вдавленого перелому лівої скроневої кістки, епідуральної гематоми лобно-скроневої області, контузійного вогнища лівої лобної долі, пара орбітальної гематоми ліворуч, закритого перелому лівої малогомілкової кістки у верхній третині, саднин обох кісток лівого плечового суглобів, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більше ніж 21 день), на підставі пункту 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року, №6.12

Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що ОСОБА_3 , керуючи технічно справним транспортним засобом - автомобілем «Деу-Ланос», реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив, згідно висновку судової авто-технічної експертизи № 70/27-75 від 12.02.2016 року, вимоги п.12.3. Правил дорожнього руху України, відповідно до якого, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», невиконання якого перебуває в причинному зв`язку з наслідками, що настали, а саме невиконання ОСОБА_3 вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху України знаходиться у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди і заподіянням ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав в повному обсязі та пояснив суду, що 20 листопада 2015 року він їхав від свого будинку, розташованого на ж/ м Тополя м. Дніпропетровська, віз друзів: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на вул. Прикордонну в с.Краснопілля м. Дніпропетровська. Їхав на автомобілі «Деу-Ланос» зі швидкістю 50-60 км/год, з включеним ближнім світлом фар. Дорога була вологою, було темно, горіли ліхтарі.

Проїжджаючи з вул. Г. Сталінграда в сторону вул. Будівельників м. Дніпропетровська, у трьох чотирьох кроках від тротуару, він побачив, як хлопець швидко почав переходити дорогу з права на ліво, при цьому потерпілий розмовляв по телефону. Коли ОСОБА_3 побачив хлопця, він почав сигналити, намагався загальмувати, але зупинити автомобіль ОСОБА_3 не зміг та збив хлопця. Удар прийшовся правою частиною автомобіля.

Після цього, він вийшов з машини, переніс хлопця на тротуар, поклав на спину. Хлопець був у свідомості, викликали швидку, приблизно через 20 хвилин приїхала швидка допомога. Лікарі швидкої допомоги допомогли потерпілому дійти та сісти в автомобіль. Хлопця забрали в лікарню.

Хлопець переходив дорогу не по пішохідному переходу.

ОСОБА_3 відшкодував потерпілому 5 000 гривень.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 пояснив суду, що 20 листопада 2015 року він йшов на репетицію, рухався вгору по вул. Будівельників м. Дніпропетровська. Потім він бачив світло, більше нічого не пам`ятає.

По телефону він тоді не розмовляв.

Зазвичай він дорогу переходить по пішохідному переходу, як було в той день, не пам`ятає.

ОСОБА_6 навчався на першому курсі, але йому сказали, що за станом здоров`я він не може продовжити навчання. У зв`язку з цим він написав заяву про відрахування.

На даний час він не відчуває себе природньо, постійно болить голова, у голові на все життя металічна пластина. Навесні йому встановлена інвалідність.

На думку потерпілого, ОСОБА_3 саджати до в`язниці не треба.

Допитаний в присутності законного представника ОСОБА_10 свідок ОСОБА_9 пояснив суду, що ОСОБА_3 його товариш.

Число точно не пам`ятає, у жовтні 2015 року він та ОСОБА_8 їхали з ОСОБА_3 на автомобілі «Деу Ланос». За кермом був ОСОБА_3 . Він їхав на задньому сидінні за водієм, ОСОБА_8 їхала не передньому сидінні.

Вони їхали в сторону вул. Макарова м. Дніпропетровська, близько 18.00 години, було темно, дорогу освітлювали фари автомобіля. Погода була погана, була мряка, асфальт був мокрим. Автомобіль рухався зі швидкістю, приблизно 50 км/год у машині не гучно грала музика.

Пішохід, якого збив автомобіль, вийшов за перехрестям, переходив дорогу, у нього на плечі була гітара, потерпілий рухався з права, був до них спиною.

ОСОБА_3 виїхав на зустрічну смугу, застосував екстрене гальмування, подавав звуковий сигнал, щоб уникнути наїзду, але не встиг та скоїв наїзд на потерпілого правим переднім крилом, потерпілий опинився спиною на лобовому склі. Зіткнення відбулось на середині дороги.

Після цього ОСОБА_3 ввімкнув аварійну сигналізацію, вийшов з машини, переміщував потерпілого на тротуар, потерпілий був у свідомості, йому викликали швидку допомогу. Приблизно через 20 хвилин приїхала швидка допомога, лікарі сказали, що відвезуть потерпілого до дитячої лікарні, потерпілому допомогли підвестися, він взяв гітару, і з допомогою пішов в автомобіль.

Допитаний в присутності законного представника ОСОБА_11 свідок ОСОБА_8 пояснила суду, що вона їхала з ОСОБА_3 та ОСОБА_9 по вул. Будівельників м. Дніпропетровська. Вона їхала на передньому сидінні, відповідала на смс в телефоні. Коли підняла очі, побачила потерпілого. Потерпілий переходив дорогу по діагоналі, по відношенню до неї він йшов боком. ОСОБА_3 вивернув кермо, почав сигналити, гальмувати, але сталося зіткнення. З того моменту, як вона побачила потерпілого і до моменту зіткнення пройшло, приблизно 20 секунд.

Після зіткнення автомобіль зупинився, ОСОБА_3 підбіг до потерпілого. Вона струшувала з себе скло, потім також вийшла з машини. Потерпілий був у свідомості, казав, що хоче додому. Від потерпілого вона чула запах перегару.

Коли приїхала швидка допомога, вони взяли потерпілого під руку і завели в машину, лікар і медсестра, сказали, що потерпілого відвезуть до лікарні.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила суду, що вона мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , квартира розташована на першому поверсі. Перед її вікнами гілки дерев, видно стовп, тротуар, дорогу.

Стоячи біля вікна, вона побачила хлопця з гітарою, його збила зелена або синя машина, спочатку він опинився на склі машини потім впав на бордюр. Зразу після побаченого, вона вибігла на вулицю, намагалася заговорити з хлопцем, він не реагував. Потім приїхала швидка та забрала хлопця.

Пішохід переходив дорогу по діагоналі, на всі боки не дивився, йшов у середньому темпі.

Пішохід міг не бачити автомобіль, автомобіль рухався, приблизно 40 км/год.

Крім повного визнання своєї вини вина обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується дослідженими судом доказами. у тому числі:
- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 20.11.2015 року, схемою, та фототалицею до протоколу огляду місця ДТП, відповідно до якого оглянуто місце дорожньо-транспортної пригоди за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Будівельників, в районі будинку 35, де стався наїзд на пішохода ОСОБА_13 (т.1, а.с.15-23);

- протоколом огляду транспортного засобу від 21.11.2015 року, відповідно до якого у присутності водія ОСОБА_3 проведено огляд автомобіля «Део Ланос», державний номер НОМЕР_1 , зеленого кольору.

При огляді виявлено: стертість пилу на капоті, стертість пилу на правому передньому крилі, деформація на правому передньому крилі.

На капоті автомобіля наявні сліди пальців (т.1, а.с.34-38);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 22.12.2015 року, схемою до протоколу проведення слідчого експерименту, фототаблицею до нього, відповідно до якого 22.12.2015 року свідок ОСОБА_12 виявила бажання, знаходячись на місці ДТП за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Будівельників, 35, розказати та показати про механізм та обставини ДТП, яка мала місце 20.11.2015 року.

Свідок розповіла, що 20.11.2015 року, точний час, не пам`ятає, вона знаходилась вдома за адресою: м. Дніпропетровськ, вл. Будівельників, 35, та з вікна побачила, що по вул. Будівельників рухався легковий автомобіль в напрямку вул. Макарова, який під час руху скоїв наїзд на пішохода, який перетинав проїжджу частину з права на ліво за напрямком руху автомобіля, під кутом, приблизно 45 градусів.

Заміром встановлено, що місце наїзду розташоване на відстані 3,5 від правого краю за напрямком руху автомобіля, після цього свідок вказала траекторію та темп руху пішохода до моменту наїзду на нього, а саме свідок вказала, що пішохід подолав відстань 8,5 м за час t1 =5,0, t2=4,97, t3=4,35.

Після цього свідок вказала, як рухався автомобіль «Део Ланос» відносно проїжджої частини до місця наїзду на пішохода, замірами було встановлено, що автомобіль «Део Ланос» рухався на відстані 2,4 м від правих своїх коліс до правого краю проїзної частини (т.1, а.п.89-99);

- висновком експерта № 707е від 22.02.2016 року, відповідно до якого у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодженя у вигляді: черевно-мозкової травми, забою головного мозку 2 го ступеню, вдавленого перелому лівої скроневої кістки, епідуральної гематоми лобно-скроневої області, контузійного вогнища лівої лобної долі, пара орбітальної гематоми ліворуч; закритого перелому лівої малогомілкової кістки у верхній третині, саднин обох кистей, лівого плечового суглобу та колінних суглобів.

Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень можливо вказати, що вони могли утворитися від дії тупих твердих предметів, якими могли бути виступаючи частини рухаючогося авто засобу, можливо за умов дорожньо-транспортної пригоди.

Враховуючи дані медичної документації, дані ренгенологічних досліджень можливо вказати, що вони могли утворитися незадового до надходження його до медичного закладу, тобто можливо і в термін, на який вказує обстежений та слідчий у постанові.

За своїм характером виявлені у нього тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя, згідно п.2.1.3б «Правил судового-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. № 6 (т.1, а.п.55-58);

- висновком експерта № 70/27-75 від 12.02.2016 року, відповідно до якого в даній дорожній обстановці водій автомобіля «Деу Ланос» ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України.

В умовах даної події водій автомобіля «Деу Ланос» ОСОБА_3 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода своєчасним застосуванням екстреного гальмування із зупинкою автомобіля до місця наїзду.

При заданому механізмові події, дії водія автомобіля «Деу Ланос» ОСОБА_3 не відповідали вимогам п. 12.3 ПДР України, що з технічної точки зору знаходилось в причинному зв`язку з даною ДТП (т.1, а.п.103-104);

- речовими доказами: автомобіль «Део Ланос», державний номер НОМЕР_1 , який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_3 (т.1, а.с.39-40, 41).

Оцінюючи зібрані та перевірені докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд знаходить, що вина ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення доказана в повному обсязі.

При цьому, суд визнає належним та допустимим доказом, який суд обґрунтовано поклав в основу вироку, протокол слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_12 , так як свідок в судовому засіданні пояснила, що підпис у протоколі належить їй, однак вона може не пам`ятати, що за її участю проводився слідчий експеримент, у зв`язку з плином часу.

Підстави для визнання в якості недопустимого доказу висновок судової-автотехнічної експертизи, за висновком суду, відсутні.

Суд приходить до висновку про те, що дії ОСОБА_3 , що виразились в порушені правил безпеки дорожнього руху, особою яка керує транспортним засобом що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, кваліфікуються за ч. 2 ст. 286 КК України.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжкого кримінального правопорушення, дані про особу винуватого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується опосередковано.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить повне визнання своєї вини, часткове відшкодування шкоди потерпілому.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, суд не вбачає.

З урахуванням викладеного, думки потерпілого, який вважав за можливе призначити покарання обвинуваченому, яке не пов`язане з позбавленням волі, наявності пом`якшуючих обставин, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень необхідним та достатнім є призначення покарання у вигляді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами.

Враховуючи особу обвинуваченого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наявність пом`якшуючих обставин, суд вважає можливим звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням в порядку, передбаченому ст.ст.75, 76 КК України.

Документально підтверджені витрати на залучення експерта слід вирішити відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Розглядаючи заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов потерпілого суд керується:

Ст. 128 КПК України, відповідно до якої особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 56 КПК України потерпілий протягом кримінального провадження має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Згідно з ч.1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

В силу положень ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, відповідно до якої особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, тощо. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання, якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнового) шкоди суд визначає залежно від характеру та об`єму страждань (фізичних, душевних, психічних), котрі поніс позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалість, можливості відновлення) і з врахуванням інших обставин. При цьому суд повинен виходити з принципу розумності, справедливості та виваженості.

Вимоги потерпілого в частині стягнення з обвинуваченого 37 413, 83 гривні на відшкодування матеріальної шкоди підлягають задоволенню в сумі 32 413, 83 гривні, так як обвинуваченим відшкодовано потерпілому 5 000 гривень.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди діями ОСОБА_3 , які не відповідали правилам дорожнього руху України, потерпілому ОСОБА_6 завдано тяжкі тілесні ушкодження, які потягли за собою непоправні зміни здоров`ю, а саме потерпілий став інвалідом. Тобто завдана шкода здоров`ю та завдана моральна шкода, що виразилась у моральних стражданнях, пов`язаних з подією ДТП, понесеними травмами, фізичному болю, переживаннями, зміною звичного укладу життя, що виразилось, також у тому, що потерпілий відрахований з навчального закладу.
Враховуючи, понесені потерпілим ОСОБА_6 фізичні та моральні страждання, їх глибину, те, що потерпілий проходить тривале лікування, переживає фізичний біль, йому встановлена група інвалідності, у зв`язку з чим не може повернутися до звичного укладу життя, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню частково, а саме в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 100 000 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374, 376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він в період 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, і буде виконувати покладені на нього обов`язки.

На підставі п.3, 4 ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

повідомляти орган кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи;

періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Речові докази:
автомобіль «Део Ланос», державний номер НОМЕР_1 , який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_3 , - залишити ОСОБА_3 ;

Стягнути з ОСОБА_3 документально підтверджені витрати на залучення експерта у розмірі:

- 613, 80 гривень (одержувач платежу УДКСУ у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області; р/р 0003, МФО 805012; ; найменування установи банку: ГУДКСУ у Дніпропетровській області);
Цивільний позов ОСОБА_6 про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 37 413, 83 гривні та моральної шкоди у розмірі 150 000 гривень, -задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням 32 413 (тридцять дві тисячі чотириста тринадцять) гривень 83 (вісімдесят три) копійки.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням 100 000 (сто тисяч) гривень.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом 30 днів з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_1