АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/490/16 Справа № 188/1181/15-к Головуючий у 1 й інстанції:суддя - ОСОБА_1 Доповідач:суддя апеляційного суду - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 березня 2016 року м. Дніпропетровськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого: судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000686, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 , в його інтересах, захисника ОСОБА_7 на вирок Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2015 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Новогригорівка Межівського району Дніпропетровської області, навчається в ДПТНЗ «Межівське ПТУ», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимий, останній раз:
- 19.03.2014 року Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 104, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки з покладенням певних обов`язків, -
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15-ч.2ст. 289, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України.
Кримінальне провадження розглянуто за участю: прокурора ОСОБА_9
представника служби у справах дітей ОСОБА_10

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

В с т а н о в и л а:

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 - ч. 2 ст. 289 КК України та призначено покарання:
- за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років 5 місяців без конфіскації майна;

- за ч. 3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

- за ч. 3 ст. 15 - ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 5 місяців без конфіскації майна.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднано невідбуте покарання за попереднім вироком від 19.03.2014 року та призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років без конфіскації майна.
Стягнуто з ОСОБА_6 , на користь держави, процесуальні витрати у розмірі 982 грн. 08 коп.
Згідно вироку суду першої інстанції, 12 серпня 2015 року, приблизно о 01.00 годині, неповнолітній ОСОБА_6 , разом із малолітнім ОСОБА_11 , який не досяг віку кримінальної відповідальності, приїхали до домоволодіння ОСОБА_12 , що розташоване по АДРЕСА_3 , та реалізуючи свій злочинний умисел, проникли на територію домоволодіння, а звідти в гараж та заволоділи мопедом «Ракета», чим потерпілій ОСОБА_12 заподіяли майнової шкоди на сумму 6 000 грн.
Крім того, ОСОБА_6 , разом з ОСОБА_11 , 12 серпня 2015 року, приблизно о 03.30 годині, приїхали до домоволодіння ОСОБА_13 , яке розташоване по АДРЕСА_4 та, реалізуючи свій злочинний умисел, проникли на територію домоволодіння ОСОБА_13 , звідки викотили на вулицю мопед «Хонда Діо», тим самим незаконно заволоділи останнім, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_13 , майнової шкоди на сумму 2 500 грн.
Також, 14 серпня 2015 року, приблизно о 23.30 годині ОСОБА_6 , з метою таємного викрадення чужого майна, керуючись корисливими намірами, проник до подвір`я домоволодіння ОСОБА_14 , яке розташоване по АДРЕСА_4 , а звідти до гаражу, звідки таємно, повторно, викрав велосипед «Україна», вартістю 1 543,30 гривень, який належить ОСОБА_14 , спричинивши останньому майнової шкоди на вказану суму.
Крім того, 15 серпня 2015 року, приблизно о 01.00 годині, ОСОБА_6 , з метою таємного викрадення чужого майна, керуючись корисливими намірами, проник на подвір`я домоволодіння ОСОБА_15 , яке розташоване по АДРЕСА_5 , після чого проник до приміщення літньої кухні, звідки таємно, повторно, викрав належне ОСОБА_15 майно, а саме: грошові кошти в сумі 1 000 гривень та мобільний телефон марки «Самсунг», вартістю 266,70 гривень, із стартовим пакетом вартістю 20,0 гривень спричинивши останній майнову шкоду всього на суму 1 286,70 гривень.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_6 в той же день, приблизно о 01.10 годині, перебуваючи на території подвір`я вказаного домоволодіння, проник всередину гаражу, в якому знаходився автомобіль марки ВАЗ 2107 державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_15 , та з метою заволодіння транспортним засобом, сів за кермо автомобіля, за допомогою дротів завів автомобіль та всупереч волі власника виїхав з приміщення гаражу. У цей час злочинні дії ОСОБА_6 помітила потерпіла ОСОБА_15 , яка почала кричати, і ОСОБА_6 вийшов із автомобіля та вибіг з території домоволодіння ОСОБА_15 .
Таким чином, ОСОБА_6 з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, бо його дії були помічені та припиненні власником автомобіля ОСОБА_15 .
Далі, ОСОБА_6 в той же день, приблизно о 02.10 годині проник до подвір`я домоволодіння ОСОБА_16 , яке розташоване по АДРЕСА_6 звідки таємно викотив мопед «Дельта» на вулицю, тим самим незаконно, повторно заволодів транспортним засобом, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_17 майнової шкоди на сумму 3 000 грн.
За змістом апеляційної скарги обвинуваченого, він просить вирок змінити у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого і призначити йому покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі строком на 5 років 2 місяця і не призначати покарання за правилами ст. 71 КК України. Свої вимоги обґрунтовує тим, що, на його думку, суд не врахував обставини, що пом`якшують покарання, а саме - добровільне відшкодування збитків та усунення заподіяної шкоди.
В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду змінити у зв`язку з невідповід-ністю призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого і призначити ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. 69 КК України окремо за кожний злочин нижче від найнижчої межі, передбаченої санкціями інкримінованих йому злочинів.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції не врахував належним чином обставини, що пом`якшують покарання, а саме - визнання вини, щире каяття та відшкодування шкоди, а також що жоден з потерпілих не заявляв цивільного позову. Також посилається на Мінімальні стандартні правила ООН, що стосуються відправлення правосуддя щодо неповнолітніх, згідно яких рішення про обмеження особистої свободи неповнолітнього повинні прийматися тільки після ретельного розгляду питання і обмеження повинно бути по можливості зведене до мінімуму. Враховуючи зазначене, вважає за можливе застосувати до обвинуваченого положення ст. 69 КК України.
В судовому засіданні захисник, обвинувачений та представник служби в справах неповнолітніх підтримали апеляційну скаргу захисника і обвинуваченого та просили їх задовольнити в повному обсязі, вирок суду, в частині призначеного покарання, вважали незаконним та необґрунтованим і просили його змінити, пом`якшивши призначене покарання.
В судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення апеляційних скарг, вважав їх необгрунтованими, вирок суду просив залишити без змін.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так, як висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 , правильність встановлених фактичних обставин кримінального провадження та правова кваліфікація його дій ніким з учасників судового розгляду не оскаржуються, то апеляційний суд не здійснює їх перевірку і виходить з фактичних обставин, встановлених в суді першої інстанції.

Перевіряючи доводи апеляційних скарг сторони захисту щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваче-ного через свою суворість, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до змісту ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Колегія суддів погоджується з встановленими судом першої інстанції обставинами, які впливають на вид і розмір покарання та вважає, що суд в повній мірі врахував дані про особу обвинуваченого, його вік, характеристики, характер вчинених злочинів, кількість епізодів злочинної діяльності та їх суспільну небезпечність, у тому числі й ті, на які обвинувачений та захисник посилаються в своїх апеляційних скаргах, зокрема - повне визнання своєї вини, щире каяття та вчинення злочину неповнолітнім.

Що стосується доводів обвинуваченого та його захисника, що суд першої інстанції не врахував відшкодування збитків як обставину, що пом`якшує покарання, колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки викрадене майно не було добровільно повернуто обвинуваченим, а було виявлено та повернуто працівниками правоохоронного органу.

При перевірці доводів апеляційних скарги обвинуваченого та захисника про можливість застосування до обвинуваченого положень ст. 69 КК України та призначення покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкціями інкримінованих йому статей, колегією суддів не встановлено таких обставин, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчинених злочинів, а з огляду на дані про особу обвинуваченого, який неодноразово був засуджений за вчинення аналогічних корисливих злочинів, злочини за даним вироком вчинив в період іспитового строку, чим не виправдав довіру суду, у зв`язку з чим застосування ст. 69 КК України є безпідставним, а відповідні доводи сторони захисту необґрунтованими.

Таким чином, колегія суддів вважає, що обвинуваченому судом першої інстанції призначено покарання, яке відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України та принципам законності, справедливості обґрунтованості та індивідуалізації.

Відповідно до ч.2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.
З вказаних підстав колегія суддів вважає можливим розглянути питання щодо необхідності застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 положень ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо вдосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання».

Так, в силу ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Під час апеляційної перевірки встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 перебуває під вартою з 18 серпня 2015 року. Вирок щодо обвинуваченого ухвалений 11 грудня 2015 року. Частина 5 ст. 72 КК Україниіз змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, який набрав чинності 24 грудня 2015 року, передбачає зарахування у строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Враховуючи положення ст. 58 Конституції України та ст. 5 КК України, колегія суддів приходить до висновку про необхідність застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 положень Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII від 26 листопада 2015 року та зарахування йому в строк відбування покарання строк тримання його під вартою до набрання чинності вироку, винесеного щодо нього, за правилами ч. 5 ст. 72 КК України.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , в його інтересах захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2015 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_18 строк перебування його під вартою з 18 серпня 2015 року по 29 березня 2016 року, включно, у строк відбування покарання, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Судді:

___________________ _____________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4