Ухвала
іменем україни
12 липня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5
переглянула в судовому засіданні ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 09 листопада 2015 року стосовно ОСОБА_6 за касаційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 .

Зазначеним вироком, залишеним без зміни апеляційним судом,

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,

виправдано за ч. 2 ст. 189 КК за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.
Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачувався у тому, що він, будучи головним державним ревізором інспектором третього відділу управління внутрішньої безпеки Головного управління Міндоходів у м. Києві, 11 лютого 2014 року, приблизно о 10.00 год., перебуваючи у службовому автомобілі знайомого йому директора ТОВ «Інвекта» ОСОБА_8 марки «Folkswagen Touareg», номерний знак НОМЕР_1 , що знаходився біля адміністративної будівлі Головного управління Міндоходів у м. Києві по вул. Шолуденка, 33/19, у ході розмови з останнім повідомив, що має можливість під час виконання своїх службових обов`язків збирати всю необхідну інформацію про діяльність зазначеного суб`єкта господарювання та висловив погрозу у подальшому використовувати таку інформацію з метою проведення перевірок і вжиття інших заходів, які б створювали перешкоди у роботі підприємства ТОВ «Інвекта». Бажаючи створити у ОСОБА_8 відчуття реальності та можливості реалізації такої погрози, ОСОБА_6 повідомив йому, що вже займається збиранням документів, необхідних для ускладнення діяльності підприємства та висловив ОСОБА_8 незаконну вимогу про надання йому грошових коштів за кожну окрему митну декларацію у розмірі від 100 грн. до 100 доларів США, в залежності від характеру вантажу, умов його ввезення, тощо.
Таким чином, своїми діями, що полягали у вимозі передати чуже майно з погрозою обмеження прав та законних інтересів потерпілої особи, вчинене службовою особою з використанням свого службового становища, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 189 КК.

У касаційній скарзі прокурор, порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду у зв`язку з істотним порушенням судом вимог кримінального процесуального закону і призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Обґрунтовуючи свої вимоги, прокурор стверджує, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Вважає, що суд безпідставно виправдав ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 189 КК, оскільки його винуватість доведено зібраними у справі доказами, які, на думку прокурора, суд залишив поза увагою. Також прокурор вказує, що суд апеляційної інстанції при перегляді вироку місцевого суду, порушуючи вимоги ч. 3 ст. 404, ст. 419 КПК, не розглянув всі доводи апеляційної скарги прокурора щодо допущення порушень районним судом та про необхідність повторного дослідження доказів у справі.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав доводи скарги та просив скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Свій висновок щодо виправдання ОСОБА_6 на підставі положень п.1 ч.1 ст.373 КПК суд належним чином вмотивував дослідженими під час судового розгляду доказами, які були оцінені відповідно до закону та в їх сукупності правильно визнані судом достатніми та взаємозв`язаними для ухвалення виправдувального вироку.
У відповідності до вимог ст.374 КПК суд навів у вироку підстави для виправдання обвинуваченого та зазначив мотиви, з яких відкинув докази обвинувачення.
З таким висновком погоджується колегія суддів і прокурор у касаційній скарзі його фактично не оспорює.
Що стосується перегляду вироку суду першої інстанції в апеляційному порядку, то він був здійснений відповідно до вимог статей 404 -407 КПК. Свій висновок щодо правильності виправдання ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 189 КК апеляційний суд переконливо мотивував в ухвалі, і вважати його необгрунтованим чи сумнівним підстав немає.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Фактичні обставини справи були предметом оцінки суду першої та апеляційної інстанцій і перегляду у касаційному порядку, про що порушено питання у касаційній скарзі, відповідно до вимог ч. 1 ст. 438 КПК України, не підлягають.

Викладені в скарзі прокурора доводи про безпідставне виправдання ОСОБА_6 не ґрунтуються на досліджених у судових засіданнях доказах та є безпідставними.
Суд, постановляючи судове рішення щодо ОСОБА_6 за результатами апеляційного перегляду справи, обґрунтовано дійшов висновку, що представлені стороною обвинувачення докази, а саме: показання потерпілого ОСОБА_8 та дані, що містяться у його заяві від 14 лютого 2014 року; дані протоколу огляду за результатами проведення негласних розшукових заходів від 3 червня 2014 року; дані протоколу огляду оптичного диску від 7 квітня 2014 року; відомості у нормативних документах щодо статусу ТОВ «Інвекта» та ОСОБА_8 ; дані щодо службових обов`язків ОСОБА_6 ; висновки експерта від 3 жовтня 2014 року; довідка Апеляційного суду м.Києва про надання дозволу на проведення оперативно розшукових заходів, пов`язаних з тимчасовим обмеженням прав людини, щодо обвинуваченого; не є достатніми для висновку про підтвердження доведеності висунутого ОСОБА_6 обвинувачення у тому числі і через недопустимість доказів та навів цьому належне обґрунтування.
Відповідно до ч.3 ст.404 КПК за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
Із матеріалів провадження слідує, що потерпілий ОСОБА_8 був допитаний судом першої інстанції і його показання були оцінені судом, відповідно до положень ст.94 КПК. Враховуючи положення ч.3 ст.404 КПК необхідності повторного дослідження показань потерпілого у суду апеляційної інстанції не було. Крім того, в судове засідання потерпілий не зявився і розгляд справи відбувся за його клопотаннями без участі останнього.
Також не було процесуальної можливості у суду апеляційної інстанції допитати заявленого прокурором свідка щодо фактичних обставин проведення щодо ОСОБА_6 оперативних заходів та їх фіксації, оскільки під час розгляду в суді першої інстанції клопотання про це прокурор не заявляв, а вважати, що показання цього свідка, як доказ по справі, стали відомі після проголошення вироку, що оскаржується, підстав немає.
З огляду на наведене, касаційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставами для зміни або скасування судових рішень, не встановлено.
Керуючись статтями 433436 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:
Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 09 листопада 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, касаційну скаргу прокурора без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3