Справа № 525/360/16-к
Номер провадження 1-кп/525/51/2016
Вирок
Іменем України
25 серпня 2016 року Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в селищі Велика Багачка, кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Кротівщина Великобагачанського району Полтавської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта повна загальна середня, приватний підприємець, фактично одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не інваліда, не судимого,
по ч. 1 ст. 122 КК України, -
встановив:
22 квітня 2011 року близько 09 години 00 хвилин, ОСОБА_6 , здійснюючи торгівлю на території ринку в селі Устивиця Великобагачанського району Полтавської області, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході сварки з громадянином ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , причиною якої стала суперечка з приводу повернення останнім придбаного у обвинуваченого товару, з метою відібрання у останнього власного товару - велосипедної шини, яку потерпілий ОСОБА_5 взяв у ліву руку, повідомивши обвинуваченого, що візьме даний товари на заміну раніше придбаного неякісного товару, вийшов із-за прилавка до потерпілого ОСОБА_8 , схватив за ліву кисть руки, в якій той тримав товар та викрутив її, забравши товар, при цьому спричинивши потерпілому тілесні ушкодження, які відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи за №71 від 22 травня 2014 року відносяться до середнього ступеню тяжкості.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в скоєнні інкримінованого йому злочину не визнав, в своїх показаннях вказав, що дійсно 22 квітня 2011 року близько 09 години 00 хвилин в селі Устивиця Великобагачанського району Полтавської області, на території ринку у нього з потерпілим ОСОБА_7 виникла суперечка, причиною якої стало те, що останній підійшов до нього з вимогою щодо повернення йому грошей за неякісний товар чи замінити на аналогічний товар належної якості, який потерпілий придбав раніше. Отримавши відмову потерпіли відійшов від прилавка на деякий час, а коли повернувся, то повідомив, що забере у обвинуваченого інший товар, ціна якого співрозмірна товару, який він придбав, після чого взявши в руки велосипедну шину, повернувся, та став відходити від прилавку. Тоді обвинувачений ОСОБА_6 , з метою повернути забраний потерпілим ОСОБА_7 товар, вийшов із-за прилавку, наздогнав потерпілого, який відійшов від прилавку на відстань не більшу за 5 метрів, та забрав із його рук велосипедну шину, при цьому приклавши значене зусилля, коли її відбирав, зазначив, що в процесі відбирання шини не наносив потерпілому ударів та не чіпав його за будь-які частини тіла, а виривав велосипедну шину із рук потерпілого взявшись саме за шину, потерпілий при цьому здійснював супротив та тримав велосипедну шину обома руками. Після того, як шину було забрано, він припинив по відношенню до потерпілого будь-які дії та вирішив повернутися до прилавка, але потерпілий ОСОБА_5 , після того, як у нього було забрано велосипедну шину, почав наносити йому удари руками в голову, при цьому наніс йому не менше двох ударів. У своїх поясненнях обвинувачений вказував, що має сумнів, що потерпілий отримав тілесні ушкодження саме під час конфлікту, зазначав, що під час конфлікту обвинувачений тримав ліву руку на грудях за відворотом плаща і її було не видно, крім того, потерпілий наніс йому не менше 2 ударів в голову обома руками і тому міг отримати ушкодження в результаті даних ударів, припускав можливість, що ушкодження потерпілий міг отримати в процесі, коли він виривав у останнього велосипедну шину. Ушкодження лівої руки потерпілого він не бачив, зазначав, що після того, як між ними стала ОСОБА_9 , яка торгувала поряд з ним, з метою їх розборонити, останній відійшов від нього і почав кричати на нього, що засудить його за те, що він зробив. Вважав свої дії правомірними, направленими на повернення викраденого у нього майна, просив суд ухвалити виправдувальний вирок.
Однак, не дивлячись на невизнання своєї вини, винність ОСОБА_6 у заподіянні тілесних ушкоджень потерпілому повністю підтверджується наступними доказами, дослідженими судом.
Показаннями потерпілого ОСОБА_8 , який пояснив суду, що 22 квітня 2011 року близько 09 години 00 хвилин в селі Устивиця Великобагачанського району Полтавської області, на території ринку у нього з обвинуваченим ОСОБА_6 виникла суперечка, причиною якої стало те, що останній продав йому 01 квітня 2011 року неякісний товар ручний секатор, який через невеликий проміжок часу зламався, і він прийшов на базар з метою обміняти його на інший товар або забрати у продавця товару гроші. Отримавши відмову щодо повернення грошей за неякісний товар та щодо заміни на аналогічний товар, він повідомив обвинуваченого, що раз той відмовляється, то візьме на заміну неякісного товару велосипедну шину, ціна якої була співрозмірною з ціною поламаного секатора. Відійшовши від прилавку та походивши короткий час по ринку, він знову підійшов до прилавку обвинуваченого, отримавши відповідь, що він не отримає, а ні грошей, а ні товару, сказавши обвинуваченому, що забирає велосипедну шину на заміну зламаного секатора, взяв велосипедну шину лівою рукою. Після цього обвинувачений вийшов із-за прилавка, схватив його за мізинець на лівій руці та викрутив його, при цьому пошкодивши його так, що було видно кістку і з пальця текла кров, і забрав шину. Майже відразу між ними встала незнайома жінка, яка стала їх розбороняти, потім він дізнався її прізвище, це була ОСОБА_9 . Відчувши біль та побачивши пошкодження, він став показувати травмований палець обвинуваченому та казати йому "подивись, що ти зробив". Після отриманого ушкодження він поїхав на велосипеді додому і в той же день звернувся за медичною допомогою в медичний заклад в селі Великі Сорочинці Миргородського району Полтавської області, де йому надали першу медичну допомогу, вправили палець на лівій руці та наклали гіпсову пов`язку. Після чого поїхав до селища Велика Багачка та звернувся до відділу міліції, а потім до районної лікарні.
Показаннями свідка захисту ОСОБА_9 , яка пояснила суду, що у квітні місяці 2011 року, вона була свідком суперечки, яка виникла між потерпілим ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_6 , яка відбулася на території ринку в селі Устивиця Великобагачанського району Полтавської області, причиною якої стало те, що потерпілий висловлював претензії щодо того, що обвинувачений продав йому неякісний товар, зазначала, що після суперечки потерпілий відійшов від прилавку обвинуваченого, а через невеликий проміжок часу повернувся та взяв у руку велосипедну шину, яка належала обвинуваченому, а обвинувачений вирвав її із рук потерпілого, сама ж вона в цей момент відразу встала між ними на проході між прилавками для того, щоб не допустити бійки. Зазначала, що а ні обвинувачений, а ні потерпілий не завдавали один одному ударів.
Показаннями свідка обвинувачення ОСОБА_10 , який пояснив суду, що у квітні 2011 року, він був свідком суперечки, яка виникла між потерпілим ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_6 , яка відбулася на території ринку в селі Устивиця Великобагачанського району Полтавської області, в своїх поясненнях свідок зазначив, що самого моменту заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому він не бачив, але бачив пошкоджений палець, відразу після суперечки, на якій руці вказати не зміг, але вказав, що це був суглоб на мізинці, який було вивернуто та пошкоджено шкіру. Зазначив, що бачив потерпілого зранку цього ж дня, і що ніяких ушкоджень на руках він не мав.
Показаннями свідка обвинувачення ОСОБА_11 , який пояснив суду, що у квітні 2011 року, він був свідком суперечки, між потерпілим ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_6 , яка відбулася на території ринку в селі Устивиця Великобагачанського району Полтавської області, в своїх поясненнях свідок пояснив, що перебуваючи на відстані 3-5 метрів бачив, як обвинувачений підійшов до потерпілого, схопив його за кисть лівої руки, у якій той тримав велосипедну шину, і викрутив її, та забрав велосипедну шину. Все це відбулося дуже швидко. Зазначив, що суперечка виникла між ними з приводу неякісного товару, який обвинувачений продав потерпілому, отримавши відмову в поверненні грошей чи заміну на інший товар належної якості, потерпілий взяв з прилавку обвинуваченого велосипедну шину, повідомивши обвинуваченого, що бере даний товар на заміну неякісного. Вказував, що обвинувачений схопив потерпілого саме за руку, в якій той тримав велосипедну шину, інших дій, після того, як обвинувачений забрав велосипедну шину, а саме ударів руками чи ногами, а ні обвинувачений, а ні потерпілий не вчиняли. В результаті дії обвинуваченого у потерпілого не лівій руці був ушкоджений мізинець на лівій руці, з якого капала кров.
Показаннями свідка обвинувачення ОСОБА_12 , який пояснив суду, що одного разу, точної дати місяця і року не пам`ятає, до нього зателефонував ОСОБА_5 і попросив його відвезти до лікарні, цього ж дня він відвіз потерпілого ОСОБА_8 до медичного закладу в село Великі Сорочинці Миргородського району Полтавської області, де йому було накладено гіпс, після чого відвіз його до Великобагачанського відділу міліції.
Показаннями свідка ОСОБА_13 , яка пояснила суду, що є дружиною потерпілого ОСОБА_8 , що 22 квітня, п`ять років назад, її чоловік зранку поїхав на ринок в селі Устивиця Великобагачанського району Полтавської області, з метою обміняти товар неналежної якості, який він придбав на цьому ринку, кількома неділями раніше, через деякий час він повернувся з пошкодженим мізинцем на лівій руці з якого капала кров. Замотавши палець бинтом, домовилися по телефону про машину і поїхали в село Великі Сорочинці Миргородського району Полтавської області в медичний заклад, в якому її чоловікові зробили рентген, вправили і зашили палець, та наклали гіпсову пов`язку, після чого вона повернулася додому, а її чоловік поїхав до міліції в селище Велика Багачка.
Висновком судово-медичної експертизи № 219 від 06 червня 2011 року, згідно якого при обстеженні ОСОБА_8 , у нього були виявлені пошкодження у вигляді відкритого вивиху проксимального міжфалангового суглоба 5 пальця лівої кісті, утворилися від дії тупих предметів, по давності утворення можуть відповідати строку та обставинам, вказаним в описовій частині направлення та по ступеню тяжкості відносяться до пошкоджень середнього ступеня тяжкості, як спричинивші тривалий розлад здоров`я (а.п. 87).
Висновком судово-медичної експертизи № 370 від 07 вересня 2011 року, згідно якого при обстеженні ОСОБА_8 , у нього були виявлені тілесні ушкодження у вигляді відкритого вивиху проксимального міжфалангового суглоба 5 пальця лівої кісті, які утворилися від дії тупих предметів, по давності утворення можуть відповідати даті та обставинам, вказаним в описовій частині постанови, та по ступеню тяжкості відносяться до пошкоджень середнього ступеня тяжкості, як спричинивші тривалий розлад здоров`я. Дані тілесні ушкодження могли утворитися як внаслідок ударів рукою, зажатою в кулак, так і шляхом викручування пальця рукою. Враховуючи кількість і локалізацію тілесних ушкоджень, вважаю, що дані тілесні ушкодження могли утворитися не менше ніж від 1 (однієї) точки прикладання сили. Дані тілесні ушкодження могли утворитися при падінні з висоти власного зросту та ударі об тверду поверхню. Показання громадянина ОСОБА_8 , дані ним при допиті в якості потерпілого та продемонстровані під час відтворення обстановки та обставини події злочину від 25.06.2011 року можуть відповідати об`єктивним судово-медичним даним (а.п. 90).
Висновком комісійної судово-медичної експертизи № 71, яка закінчена 22 травня 2014 року, згідно якого: 1) у громадянина ОСОБА_8 виявлено відкритий повний тильний вивих середньої фаланги п`ятого пальця лівої кисті, який утворився при перерозтягненні суглобової сумки дистального міжфалангового суглобу зі зміщенням у тильний бік; 2) встановлено діагноз: стан після вправлення відкритого вивиху в проксимальному між фаланговому суглобі п`ятого пальця лівої кісті. Післятравматична дисмогенна контрактура міжфалангових суглобів, п`ястно-фалангововго суглобу п`ятого пальця лівої кісті. Тілесне ушкодження, заподіяне громадянину ОСОБА_14 , відноситься до середнього ступеню тяжкості по критеріях тривалого розладу здоров`я та стійкої втрати загальної працездатності менше ніж на одну третину; 3) по давності тілесне ушкодження, виявлене у ОСОБА_8 , не протирічить строку, вказаному в описовій частині постанови, тобто 22 квітня 2011 року; 4) враховуючи морфологічні особливості відкритого вивиху в проксимальному міжфаланговому суглобі п`ятого пальця лівої кісті, вважаємо можливість його утворення при нанесенні ударів руками та ногами вкрай малоймовірною; 6-8) тілесне ушкодження, виявлене у громадянина ОСОБА_8 , могло утворитися при обставинах, вказаних в протоколах допитів громадянина ОСОБА_8 від 25.06.11р., ОСОБА_10 та ОСОБА_11 від 23.10.13р. (а.п. 97-103).
Протоколом проведення слідчого експерименту від 16 березня 2015 року за участю потерпілого ОСОБА_8 , яким відтворено механізм нанесення останньому тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_6 під час події, що відбулася 22 квітня 2011 року в селі Устивиця Великобагачанського району Полтавської області, на території ринку (а.п. 92-96).
Судом не приймається до уваги твердження сторони захисту про те, що потерпілий ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження до моменту виникнення суперечки між обвинуваченим та потерпілим, яке зроблене на припущенні, з огляду на те, що за твердженням обвинуваченого та свідка захисту ОСОБА_9 потерпілий до і під час сварки тримав ліву руку на грудях за відворотом плаща і її не було видно. При цьому суд зазначає, що свідок обвинувачення ОСОБА_10 в судовому засіданні показав, що спілкувався з потерпілим до суперечки і що у останнього не було пошкоджень на руках.
Щодо свідчень свідка захисту ОСОБА_9 , то суд зазначає, що відноситься критично до показань свідка в частині, що стосується самого моменту відбирання велосипедної шини обвинуваченим у потерпілого, з огляду на те, що її показання суттєво відрізняються від показань, як обвинуваченого так і потерпілого та показань свідка обвинувачення ОСОБА_11 .
Твердження обвинуваченого, що той забирав у потерпілого велосипедну шину не торкаючись як руки потерпілого, так і будь-якої частини тіла потерпілого, суд розцінює, як способом захисту, беручи за основу показання свідка обвинувачення ОСОБА_11 , який у своїх показаннях вказав, що обвинувачений ОСОБА_6 вийшов із-за прилавка до потерпілого ОСОБА_8 , схватив за ліву кисть руки, в якій той тримав велосипедну шину та викрутив її, забравши товари, при цьому заподіявши останньому тілесні ушкодження.
Заяву захисника щодо визнання доказу - висновку комісійної судово-медичної експертизи №71 від 22 травня 2014 року недопустимим доказом з огляду на те, що в судовому засіданні свідок обвинувачення ОСОБА_10 повідомив про те, що не бачив самого механізму нанесення тілесних ушкоджень, суд вважає такою, що не підлягає до задоволення, зважаючи на те, що висновки експертизи базуються не виключно на показаннях даного свідка і у разі навіть повного виключення показань даного свідка з мотивувальної частини висновку не створюють передумови сумніватися у відповідях на питання 1-8 висновку, які в свою чергу не суперечать висновкам суду, зробленим на основі інших досліджених у судовому засіданні доказам по даному кримінальному провадженню.
Суд не приймає до уваги, як належні докази по даному кримінальному провадженню, долучені до матеріалів кримінального провадження постанови слідчого, прокурора, слідчого судді (а.п. 106-136), з огляду на визначення щодо процесуальних джерел доказів зазначених в ч. 2 ст. 84, ст. 99 КК України.
Щодо заяви сторони обвинувачення про те, що потерпілий ОСОБА_5 здійснив крадіжку велосипедної покришки і намагався втекти, то суд зазначає, що з огляду на сукупність досліджених доказів, суд не розглядає дію потерпілого ОСОБА_8 , під час якої він взяв у руки велосипедну покришку, окремо, від суперечки, що відбулася між потерпілим та обвинуваченим з приводу повернення неякісного товару та зазначає, що показання обвинуваченого щодо намагання потерпілого втекти спростовуються допитаними в судовому засіданні свідками, як обвинувачення так і захисту.
Щодо застосування до обвинуваченого ч. 2 ст. 11, ст. 36, ст. 38, ст. 39, ст. 42 КК України, як таких, що виключають злочинність діяння обвинуваченого, про що зазначив захисник у своєму виступі в судових дебатах, то суд не вбачає підстав для застосування даних норм закону до обвинуваченого, зазначаючи при цьому, що відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій.
Щодо суб`єктивної сторони злочину, то суд зазначає, що стороною обвинувачення не доведено поза розумними сумнівами те, що умисел обвинуваченого був направлений саме на заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, про що свідчать обставини справи, встановлені судом на основі досліджений доказів, а саме: 1) дія обвинуваченого була спрямована на руку потерпілого, в якій той тримав велосипедну камеру, яка належала обвинуваченому; 2) дія припинилася відразу після того, як обвинувачений забрав у потерпілого велосипедну камеру; 3) малий проміжок часу дії; 4) відсутність будь-яких погроз зі сторони обвинуваченого в сторону потерпілого на заподіяння останньому тілесних ушкоджень. Зазначене свідчить про те, що дії обвинуваченого були направлені саме на відібрання у потерпілого велосипедної шини, в результаті чого було заподіяне тілесне ушкодження середньої тяжкості, при цьому обвинувачений не передбачав можливості настання таких наслідків, хоча повинен був й міг їх передбачити.
Невизнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини у вчиненні ним кримінального правопорушення, суд оцінює критично і розцінює як спосіб захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене ним.
Виходячи з наведеного, суд кваліфікує дії обвинуваченого за ст. 128 КК України як необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження, а кваліфікацію, дану органом досудового розслідування в частині заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень за ч. 1 ст. 122 КК України, вважає помилковою, з огляду на роз`яснення, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 7.02.2003 року "Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи".
Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , відповідно до ст. 66 КК України, суд не вбачає.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , згідно ст. 67 КК України, відсутні.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, відношення потерпілого до вчиненого злочину, особу винного, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, за місцем проживання характеризується позитивно, відношення обвинуваченого до вчиненого злочину, а також відсутність з боку обвинуваченого будь-яких дій, які фактично усувають негативні наслідки вчиненого злочину, відсутність обставин, що обтяжують його покарання, і вважає за необхідне призначити покарання для обвинуваченого в межах санкції ст. 128 КК України у виді громадських робіт.
Саме такий вид покарання, на погляд суду, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Речові докази по даному кримінальному провадженню відсутні.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 не обирався.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 22 квітня 2011 року вчинив злочин, передбачений ст. 128 КК України, який за відповідною класифікацією, визначеною ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у разі вчинення особою злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минув строк три роки.
Зважаючи на те, що з моменту вчинення злочину 22 квітня 2011 року по дату ухвалення вироку по справі 25 серпня 2016 року сплинуло 5 років 4 місяці 3 дні, перебіг давності не зупинявся та не переривався, є всі підстави для застосування ч. 5 ст. 74 КК України, відповідно до якої особа може бути звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 КК України, а тому є всі підстави для звільнення ОСОБА_6 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.
В кримінальному провадженні заявлено цивільний позов потерпілим ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди завданої злочином. При розгляді якого суд керується ст. 1166 та ст. 1167 ЦК України.
Згідно із ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала, якщо не доведе, що шкода завдана не з її вини.
Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка завдала цю шкоду за наявності її вини (ч. 1 ст. 1167 цього Кодексу).
Між тим, суд зазначає, що з обвинуваченого стягується майнова шкода (пряма майнова шкода), яка документально підтверджена доданими до позовної заяви документами щодо фактичного лікування потерпілого в лікувальному закладі чи придбання ліків на його лікування, витрат пов`язаних з оплатою проїзду до лікувального закладу.
З огляду на вище зазначене, суд приходить до висновку, що тільки два платіжних документи стосуються прямих збитків, а саме чек на придбання пального 22.04.2011 року (в день вчинення кримінального правопорушення а.п. 39) на загальну суму 200 гривень та чек на придбання ліків від 23.04.2011 року (а.п. 45) на загальну суму 12 гривень, інші долучені до цивільного позову платіжні документи не стосуються майнової шкоди завданої злочином, це такі як оплата поштових відправлень, оплата за ксерокопіювання документів, оплата за пальне при поїздках до відділу міліції, прокуратури, суду, оплата за проведення експертизи, автобусні квитки на проїзд до селища Велика Багачка і назад до села Устивиця, за викликом слідчого, прокурора. А тому цивільний позов в частині відшкодування майнової шкоди підлягає частковому задоволенню в сумі 212 гривень 00 копійок.
Щодо відшкодування моральної шкоди, то в зв`язку із протиправним ушкодженням здоров`я потерпілий відчув фізичний біль, знаходилася на лікування, що змусило докладати додаткових зусиль до нормалізації свого життя, він почувався приниженим і зазнав моральних страждань.
Тому враховуючи необережний характер дій обвинуваченого, тяжкість отриманого потерпілим ушкодження здоров`ю, глибину перенесених ним фізичних і душевних страждань, суд вважає розумним та справедливим стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого 2500 грн. моральної шкоди.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 376 КПК України, суд, -
ухвалив:
ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні по ст. 128 КК України і призначити покарання у виді 240 (двісті сорока) годин громадський робіт.
На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України, звільнити ОСОБА_6 від призначеного судом покарання у зв`язку із закінченням строків давності.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 задовольнити частково.
Стягнути на користь ОСОБА_8 з ОСОБА_6 212,00 (двісті дванадцять) гривень 00 копійок майнової шкоди.
Стягнути на користь ОСОБА_8 з ОСОБА_6 2500,00 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок моральної шкоди.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційних скарг через Великобагачанський районний суд.
Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.
Суддя ОСОБА_1