Справа № 465/2562/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/674/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2016 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001124 від 12 квітня 2016 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Львівської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_8 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 17 травня 2016 року.

встановила:
даною ухвалою матеріали обвинувального акта з додатками у кримінальному провадженні за №0001124 від 12 квітня 2016 року про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, повернуто прокурору Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_8 для приведення їх у відповідність вимогам, передбаченим ст. 91, ст. 110 та п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Встановлено строк на приведення обвинувального акта у відповідність до вимог процесуального законодавства, який не може перевищувати 3 (трьох) днів з часу закінчення строку на апеляційне оскарження даної ухвали.
Своє рішення суд мотивував тим, що обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідають вимогам процесуального законодавства, зокрема ст. 291 КПК України. Зазначає, що обвинувальний акт поданий до суду не прокурором, який здійснює повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, а заступником керівника Львівської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_9 , що суперечить вимогам ст. 40 КПК України, а відтак, прокурор ОСОБА_8 , покладені на неї обов`язки звернутися до суду з обвинувальним актом, не виконала, до суду звернулася особа, процесуальні права та обов`язки якої, у даному кримінальному провадженні, не підтверджені. Разом з тим, вказує на незазначення в обвинувальному акті фактичних обставин справи зокрема не встановлено суб`єктивної та об`єктивної сторін кримінального правопорушення, не вказано в чому полягає його прямий умисел на крадіжку чужого майна, мотив та мета, а також коли такий умисел у нього виник. Посилається на те, що матеріали обвинувального акта до суду передані більше, ніж через 10 днів після його вручення підозрюваному, що суперечить ст. 293 КПК України. Вказує і про нав`язування прокурором свого тлумачення норм законодавства. З огляду на наведене, повертає обвинувальний акт прокурору на приведення такого у відповідність до вимог закону.

Не погоджуючись з даною ухвалою, прокурор у кримінальному провадженні прокурор Львівської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу. Вважає, що ухвала Франківського районного суду м. Львова від 21 квітня 2016 року підлягає скасуванню, оскільки прийнята з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Свої апеляційні вимоги будує на тому, що твердження суду першої інстанції стосовно ненаведення суб`єктивної та об`єктивної сторін кримінального правопорушення є незаконними та надуманими. Крім того, щодо незазначення в обвинувальному акті виду та розміру шкоди вважає таке твердження абсурдним, оскільки досудовим розслідуванням встановлено, та в обвинувальному акті зазначено суму у 2900 грн., яку намагався викрасти обвинувачений. Не погоджується з позицією суду щодо того, яким прокурором скерований обвинувальний акт до суду, зазначаючи що прокурор ОСОБА_9 займає посаду заступника керівника Львівської місцевої прокуратури №3 і уповноважений на виконання таких дій. Зазначає, що суд прийшов до неправильного висновку стосовно визначення десятиденного терміну для передачі обвинувального акту до суду після його затвердження прокурором, посилаючись на відсутність норм законодавства, які б конкретно вказували на даний строк. Разом з тим, зазначає, що судом при постановленні рішення грубо проігноровано вимоги п. 1 ч. 1 ст. 372 КПК України, зокрема судом зазначено сторін кримінального провадження прокурора та потерпілого в мотивувальній частині, а не у вступній, а також звертає увагу на посилання судом на норми права, які не мають відношення до вирішення питань, пов`язаних з підготовкою судового розгляду.
Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_6 , який заперечив апеляційну скаргу і просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора необхідно задовольнити, виходячи з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Однак вказаних вимог місцевим судом не було дотримано.
Судом встановлено, що ОСОБА_10 досудовим розслідування обвинувачується у тому, що він 12 квітня 2016 року під час проїзду у маршрутному таксі № 3а по вул. Стрийській у м. Львові, а саме, коли водій зупинив вказане вище маршрутне таксі , на зупинці громадського транспорту "Автобусний завод", що знаходиться навпроти (через дорогу) від "Львівського автобусного заводу" , який розміщений по вул. Стрийській, 45 у м. Львові , близько 15 год. 30 хв. , маючи прямий умисел на крадіжку чужого майна , з корисливих мотивів , таємно, шляхом вільного доступу, здійснив замах на таємне викрадення гаманця, у середині якого знаходились грошові кошти на загальну суму 2900 грн. , що належить потерпілій ОСОБА_11 , але не закінчив крадіжку із причин , що не залежали від його волі , оскільки його дії були помічені потерпілою ОСОБА_11 , котра припинила його дії та в подальшому затримала до прибуття працівників поліції.
Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Згідно з ч. 4 статті 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу, зокрема такий має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про повернення обвинувального акта прокурору, вважає його передчасним без належної перевірки та оцінки всіх доводів прокурора. Вважає, що такий відповідає вищевказаним нормам права, а тому не погоджується з твердженнями суду першої інстанції стосовно незазначення суб`єктивної та об`єктивної сторін вчинення кримінального правопорушення; в чому полягає його прямий умисел на крадіжку чужого майна, мотиву і мети на викрадення якого саме чужого майна мав умисел ОСОБА_10 ; коли такий умисел у нього виник, та не бере його до уваги, оскільки вважає таке безпідставним та необґрунтованим.
Що стосується розміру матеріальної та моральної шкоди, колегія суддів бере до уваги, що, згідно обвинувального акту в частині відомостей, в якій повинен бути зазначений розмір шкоди, зазначено про незавдання матеріальної шкоди кримінальним правопорушенням. Однак, аналізуючи описову частину обвинувального акта, вбачається, що матеріальна шкода, завдана кримінальним правопорушенням, становить 2900 грн. Відтак, позицію суду щодо даних обставин, відхиляє.
Згідно з ст. 393 КПК України, одночасно з переданням обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному, його захиснику, законному представнику, захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

?Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про прокуратуру», керівник місцевої прокуратури представляє місцеву прокуратуру у зносинах з органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, особами, підприємствами, установами та організаціями.
Пунктом 9.5.2 Інструкції з діловодства органів прокуратури, затвердженої Наказом Генерального прокурора України №3 від 15 січня 2015 року, документи підписуються повноважними особами органів прокуратури, як правило, на першому примірнику документа, відповідно до їх компетенції, встановленої чинними нормативно-правовими актами.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_9 є заступником керівника Львівської місцевої прокуратури №3. На підставі наведеного, колегія суддів приходить до переконання, що посилання суду першої інстанції на направлення обвинувального акта неналежним на те прокурором є безпідставним. Крім того, супровідний лист не є процесуальним, а лише технічним документом. Такий не є підтвердженням ні спростуванням процесуального рішення, а також висновків, викладених у такому. Отже, твердження суду першої інстанції щодо таких обставин колегією суддів відхиляється.
Не береться до уваги положення, викладене в ухвалі суду першої інстанції, щодо порушення строку на звернення до суду з обвинувальним актом. Чинним кримінальним процесуальним законом не передбачено імперативної норми, яка б чітко вказувала на конкретний строк звернення з обвинувальним актом. Систематизуючи дані норми, законом передбачено розумний строк. На основі наведеного, колегія суддів вважає, що обвинувальний акт поданий в розумний строк, а тому порушень з даного приводу не вбачає.
З огляду на вказане, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції безпідставно постановлено ухвалу про повернення прокурору матеріалів обвинувального акта у кримінальному провадженні №0001124 від 12 квітня 2016 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, а відтак оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а обвинувальний акт з додатками - направленню до суду першої інстанції для виконання вимог ст.ст. 314 - 316 КПК України.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
ухвалила:
апеляційну скаргу прокурора задоволити.
Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 17 травня 2016 року про повернення матеріалів обвинувального акта з додатками у кримінальному провадженні за №0001124 від 12 квітня 2016 року про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, прокурору Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_8 для приведення їх у відповідність вимогам, передбаченим ст. 91, ст. 110 та п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України - скасувати, призначити новий розгляд вказаного обвинувального акту в цьому ж районному суді зі стадії підготовчого судового засідання.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4