Дата документу 19.02.2016 Справа № 554/1146/16-к
Справа №554/1146/16-к
Провадження №1-кс/554/1595/2016

У Х В А Л А
Іменем України
19 лютого 2016 року слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши матеріали скарги ОСОБА_3 на бездіяльність старшого слідчого Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 щодо неповернення тимчасово вилученого майна в порядку ст.303 ч.1 КПК України,-
ВСТАНОВИВ:
У судовому засіданні заявник ОСОБА_3 підтримав подану скаргу та просив її задовольнити. Пояснив, що зазначений транспортний засіб належить йому на праві власності; він передав ключі водію, який повинен був перевезти побутову техніку, але той іншим чином скористався без його відома автомобілем. Він не має відношення до кримінального провадження, але авто йому не повертають.
Слідчий ОСОБА_5 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні скарги, оскільки автомобіль є знаряддям вчинення злочину, є тимчасово вилученим майном, та знаходиться при Полтавському відділку поліції.
Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні скарги, пояснив, що слідчо-оперативна група 10.02.2016 року провела огляд місця події, було вилучено, згідно протоколу огляду, автомобіль марки «Зил 131», який визнано речовим доказом, але судових рішень з даного питання не було. Дійсно транспортний засіб належить на праві власності заявнику, але це тимчасово вилучене майно і на даний час проводяться слідчі дії.
Вислухавши особу, яка подала скаргу, слідчого, прокурора, вивчивши матеріали скарги, та надані сторонами документи, суд приходить до наступних висновків.
Згідно договору купівлі-продажу від 06.01.2016 року ОСОБА_3 є власником вантажного автомобіля марки «Зил 131», д.н.з. НОМЕР_1 .
Згідно ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено:
1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним;
2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна;
3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173цього Кодексу;
4) у разі скасування арешту.
Відповідно ч.2 ст.168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Згідно вимог ст.171 ч.5 КПК України у разі тимчасового вилучення майна, слідчий чи прокурор мають не пізніше наступного робочого дня подати клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої воно було вилучено.
Відповідно до ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.
Судом встановлено, що прокурор або слідчий не звертались до слідчого судді з клопотанням в порядку, передбаченому главою 17 КПК України, щодо вирішення питання про накладення арешту на тимчасове вилучене під час огляду місця події.
За таких обставин наявні всі правові підстави для повернення ОСОБА_3 , як володільцю, вантажного автомобіля марки «Зил 131», д.н.з. НОМЕР_1 , а тому скаргу необхідно задовольнити частково.
Визнання транспортного засобу речовим доказом не є підставою для не повернення володільцю тимчасово вилученого майна.
Враховуючи, що вищезазначені вимоги частин 1 ст. 100 та ч. 5 ст. 171 КПК України в даному випадку виконані не були, а навпаки порушені, оскільки на дане майно не накладений арешт та воно не повернуте його власнику (володільцю) на зберігання, а також те, що єдиною підставою обмеження права власності під час кримінального провадження є вмотивоване судове рішення, ухвалене в порядку, передбаченому КПК України ( ч.1 ст. 16 КПК України), а в даному випадку таке судове рішення відсутнє, тому і відсутні підстави для подальшого його утримання.
Суд, вирішивши повернути володільцю тимчасово вилучене майна, фактично задовольнив вимоги скаржника, а тому відсутні підстави для скасування постанови слідчого, що не передбачено у даному випадку кримінально-процесуальним законодавством України.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 100, 168, ч.5 ст. 171, ч.6 ст. 173, 303, 306-307, 309 КПК України,
УХВАЛИВ :
Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.
В задоволенні інших вимог скарги ОСОБА_3 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: ОСОБА_1