№ 5 3906 ск 16
Ухвала
іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючогоОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянула в судовому засіданні 25 серпня 2016 року в м. Києві касаційну скаргу прокурора на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 28 березня 2016 року щодо ОСОБА_4 .

Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 1 лютого 2016 року ОСОБА_4 визнано невинуватим та виправдано у зв`язку з відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.
16 лютого 2016 року прокурором, який приймав участь у розгляді кримінального провадження у суді першої інстанції, ОСОБА_5 було подано апеляційну скаргу на вказаний вирок місцевого суду.
Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 18 березня 2016 року апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 залишено без руху та надано строк терміном 5 днів для усунення недоліків апеляційної скарги.
28 березня 2016 року прокурором ОСОБА_6 , яка включена до групи прокурорів у вказаному кримінальному провадженні відповідно до постанови про зміну групи прокурорів від 11 березня 2016 року, було подано зміни до апеляційної скарги прокурора ОСОБА_5 .
Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 28 березня 2016 року апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 1 лютого 2016 року повернуто.
Не погоджуючись з ухвалою Апеляційного суду Київської області від 28 березня 2016 року, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 звернулась із касаційною скаргою у якій ставить питання про її скасування вказуючи на незаконність такої ухвали.
Так, у своїй касаційній скарзі прокурор ОСОБА_6 вказує, що судом апеляційної інстанції було допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та порушено принцип змагальності, тим самим позбавлено прокурора права на апеляційне оскарження вироку місцевого суду. Прокурор ОСОБА_6 посилається на те, що апеляційним судом не враховано, що після подання апеляційної скарги прокурором ОСОБА_5 останній 16 лютого 2016 року був звільнений з органів прокуратури та фізично не мав можливості усунути недоліки апеляційної скарги.
Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до ч. 3 ст. 403 КПК України до початку апеляційного розгляду особа, яка подала апеляційну скаргу, має право змінити та/або доповнити її.

Згідно абзацу 2 ч. 4 ст. 36 КПК України, Генеральний прокурор України, керівник регіональної прокуратури, їх перші заступники та заступники мають право доповнити, змінити або відмовитися від апеляційної чи касаційної скарги, заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, внесених ними, керівниками, першими заступниками чи заступниками керівників або прокурорами прокуратур нижчого рівня.

Як убачається із доданої до касаційної скарги копії постанови про зміну групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000380, винесеної заступником прокурора Київської області 11 березня 2016 року, прокурор ОСОБА_6 була включена до складу вищезазначеної групи прокурорів вже після ухвалення вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 1 лютого 2016 року, й участі у розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_4 в суді першої інстанції не приймала.
Отже, усувати недоліки апеляційної скарги, поданої в кримінальному провадженні № 0000380 прокурором ОСОБА_5 , який був звільнений з органів прокуратури 16 лютого 2016 року, вправі лише визначені абзацом 2 ч. 4 ст. 36 КПК України посадові особи прокуратур вищого рівня.

Зазначене узгоджується із висновком Верховного Суду України, викладеним в постанові від 23 червня 2016 року у справі № 5-193кс (15) 16 про те, що кримінальна процесуальна норма, яка міститься у частині четвертій статті 36, пункті 6 частини першої статті 425, частині третій статті 429 КПК, наділяє правом Генерального прокурора України, керівника регіональної прокуратури, їх перших заступників та заступників виконувати функцію державного обвинувачення замість прокурорів прокуратур нижчого рівня, які у відповідному кримінальному провадженні не можуть більше здійснювати повноваження прокурора з об`єктивних причин.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційний суд дійшов вірного висновку, що прокурор ОСОБА_6 не має відповідного права вносити зміни до апеляційної скарги поданої прокурором ОСОБА_5 та правильно повернув апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 , оскільки діяв відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 399 КПК України, та вимог кримінального процесуального закону не порушив.

Крім того, сторона обвинувачення не позбавлена права повторно звернутись до суду з апеляційною скаргою на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 1 лютого 2016 року у порядку та строки, визначені ст. 395 КПК України.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Враховуючи наведене, апеляційний суд, повертаючи апеляційну скаргу, діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги та вважає, що у відкритті провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 28 березня 2016 року, слід відмовити на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 28 березня 2016 року щодо ОСОБА_4 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3