Дата документу Справа № 336/2090/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 336/2090/15-к Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
№ провадження 11-кп/778/595/16 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія ч. 3 ст. 185 КК України
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2016 року
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в м.Запоріжжі кримінальне провадження за № 0000234 від 18.01.2015 р. за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Шевченківського району м.Запоріжжя ОСОБА_6 на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 червня 2015 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, який мешкає у АДРЕСА_1 , працює двірником ОГК «Металург», раніше судимого вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30.09.2014 року за ч.1 ст.185 КК України до 240 годин громадських робіт (на час розгляду справи судом першої інстанції відбуто 172 години), обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_8 ,

обвинувачений ОСОБА_7 ,

захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_9 .

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає вирок таким, що підлягає скасуванню через необґрунтоване звільнення обвинуваченого від відбуття покарання з випробуванням. Просить вирок скасувати і ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточно призначити покарання у виді 3 років 8 днів позбавлення волі.

Вироком Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 05 червня 2015 року ОСОБА_7 визнано винним за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. ст. 71, 72 КК України до призначеного покарання частково приєднана не відбута частина покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30.09.2014 р. і остаточно призначено покарання у вигляді 3-х років 8 днів позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки з покладанням обов`язків, передбачених п.п. 2 - 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експерта у сумі 393,12 грн.

Питання речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

Згідно вироку ОСОБА_7 визнано винним в тому, що 18 січня 2015 р. приблизно о 02-00 год. він, перебуваючи біля торгівельного кіоску біля буд. АДРЕСА_2 , діючи повторно, шляхом зриву навісних замків незаконно проник до морозильної камери, звідки таємно викрав належне ОСОБА_10 майно на загальну суму 263,86 грн., спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 16.09.2015 р. вирок щодо ОСОБА_7 залишено без змін (а.с.116-118).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.02.2016 р. ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 16.09.2015 р. щодо ОСОБА_7 скасовано з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції (а.с.165-168).

.

В судовому засіданні апеляційної інстанції:

- прокурор ОСОБА_8 підтримала апеляційну скаргу прокурора частково, просить ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст.69 КК України у вигляді 4 місяців арешту.

- обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_9 просять суд залишити апеляційну скаргу прокурора без задоволення, оскільки на даний час ОСОБА_7 має малолітню дитину, працює на будівництві без оформлення, оскільки знаходиться на випробувальному терміні, при цьому просять врахувати, що на даний час ОСОБА_7 може відбувати покарання у вигляді громадських робіт, чи сплатити штраф.

Заслухав доповідь судді по справі; прокурора ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника-адвоката ОСОБА_9 , перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її обґрунтованою, а вирок підлягаючому скасуванню з постановленням нового вироку за таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Як вбачається із змісту вироку, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність винності ОСОБА_7 у вчинені зазначеного у вироку злочину та кваліфікував його дії за ч. 3 ст. 185 КК України. Обґрунтованість цих висновків суду першої інстанції у апеляційному порядку не оскаржуються.

Згідно ст.413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Застосовуючи ст.75 КК України та звільняючи ОСОБА_7 від призначеного покарання суд першої інстанції не взяв до належної уваги, що зазначене у вироку кримінальне правопорушення ОСОБА_7 скоїв у період невідбутого покарання за попереднім вироком. За цих підстав судова колегі вважає необхідним скасувати вирок в зв`язку з безпідставним звільненням ОСОБА_7 від призначеного покарання.

Відповідно до ст.414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_7 , хоча і скоїв тяжкий злочин в період невідбутого покарання за попереднім вироком, але сума викраденого складає невеликий розмір та відшкодована, на даний час ОСОБА_7 повністю відбув покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30.09.2014 року за ч.1 ст. 185 КК України у вигляді 240 годин громадських робіт і знятий з обліку (а.с.109), позитивно характеризується за місцем проживання, розкаявся у скоєному, що судом обґрунтовано визнано обставиною, що пом`якшує покарання, уклав шлюб з ОСОБА_11 (а.с.110), має на утриманні малолітню дитину, працює, тому судова колегія вважає за можливе застосувати при призначенні йому покарання ст.69 КК України і обрати більш м`яке покарання, ніж передбачене ч.3 ст.185 КК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 413, 414, 420 КПК України, колегія суддів
засудила:

Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Шевченківського району м.Запоріжжя ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 червня 2015 року в частині призначення ОСОБА_7 покарання зі звільненням його від відбування покарання із випробуванням на підставі ст. 75 КК України скасувати.

В цій частині ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст.69 КК України покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 мінімальних неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня набрання ним законної сили.

Головуючий (підпис)

Судді: (підписи)

З оригіналом згідно суддя ОСОБА_2