печерський районний суд міста києва
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.06.2016 Печерський районний суд м. Києва в складі :

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Старовижівського р-ну Волинської обл.,с.Рокита, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимого

за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 03.03.2016 року, приблизно о 05.00 год., проїжджаючи на автомобілі служби таксі по вул. Набережне Шосе, поблизу мосту «Патона» в м. Києві, помітив припаркований на узбіччі автомобіль марки «Део Нексія», у якого було відірване заднє ліве колесо, яке знаходиться поруч із вказаним автомобілем. В цей момент, у ОСОБА_4 виник умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, реалізуючи який, останній, діючи умисно та протиправно, з корисливих мотивів, попросив водія автомобіля припаркуватись на узбіччі для власних потреб, що водій і зробив. В подальшому, ОСОБА_4 впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, із вищевказаного автомобіля, викрав одне колесо в зборі із тормозним барабаном вартістю 1400 грн., одне колесо в зборі вартістю 1000 грн., домкрат вартістю 600 грн. та набір ключів вартістю 1500 грн., які належать гр. ОСОБА_5 .. Після цього, ОСОБА_4 повідомив водію автомобіля таксі, щоб останній відкрив відділення багажника автомобіля. В подальшому, він до вказаного автомобіля поклав раніше викрадене ним майно, та маючи реальну можливість розпорядитись ним, не довів свої дії до кінця із причин, які не залежать від його волі, у зв`язку з тим, що був затриманий працівниками патрульної служби Національної поліції у м. Києві. Вказаними злочинними діями, ОСОБА_4 , завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 4500 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, підтвердив фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення відповідно до пред`явленого обвинувачення, з якого вбачається, що 03.03.2016 року, приблизно о 05.00 год., проїжджаючи на автомобілі служби таксі по вул. Набережне Шосе, поблизу мосту «Патона» в м. Києві, ОСОБА_4 помітив припаркований на узбіччі автомобіль марки «Део Нексія», попросив водія зупинитись, після чого викрав з автомобіля марки «Део Нексія» два колеса, домкрат та набір ключів. Коли він викрадене майно поклав в багажник автомобіля таксі його затримали працівники патрульної служби Національної поліції у м. Києві. Також обвинувачений зазначив, що щиро кається у вчиненому та зробив для себе відповідні висновки.

В судовому засіданні, у відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України, визнано недоцільним дослідження доказів у справі, а саме: показів потерпілого, свідків та письмових доказів, оскільки фактичні обставини нікім не оспорюються та відсутні сумніви стосовно добровільності та істинності позиції учасників судового провадження.

Оцінюючи докази зібрані в судовому засіданні, суд находить винність обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення повністю доведеною.

Умисні дії ОСОБА_4 , які виразились у замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), суд кваліфікує за ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 185 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість скоєного ним кримінального правопорушення, те що воно відноситься до злочинів середньої тяжкості, є умисним та корисливим, особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічний умисний, корисливий злочин, вину свою визнав повністю, усвідомив протиправність своїх дій, за місцем проживання характеризується позитивно, на спеціальних обліках не перебуває.

У відповідності до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 - є щире каяття.

У відповідності до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

Враховуючи наведене вище, думку прокурора, щодо міри покарання обвинуваченому, а також відсутність реальної шкоди завданої злочином, суд вважає, що обвинуваченому необхідно обрати покарання у виді арешта в межах санкції статті, оскільки зазначене покарання буде необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання останнього, а також запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Цивільний позов не заявлений.

Судові витрати по справі відсутні.

Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід в даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 не обирався.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.1 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді чотирьох місяців арешту.

Зарахувати ОСОБА_4 в строк покарання перебування під вартою в Київському СІЗО УДПС у м. Києві та Київської області з 05.03.2016 року.

Речові докази по справі: металевий предмет (домкрат) та два колеса, одне з яких в зборі з тормозним барабаном, які передані на зберігання ОСОБА_5 - залишити останньому за належністю.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва, через районний суд, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1