АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 619/629/16-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/1121/16 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2016р. колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
- головуючого судді ОСОБА_2
- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
- при секретарі ОСОБА_5
- за участю прокурора ОСОБА_6
- обвинуваченого ОСОБА_7
- захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8
- потерпілого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційну скарги обвинуваченого на вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 22.02.2016 року, матеріали кримінального провадження №619/629/16-к за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кременчук, Полтавської області, громадянин України, з вищою освітою, одружений, працюючий приватним підприємцем, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
засуджений за ч.2 ст.286 КК України до покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_10 звільнений від відбування призначеного основного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
У відповідності зі ст.76 КК України на період іспитового строку на нього покладено обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнуто з ОСОБА_10 на користь держави процесуальні витрати за проведення в НДЕКЦ при ГУ МВС України в Харківській області експертизи №955/15 від 24.12.2015 року у розмірі 736,56 грн.
Згідно вироку, 16 жовтня 2015 року у темний час доби, приблизно о 01год. 30хв. ОСОБА_10 керував технічно справним автомобілем «Івеко-Єврокарго», р/н НОМЕР_1 , на якому рухався в сел. Мала Данилівка по автодорозі «Харків-Золочів-КПП Олександрівка» зі сторони м. Харкова в напрямку м. Дергачі в Харківській області, зі швидкістю 65 км/год., яка значно перевищувала швидкість руху у населених пунктах, чим порушив вимоги п.12.2 та п.12.4 Правил дорожнього руху України, згідно яких: п.12.2 «У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги», п.12.4 «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год».
Продовжуючи рух по вказаній автодорозі водій ОСОБА_10 при під`їзді до 11км+800м був засліплений світлом фар зустрічного автомобіля, при цьому не прийняв мір до зменшення швидкості до такої, щоб не перевищувала небезпечну, аж до зупинки керованого ним автомобіля, чим порушив п.12.3 та п.19.3 Правил дорожнього руху України, згідно яких: п.12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», п.19.3 «У разі погіршення видимості в напрямку руху, викликаного світлом фар зустрічних транспортних засобів, водій повинен зменшити швидкість до такої, яка б не перевищувала безпечної за умовами фактичної видимості дороги в напрямку руху, а в разі засліплення - зупинитися, не змінюючи смуги руху, і увімкнути аварійну світлову сигналізацію. Відновлення руху дозволяється лише після того, як пройдуть негативні наслідки засліплення».
В результаті недотримання цих вимог він допустив наїзд на пішохода ОСОБА_11 , який стояв на смузі його руху.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_11 отримав тяжкі тілесні ушкодження, а саме: закриту черепно-мозкову травму у формі забиття головного мозку з формуванням масивного крововиливу і виливом крові в шлуночки мозку, а також поєднаної торакальної абдомінальної травми, хребтової травми та травми тазу з розривом лівої легені, печінки, селезінки, з виливом крові у плевральну та черевну порожнини, від чого наступила смерть.
Порушення Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_10 виразилося в тому, що він, керуючи транспортним засобом під час руху в темний час доби по населеному пункту рухався зі швидкістю 65 км/год., яка перевищувала швидкість дозволену для його руху по населеному пункту, та не надавала можливості своєчасно виявити небезпеку та реагувати на неї, а також при засліпленні продовжував рухатись, не приймаючи мір до зупинки автомобіля, в результаті чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_12 , який стояв на смузі його руху, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, від яких настала смерть останнього.
Дії водія ОСОБА_10 , згідно висновку автотехнічної експертизи №955/15 від 24.12.2015 року, перебувають у причинному зв`язку з подією та наслідками, що наступили.
Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду першої інстанції змінити, виключити з вироку посилання про стягнення з нього на користь держави процесуальних витрат за проведення експертизи №955/15 від 24.12.2015 року у розмірі 736,56грн., та виключити призначене йому додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.
В обґрунтування апеляційної скарги обвинувачений вказує, що до моменту постановлення вироку ним було долучено до матеріалів провадження копію квитанції про сплату на користь держави процесуальних витрат за проведення в НДЕКЦ при ГУ МВС України в Харківській області експертизи №955/15 від 24.12.2015 року у розмірі 736,56грн., тому, на його думку, у суду першої інстанції не було підстав для їх повторного стягнення.
Також обвинувачений вказує, що при винесенні вироку він прохав не позбавляти його права керувати транспортними засобами, оскільки він має диплом «Харківського політехнічного інституту за спеціальністю «Автомобілі та трактори», кваліфікацію «інженер механік», та все своє трудове життя працює водієм, має посвідчення водія та працює ним з 1978 року, і його практичний досвід водіння автотранспорту становить 38 років.
Він же вказує, що професія водія була та є єдиним джерелом його доходу, основним джерелом існування його та рідних йому людей.
На даний час йому виповнилося повних 58 років, і в зазначеному віці вже не можливо отримати іншу спеціальність, щоб до пенсії забезпечити себе та рідних йому людей в звичайних потребах.
Також ОСОБА_10 вказує, що він повністю відшкодував матеріальну та моральну шкоду.
Крім того, обвинувачений вказує, що вчинений ним злочин не є умисним, вчинений ним на вантажному автомобілі при перевезенні вантажу, ним були допущені порушення правил дорожнього руху, проте вони не були грубими, та будучи засліплений зустрічним транспортом, він до останнього намагався уникнути наїзду на потерпілого, і дорожньо-транспортна пригода сталася в нічний час, в неосвітленому місці, поза межами пішохідного переходу.
Як зазначає обвинувачений, він сильно шкодує з приводу вчиненого, визнає вину, активно спряв слідству, повністю відшкодував матеріальну та моральну шкоду, та вказане додаткове покарання фактично поставить його на межу виживання.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, думку обвинуваченого та його захисника, які просили її задовольнити, думку потерпілого який теж не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судові рішення згідно із ст.370 КПК України повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.
Дане рішення суду першої інстанції колегія суддів переглядає відповідно до ст.404 КПК України, тобто, в межах апеляційної скарги.
Фактичні обставини правопорушення та порушення норм КПК України ніхто із учасників судового засідання не оскаржує, то в цьому об`ємі вирок суду не перевіряється.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_10 в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, підтверджується сукупністю доказів, які були зібрані по кримінальному провадженню, та яким суд дав належну правову оцінку у судовому засіданні в установленому кримінальним процесуальним законодавством порядку.
Кримінальне провадження розглянуто у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, коли обвинувачений повністю визнав свою провину у вчиненому ним злочині, і всі учасники судового засідання були згодні з наслідками такого розгляду провадження.
Суттєвих порушень норм кримінального процесуального законодавства, які б були безперечними умовами зміни або скасуванню вироку суду, не виявлено.
Юридична кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_10 відповідає тому, що ним було скоєно, і є правильною.
Покарання ОСОБА_10 призначено у відповідності до ст.65 КК України в межах, встановлених санкцією ч.2 ст.286 КК України у відповідності з вимогами Особливої частини КК України, з урахуванням ступені тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставини, що пом`якшує покарання.
Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано послався на вимоги п.20 Постанови №14 від 23.12.2005 року Пленуму Верховного Суду України, в якій сказано про необхідність при призначенні покарання винному враховувати не лише наслідки, які настали від злочину, але характер і мотиви допущених особою порушень безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, його відношення до цих порушень і поведінка винного після скоєного злочину, і т.і.
Призначаючи покарання ОСОБА_10 з позбавленням його права керувати транспортним засобом на певний строк, суд першої інстанції обґрунтовано врахував той факт, що ОСОБА_10 , маючи біль ніж 30-річний досвід керування транспортним засобом не дотримався цих вимог, знехтував ними, та допустив наїзд на потерпілого, та цим заподіяв його смерть, тобто, незворотні наслідки.
Відшкодування як матеріальної, так і моральної шкоди потерпілим суд визнав як пом`якшуючі обставини при призначенні покарання винному, але таке відшкодування само по собі не може, на думку колегії суддів, компенсувати втрачене життя, тому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом обвинуваченому є законним та обґрунтованим.
Крім того, колегія суддів, враховуючи думку потерпілого, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого в частині виключення із вироку суду вказівку про призначення додаткового покарання ОСОБА_10 , прийшла до висновку, що таке виключення із вироку суду цієї вказівки буде несправедливим та не законним до наслідків даної ДТП.
Що ж стосується апеляційних доводів ОСОБА_10 що до не обгрунтованності стягнення з нього на користь держави процесуальних витрат у розмірі 736,56 грн., то його апеляція в цій части ні повинна бути задоволена, оскільки він ще у суді першої інстанції представив ксерокопію документа, який підтверджує те, що апелянт добровільно вказану суму заплатив на користь НДЕКЦ (т.1 а.с.26).
Але суд першої інстанції не взяв до уваги ці дані апелянта про сплату на користь держави процесуальних витрат, та помилкового стягнув з нього ці кошти, що само по собі є необґрунтованим.
Таким чином, колегія суддів вражає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_10 задовольнити частково, змінивши вирок суду першої інстанції в частині стягнення з апелянта процесуальних витрат за проведення експертизи.
В іншому цей вирок колегія суддів залишає без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404,405,407,409,413,418,419 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого задовольнити частково.
Вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 22.02.2016 року відносно ОСОБА_7 змінити.
Виключити з резолютивної частини вироку вказівку про стягнення з ОСОБА_7 на користь держави процесуальних витрат за проведення в НДЕКЦ при ГУ МВС України в Харківській області експертизи №955/15 від 24.12.2015 року у розмірі 736,56 грн.
В іншій частині цей вирок залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.
Головуючий суддя
Судді -