АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11кп/796/461/2016 Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участі секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника прокурора м. Києва ОСОБА_6 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 19 листопада 2015 року за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

14.05.2012 Оболонським районним судом м. Києва за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185; ч.3 ст.15, ч.3 ст.185; ч.1 ст.186; ч.1 ст.304, 70 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільненого 12.03.2013 року по відбуванню строку покарання.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -

за участю прокурора ОСОБА_8 ,
предст. потерпілого ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 19 листопада 2015 року, ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

У відповідності до п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Цивільний позов ПАТ «Укртелеком» в частині стягнення шкоди у розмірі 65131 грн. 43 коп. - залишено без розгляду.

Цивільний позов в частині стягнення шкоди у розмірі 2899 грн. задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ПАТ «Укртелеком» шкоду, спричинену крадіжкою телефонного кабелю, у розмірі 2899 грн.

Згідно з вироком суду першої інстанції, 18 липня 2015 року приблизно о 16-ій годині ОСОБА_7 , прогулюючись по лісовій смузі неподалік від зупинки громадського транспорту «Міська 1», що за адресою: м. Київ, вул. Міська, 1, побачив колодязь, а саме телефонну каналізацію, в якій знаходився надрізаний кабель. В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, а саме кабелю ТПП-100x2x0,5, що належить ПАТ «Укртелеком». Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 цього ж дня, приблизно о 22-й годині повернувся до вказаної телефонної каналізації, та з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, шляхом вільного доступу витягнув з телефонної каналізації кабель ТПП-100x2x0,5 довжиною 25 метрів, вартістю 115 гривень 96 копійок за 1 метр (без урахування ПДВ) на загальну суму 2899 гривень (без урахування ПДВ), після чого відніс даний кабель від вказаної телефонної каналізації на відстань приблизно 30 метрів та почав обпалювати. Закінчивши обпалювати кабель ТПП-100x2x0,5 довжиною 25 метрів, залишив його та пішов додому. Далі, 19 липня 2015 року, приблизно о 08 годині, ОСОБА_7 повернувся до місця, де ним було залишено обпалений кабель ТПП-100x2x0,5 довжиною 25 метрів, скрутив його та заховав у сумку чорного кольору, яка була у нього при собі, після чого направився на зупинку громадського транспорту «Міська 1», що за адресою: м. Київ, вул. Міська, 1, та через деякий час був зупинений працівником міліції.

На вказаний вирок суду, заступник прокурора м. Києва ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, просить скасувати вирок Оболонського районного суду м. Києва від 19 листопада 2015 року, щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 років позбавлення волі, в іншій частині вирок залишити без змін. При цьому зазначає, що вирок суду є незаконним і таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність (ст. 75 КК України), невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість. Висновок суду про можливе виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства є помилковим, суднезаконно призначив невиправдано м`яке покарання, звільнивши обвинуваченого від його відбування з випробуванням. Суд першої інстанції фактично не надав належної і достатньої оцінки даним про підвищену суспільну небезпечність особи обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення корисливих злочинів проти власності та відбував реальне покарання у місцях позбавлення волі,після цього, зухвало ігноруючи можливість призначення суворого покарання, ОСОБА_7 вчинив новий злочин проти власності повторно. Окрему увагу звертає на себе об`єкт злочинного посягання, а саме кабель, який у жодному випадку не можна віднести до предметів першої необхідності, на викрадення яких обвинуваченого підштовхнула складна життєва ситуація. Суд першої інстанції не навів належного обґрунтування на користь свого рішення про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, оскільки таких даних в ході судового розгляду кримінального провадження здобуто не було. Прокурор зазначає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства є неможливим.

Від інших учасників апеляційних скарг не надходило.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з наведених у ній доводів та підстав, представника потерпілого, який покладався на розсуд суду, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував проти апеляційної скарги прокурора та просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.420 КПК України, у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, ґрунтується на доказах, перевірених судом, у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України та не заперечується в апеляційній скарзі прокурора, як і висновок про правильність кваліфікації дій за ч.2 ст.185 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_7 суд врахував відношення обвинуваченого до вчиненого, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнав щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 суд не встановив.

Окрім того, суд врахував дані, що характеризують обвинуваченого, а саме: те, що останній не працює, не одружений, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, характеризується формально позитивно, раніше судимий за ряд корисливих злочинів та має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість і обґрунтовано призначив покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.185 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор не заперечуючи висновки суду в частині призначення покарання ОСОБА_7 , просить скасувати вирок суду в частині призначеного покарання, та одночасно просить апеляційну інстанцію призначити за видом і розміром таке ж покарання, яке було призначено судом першої інстанції.

Отже, підстав для скасування вироку, щодо ОСОБА_7 ,в частині призначеного покарання немає, тому апеляційна скарга прокурора не може бути задоволена у повному об`ємі.
При цьому, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню в частині необґрунтованого застосування до ОСОБА_7 вимог ст. 75 КК України, а тому вирок суду підлягає скасуванню в частині звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з мотивів, наведених у апеляційній скарзі прокурора.

Приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, суд послався на аналогічні обставини, що і при призначенні покарання.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 75 КК України при вирішенні питання про можливість виправлення засудженого від відбування покарання з випробуванням, суду належить врахувати не лише тяжкість злочину, особу винного, а й інші обставини, які дають підстави вважати, що виправлення винної особи буде можливим без реального позбавлення волі.
Разом з тим, у вироку суду не наведені обставини, які відповідно до вимог ст. 75 КК України, могли бути підставами для висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання.
Колегія суддів вважає, що при вирішенні питання про застосування до ОСОБА_7 вимог ст.75 КК України, суду належало врахувати тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та його наслідки, об`єкт злочинного посягання, дані про особу обвинуваченого, який є раніше судимим за вчинення корисливих злочинів проти власності.

Ці обставини дають підстави вважати, що доводи апеляційної скарги прокурора, про те, що зазначені вище обставини не давали суду першої інстанції підстав для висновку про можливість виправлення та попередження нових злочинів ОСОБА_7 без відбування покарання у виді позбавлення волі.

Тому, відповідно до положень наведених у ст.50 КК України, а саме мети покарання, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про можливість виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства та при призначенні покарання безпідставно застосував вимоги ст. 75 КК України, а отже приходить до висновку про відсутність підстав для його звільнення від відбування покарання з випробуванням, а тому апеляційна скарга прокурора, в цій частині, є обґрунтованою та підлягає задоволенню із скасуванням вироку суду першої інстанції та постановленням апеляційним судом нового вироку, за яким засуджений має реально відбувати призначене йому покарання за вироком суду першої інстанції

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 слід рахувати з моменту приведення до виконання вироку апеляційного суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. 376, 404, 407, 420 КПК України, колегія суддів,-

З А С У Д И Л А :

Апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 19 листопада 2015 року, щодо ОСОБА_7 скасувати, в частині звільнення його від відбування покарання, на підставі ст. 75 КК України.
Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.2 ст.185 КК на 2 (два) роки позбавлення волі.
В решті вирок суду першої інстанції, щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту приведення вироку апеляційного суду до виконання.
Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

С У Д Д І:

_________________ ________________ _________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4