15.04.2016 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

cправа № 533/346/16-к
провадження № 1-кп/533/42/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 квітня 2016 року селище Козельщина

Козельщинський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:

прокурора ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000101, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 28.03.2015 року, за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с.Чечужине, Козельщинського району, Полтавської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , громадянин України, одружений, освіта середня, групи інвалідності не має, не працює, на утриманні перебуває 2 (дві) малолітні дитини, не судимий в силу ст.89 КК України,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 , працюючи охоронцем у ТОВ «Козельщинський комбікормовий завод», яке знаходиться за адресою: вул.Остроградського (Радянська), буд.2 Козельщинського району Полтавської області, 28.03.2016 року близько 00 годин 30 хвилин, з прямим умислом на таємне викрадення зерен кукурудзи, за відсутності сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, набрав з елеватора 5 (п`ять) мішків із зерном кукурудзи, загальною вагою 179 кг та загальною вартістю 769 (сімсот шістдесят дев`ять) грн. 70 (сімдесят) коп., які перекинув через паркан, а потім переніс їх до автомобіля ВАЗ 2109 державний .номерний знак НОМЕР_1 .

Проте, свій злочинний намір ОСОБА_3 до кінця довести не зміг, з причин, що не залежали від його волі, оскільки був помічений громадянином ОСОБА_5 , який перешкодив крадіжці.

Таким чином, ОСОБА_3 своїми умисними діями вчинив незакінчений замах на таємне викрадання чужого майна (крадіжку), тобто вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні вказаного злочину визнав повністю, при обставинах, визначених в обвинувальному акті, вказавши, що події, а також час та спосіб скоєння ним злочину, описані в обвинувальному акті, викладені вірно та відповідають дійсності, і він їх в повному обсязі підтверджує. У скоєному щиро розкаюється.

В судовому засіданні, при визначенні обсягу та порядку дослідження доказів, прокурором висловлено думку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, тому обмежитися допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, що характеризують особу обвинуваченого та необхідні для вирішення долі речових доказів. Обвинувачений погодився з думкою прокурора.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні свою вину визнав повністю, фактичні обставини справи ніхто з учасників судового розгляду не оспорював, суд у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів у судовому засіданні щодо до тих обставин, які ніким не оспорюються. Обвинувачений проти даного рішення суду не заперечував. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції. Судом роз`яснено, що у такому випадку сторони кримінального провадження будуть позбавлені права оскаржити в апеляційному порядку судове рішення з підстав заперечення цих обставин.

Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів, що характеризують особу обвинуваченого та необхідні для вирішення долі речових доказів.

Суд, допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 та дослідивши письмові докази, що характеризують особу обвинуваченого, вважає, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні незакінченого замаху на таємне викрадання чужого майна (крадіжки), доведена стороною обвинувачення поза розумним сумнівом у повному обсязі, а його дії органами досудового розслідування кваліфіковані вірно за ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України .
В судове засідання представник потерпілого ОСОБА_6 , належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, не з`явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу відносно ОСОБА_3 без його участі. Цивільний позов не заявляє. При призначенні покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду.
Оскільки санкцією ст.185 ч.1 КК України передбачено покарання, як пов`язане із позбавленням волі, так і покарання не пов`язані із позбавленням волі, суд, враховує, окрім загальних засад призначення покарання, передбачених ст.65 КК України, обираючи вид покарання, наступне.
Відповідно до п.3.2. Мінімальних стандартних правил Організації Об`єднаних Націй щодо заходів, не пов`язаних з тюремним ув`язненням (Токійські правила), прийняті Резолюцією 45/110 Генеральної Асамблеї ООН від 14.12.1990 року вибір заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, грунтується на оцінці встановлених критеріїв щодо як характеру і ступеня тяжкості правопорушення, так і особистості, біографії правопорушника, цілей вироку і прав жертв.

Згідно до п.8.1. Токійських правил судовий орган, маючи в своєму розпорядженні вибір не пов`язаних з тюремним ув`язненням заходів, повинен при винесенні свого рішення брати до уваги потреби правопорушника з точки зору його повернення до нормального життя в суспільстві, інтереси захисту суспільства і інтереси жертви, з якої в належних випадках слід консультуватися.

Таким чином, при призначенні ОСОБА_3 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який не має судимості, позитивно оцінюється у побутовій характеристиці, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, не працює, утримує 2-х (двох) малолітніх дітей, вину визнає у повному обсязі, у скоєному щиро розкаявся, майновий стан задовільний.

Представник потерпілого в заяві до суду зазначив, що при призначенні покарання покладається на розсуд суду.

Таким чином, враховуючи думку прокурора, суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів, є покарання у вигляді штрафу у межах санкції ч.1 ст.185 КК України, з врахуванням ч.3 ст.68 КК України.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, не встановлено.

Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів по справі суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати, які підлягають стягненню на користь потерпілого або держави, відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не вбачається. Відповідних клопотань стороною обвинувачення не заявлено.

На підставі вищенаведеного, керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.368-370, 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 60 (шістдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1020 (одна тисяча двадцять) гривень.

Речові докази: п`ять мішків білого кольору з зернами кукурудзи, які перебувають на зберіганні у представника потерпілого ОСОБА_6 , залишити власнику - ТОВ «Козельщинський комбікормовий завод».
Відповідно до ст. 532 КПКУкраїни вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Козельщинський районний суд Полтавської області.

Відповідно до ч.2 ст.394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченому в порядку, визначеному ст.376 КПК України.

Суддя ОСОБА_1