Справа № 536/523/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2016 року. Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засідання в залі суду в місті Кременчуці кримінальне провадження № 536/523/16-к про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця та жителя

АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта

неповна середня, не одружений, не працює, судимий 04.11.2015

року Комсомольським міськсудом за ст. 186 ч. 1 КК України до 150

годин громадських робіт, призначене покарання відбув в повному

обсязі,

у вчинені злочину, передбаченого ст. 389 ч. 2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_5 обвинувачується в тім, що ухилився від відбування громадських робіт, будучі особою засудженою до цього покарання.

Так, 4 листопада 2015 року ОСОБА_5 був засуджений вироком Комсомольського міського суду за ст. 186 ч.1 КК України до покарання у вигляді ста п`ятдесяти годин громадських робіт.

9 березня 2016 року ОСОБА_5 прибув за викликом до Кременчуцького РП КВІ УДПтС України в Полтавській області, де був поставлений на облік та йому роз`яснено порядок і умови відбування покарання, відібрано підписку та пояснення, видано направлення на громадські роботи до Келебердянської сільради. 10 березня 2016 року ОСОБА_5 приступив до відбуття покарання, згідно складеного графіку по 4 години щоденно.

Однак ОСОБА_5 достовірно знаючі про покладені на нього обов`язки, щодо відбування призначеного покарання у вигляді 150 годин громадських робіт та будучі ознайомленим з графіком виходу на роботу, систематично ухиляючись від відбування призначеного покарання не вийшов на роботу без поважної причини з 14 по 21 березня 2016 року.

21 березня 2016 року ОСОБА_5 повторно прибув за викликом до Кременчуцького РП КВІ УДПтС України в Полтавській області, йому було винесено письмове застереження та попереджено про кримінальну відповідальність у разі ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт.

22 березня 2016 року ОСОБА_5 вдруге приступив до відбуття покарання, однак пропрацювавши до 27 березня 2016 року, знову не вийшов на роботу без поважної причини.

Відповідно до ст. 40 ч. 3 Кримінально-виконавчого кодексу України ухиленням від відбування покарання у вигляді громадських робіт є невихід більше 2-х разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин.

Станом на 30 березня 2016 року ОСОБА_5 із запланованих 150 годин відпрацював 36 годин.

30 березня 2016 року під час досудового розслідування між прокурором Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 і підозрюваним ОСОБА_5 в присутності захисника ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості.

Згідно з угодою ОСОБА_5 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 389 ч. 2 КК України.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_5 буде призначене покарання за ст. 389 ч. 2 КК України у вигляді обмеження волі на строк 2 роки із застосуванням ст. 75 КК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст. 468, 469 ч. 4 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості, щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим віднесений до злочинів невеликої тяжкості, а отже угода відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч.ч. 4, 5 ст. 474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, станом на час розгляду справи відпрацював призначене покарання у вигляді 150 годин громадських робіт в повному обсязі.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогами Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, відповідає інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_5 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Виходячи з викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 .

Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України суд, -

З А С У Д И В:

Угоду від 30 березня 2016 року по кримінальному провадженню №536/523/16-к про визнання винуватості укладену між прокурором Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 затвердити.

Визнати ОСОБА_5 винуватим в скоєні злочину, передбаченого ст. 389 ч. 2 КК України та призначити йому узгоджене покарання у вигляді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 /одного/ року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та періодично з`являтись на реєстрацію.

На вирок може бути подана апеляційна скарга, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Полтавської області через Кременчуцький районний суд протягом 30 днів з дня оголошення.

Суддя ОСОБА_1