Дата документу 01.08.2016

Справа № 334/4775/16-к
Провадження № 1-м/334/4/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 серпня 2016 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Фрунзе Киргизької РСР, громадянина України, освіта вища, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до засудження фактично проживав за адресою: с. Якша, Троїцько-Печерського району, республіки Комі Російської Федерації, останнє відоме місце проживання в Україні: АДРЕСА_2 , на теперішній час відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія №22 ГУФСВП Росії по Республіці Комі»,

засудженого вироком Троїцько-Печерського районного суду Республіки Комі Російської Федерації від 19.11.2010 року за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 105, ч.1 ст.119, ч.2 ст. 127 КК Російської Федерації, до 13 років позбавлення волі, -

В С Т А Н О В И В:
Міністерство юстиції України звернулося до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з клопотанням про приведення вироку Троїцько-Печерського районного суду Республіки Комі Російської Федерації відносно засудженого громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність із законодавством України для подальшого відбування покарання за даним вироком на території України.

В клопотанні зазначено, що вироком Троїцько-Печерського районного суду Республіки Комі Російської Федерації від 19.11.2010р. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним та засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 105, ч.1 ст.119, ч.2 ст. 127 КК Російської Федерації до 13 років позбавлення волі з відбуванням покарання в виправній колонії суворого режиму. Стягнуто на користь потерпілої ОСОБА_5 250000,00 рублів. Вирок суду набрав законної сили та підлягає виконанню. Кінцевий строк відбуття покарання 26.03.2022 року.

ОСОБА_4 визнано винним та засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 105, ч.1 ст.119, ч.2 ст. 127 КК Російської Федерації, що також є караним діянням відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.

05.07.2016 року Міністерством юстиції України прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду громадянина України ОСОБА_4 для подальшого відбування покарання на території України.

З метою забезпечення виконання в Україні покарання, призначеного громадянину України російським судом, посилаючись на ст. 9 Конституції України, ст.ст. 9-11 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, ст.ст. 606-610 КПК України, заявник просить визнати статті, частини статей Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_4 визнано винним вироком Троїцько-Печерського районного суду Республіки Комі Російської Федерації від 19.11.2010р., а також

визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим за цим вороком в Україні, вирішити питання про виконання вироку в частині відшкодування на користь потерпілої ОСОБА_5 моральної шкоди, завданої злочином.

Розгляд судом питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України врегульовано ч. 1 ст. 610 КПК України, якою визначена обов`язкова участь при розгляді такого клопотання прокурора.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти клопотання, зазначивши, що воно є обґрунтованим та відповідає вимогам закону та висловив свою думку про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України.
Представник Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явився, в клопотанні просив розглядати справу за його відсутності.

Міністерство юстиції України звернулось до суду з клопотанням про приведення вироку суду іноземної держави щодо ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України до передачі засудженого в Україну, у зв`язку з чим забезпечити присутність цієї особи в судовому засіданні держави виконання вироку згідно з Конвенцією про передачу засуджених осіб 1983 року, є неможливим.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст. 602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний, виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Розглядаючи клопотання про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України, суд виходить із положень Конституції України, глави 46 КПК України, якими регламентовано визнання та виконання вироків судів іноземних держав та передача засуджених осіб, Конвенції про передачу засуджених осіб (Страсбург, 21 березня 1983 року), до якої Україна приєдналася на підставі Закону України «Про приєднання України до Європейської конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 рік» № 337/95-ВР від 22.09.1995р., та норм Кримінального кодексу України.

Згідно ч.1 ст. 9 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року , компетентні власті держави виконання вироку: a) продовжують виконання вироку одразу або на основі судової чи адміністративної постанови згідно із положеннями статті 10; або b) визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.
Відповідно до ст.610 КПК України під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави. При призначені строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків, визначених у ч. 4 ст. 610 КПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, вироком Троїцько-Печерського районного суду Республіки Комі Російської Федерації від 19.11.2010р. громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним та засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 105 (умисне вбивство) КК Російської Федерації до позбавлення волі строком на 10 років, за ч.1 ст.119 (погроза вбивством) КК Російської Федерації до позбавлення волі строком на 1 рік, за пп. «г», «ж» ч.2 ст. 127 КК (незаконне позбавлення волі людини) Російської Федерації до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ч.3 ст. 69 КК Російської Федерації за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 13 років з відбуттям покарання у виправній колонії суворого режиму. Стягнуто на користь потерпілої ОСОБА_5 компенсацію моральної шкоди у розмірі 250000,00 рублів, стягнуто на користь федерального бюджету процесуальні витрати у розмірі 36364,04 рублів. Вирок суду набрав законної сили 18.01.2011р. та підлягає виконанню.

Цим вироком ОСОБА_4 засуджено за вчинення злочинів, що також є караними діяннями відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність. Відповідно до Кримінального кодексу України, умисне вбивство, тобто протиправне заподіяння смерті іншій людині, кваліфікується за ч.1 ст. 115 КК України, незаконне позбавлення волі людини кваліфікується за ч.2 ст. 146 КК України, погроза вбивством кваліфікується за ч.1 ст. 129 КК України.

Під час відбування покарання на території Російської Федерації засуджений ОСОБА_4 висловив бажання бути переданим в Україну для подальшого відбування покарання.

На підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 20.02.2014 року за № 06-13231/1405.07.2016 року наказом Міністерства юстиції України № 1841/5 від 05.07.2016р. було прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ст. 606 КПК України, ст. 3 Конвенції України про передачу засуджених осіб 1983 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 КПК України клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України відповідно до ч.3 ст. 609 цього Кодексу розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України.

Згідно довідки Департаменту паспортної роботи та громадянства Державної міграційної служби України, ОСОБА_4 є громадянином України, останнє відоме місце проживання в Україні: АДРЕСА_2 .

Призначене вироком суду Російської Федерації покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_4 відбуває в ФКУ «Виправна колонія №22 ГУФСВП Росії по Республіці Комі».

Відповідно до довідки виправної установи про відбуття строку покарання ОСОБА_4 , початок строку 27.03.2009р., кінець строку - 26.03.2022р., станом на 05.11.2013р. не відбутий строк покарання становив 8 років 04 місяці 21 день.

В матеріалах клопотання міститься медична довідка щодо стану здоров`я засудженого, характеристика на засудженого ОСОБА_4 , довідка установи виконання покарань від 10.03.2016р. №11 щодо наявних виконавчих листів у засудженого ОСОБА_4 , про часткове відшкодування засудженим на користь потерпілої моральної шкоди у сумі 32836,16 рублів.

Враховуючи, що ОСОБА_4 є громадянином України, вирок Російської Федерації, яким він засуджений, набрав законної сили, надано згоду на передачу засудженого в Україну для подальшого відбування покарання, кримінальне правопорушення, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, є кримінальним правопорушенням згідно з законодавством України, суд дійшов висновку про наявність умов, передбачених ст. 606 КПК України, для передачі засудженого ОСОБА_4 для відбування покарання в Україні, та приведення вироку у відповідність з законодавством України.

Приводячи вирок суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України і визначаючи статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, суд приходить до висновку, що діяння, за які ОСОБА_4 засуджено вироком іноземного суду, відповідно до КК України слід кваліфікувати за ч.1 ст. 115 КК України, ч.2 ст. 146 КК України (незаконне позбавлення волі людини), ч.1 ст. 129 КК України (погроза вбивством), виходячи з наступного:

- ч. 1 ст. 105 КК Російської Федерації відповідає ч.1 ст. 115 КК України - умисне вбивство;

- пп. «г», «ж» ч.2 ст. 127 КК Російської Федерації відповідає ч.2 ст. 146 КК України незаконне позбавлення волі людини;

- ст. 119 КК Російської Федерації відповідає ч.1 ст. 129 КК України погроза вбивством;

- ч.3 ст. 69 КК Російської Федерації відповідає ч.1 ст. 70 КК України, згідно якої при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
При визначені строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню ОСОБА_4 на підставі вироку суду іноземної держави, суд враховує, що цим вироком ОСОБА_4 призначено покарання: за умисне вбивство у виді позбавлення волі строком на

10 років, санкція ч.1 ст. 115 КК України (умисне вбивство) передбачає покарання від 7 до 15 років позбавлення волі, за незаконне позбавлення волі людини призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, санкція ч.2 ст. 146 КК України (незаконне позбавлення волі людини) передбачає покарання у виді обмеження волі на строк до 5 років або позбавлення волі на той же самий строк.

Дотримуючись характеру та тривалості покарання, призначеного державою винесення вироку, суд визначає строк позбавлення волі за злочин, передбачений ч.1 ст. 115 КК України 10 років позбавлення волі, за злочин, передбачений ч.2 ст. 146 КК України 3 роки позбавлення волі.

За ст. 119 (погроза вбивством) КК Російської Федерації вироком суду Російської Федерації ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, санкція ч.1 ст. 129 КК України (погроза вбивством) передбачає покарання у вигляді арешту на 6 місяців, або обмеження волі на строк до 2 років.

Оскільки призначене за ст. 119 КК Російської Федерації покарання у виді позбавлення волі не відповідає видам покарання, передбаченого законодавством України за аналогічний злочин, призначене покарання має бути співвіднесене з покаранням, передбаченим законодавством України про кримінальну відповідальність за вчинення аналогічного злочину. Таким чином, суд визначає, що ОСОБА_4 засуджений за ч.1 ст. 129 КК України до покарання у виді 6 місяців арешту, що за своїм характером та своєю тривалістю не є більш суворим, ніж міра покарання, призначена в державі винесення вироку.

На підставі ч.1 ст.70 шляхом часткового складання покарань, із застосуванням ч.1 ст. 72 КК України, відповідно до якої при складанні покарань за сукупністю злочинів менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з співвідношення - одному дню позбавлення волі відповідають один день арешту, а відтак, покарання за ч.1 ст.129 КК України у виді 6 місяців арешту відповідає 6 місяцям позбавлення волі, суд визначає остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 13 років, що підлягає відбуванню ОСОБА_4 на підставі вироку суду іноземної держави.

За своїм характером та тривалістю покарання в повній мірі відповідає покаранню, призначеному в державі винесення вироку, і не перевищує максимальних строків позбавлення волі, передбачених законодавством України.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 необхідно рахувати з моменту його затримання, тобто з 27.03.2009 року.

Відповідно до ст.86 Кримінально-виконавчого кодексу України вид колонії, в якій засуджені до позбавлення волі відбувають покарання, визначається Державним департаментом України з питань виконання покарань, до компетенції суду в Україні не віднесено визначення засудженому до позбавлення волі виду колонії.

Міністерство юстиції України звернулося також з клопотанням про виконання вироку суду іноземної держави в частині цивільного позову, що згідно ч.6 ст. 610 КПК України вирішується судом при розгляді питання про виконання покарання.
Відповідно до ч.8 ст.602 КПК України вирішення питання про визнання та виконання вироку суду іноземної держави у частині цивільного позову вирішується в порядку передбаченому Цивільним процесуальним кодексом.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 390 ЦПК України рішення іноземного суду визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Згідно із ч. 1 ст. 81 Закону Украйни «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані зокрема, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків.

Відповідно до положень ч.ч. 6-8 ст. 395 ЦПК України, розглянувши подані документи та надані пояснення суд постановляє ухвалу про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду або про відмову у задоволенні клопотання. Якщо рішення виконувалося, то суд визначає в якій частині чи з якого часу воно підлягає виконанню. Якщо в рішенні іноземного суду суму стягнення зазначено в іноземній валюті, суд який розглядає клопотання, визначає суму в національній валюті за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали.

Вироком суду Російської Федерації з ОСОБА_4 стягнуто на користь потерпілої ОСОБА_5 на відшкодування моральної шкоди 250000,00 рублів. Відповідно до довідки виправної колонії, вирок в частині стягнення моральної шкоди виконаний частково, відшкодовано 32836,16 рублів, залишок становить 217163,82 руб.

Таким чином, наявні підстави для надання дозволу на примусове виконання вироку іноземного суду в частині цивільного позову, який підлягає виконанню в частині стягнення з засудженого ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_5 на відшкодування моральної шкоди 217163,82 рублів, що відповідно до офіційного курсу гривні до російського рубля станом на 01.08.2016 складає 80341,93 гривень (10 російських рублів 3,6996 гривень).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 372, 602-604 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської федерації у відповідність із законодавством України - задовольнити.

Привести вирок Троїцько-Печерського районного суду Республіки Комі Російської Федерації від 19.11.2010 року відносно громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Фрунзе Киргизької РСР, за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст. 105, ч.2 ст. 127, ч.1 ст. 119 КК Російської Федерації у відповідність з законодавством України та вважати ОСОБА_4 засудженим за ч.1 ст.115 КК України до 13 років позбавлення волі, за ч.2 ст. 146 КК України до 3 років позбавлення волі, за ч.1 ст. 119 КК України до 6 місяців арешту. Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом часткового складання, із застосуванням ч.1 ст. 72 КК України, остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі строком на 13 років.

Надати дозвіл на виконання вироку Троїцько-Печерського районного суду Республіки Комі Російської Федерації від 19.11.2010 року у відношенні засудженого ОСОБА_4 в частині цивільного позову потерпілої ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди.

Визначити, що з ОСОБА_4 підлягає стягненню на користь потерпілої ОСОБА_5 на відшкодування моральної шкоди 80341,93 гривень, що відповідно до офіційного курсу гривні до російського рубля станом на 01.08.2016 складає 217163,82 рублів.

Строк відбування покарання у вигляді позбавлення волі ОСОБА_4 відповідно до вироку Троїцько-Печерського районного суду Республіки Комі Російської Федерації від 19.11.2010 року, при приведенні його у відповідність із законодавством України, рахувати з 27.03.2009 року.

Запобіжний захід ОСОБА_4 залишити попередній - тримання під вартою.

Копію ухвали направити до Міністерства юстиції України та Центральному органу виконавчої влади у сфері виконання покарань в Україні.

Ухвала може бути оскаржена органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором до Апеляційного суду Запорізької області протягом семи діб з моменту її проголошення, а засудженим - з моменту її вручення.

Суддя: ОСОБА_1