В И Р О К
іменем України
"15" листопада 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Дніпровського районного суду м.Києва кримінальне провадження №0006165 від 01 травня 2016 року за обвинувальним актом по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, не працюючого, з вищою освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 22.01.2015 року вироком Шевченківського районного суду міста Києва за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень (штраф не сплачено),
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 30 квітня 2016 року, приблизно о 20 годині 30 хвилин, знаходячись біля будинку №26 по вулиці Жмаченка у місті Києві, помітив раніше незнайому ОСОБА_5 , в руках якої знаходився мобільний телефон марки «Samsung GT-7500», при цьому у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення, належного ОСОБА_5 майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , підійшов до громадянки ОСОБА_5 та відкрито вирвав з її рук телефон марки «Samsung GT-7500», вартістю 2000 гривень, в якому була сім-карта оператора мобільного зв`язку «МТС» вартістю 30 гривень, після чого, з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 2030 гривень 00 копійок.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав, вищезазначені обставини підтвердив та пояснив, що дійсно 30 квітня 2016 року, приблизно о 20 годині 30 хвилин, він, знаходячись біля будинку №26 по вулиці Жмаченка у місті Києві, помітив раніше незнайому дівчину, якою в подальшому виявилась ОСОБА_5 , в руках якої знаходився мобільний телефон марки «Samsung GT-7500», при цьому він вирішив відкрито заволодіти вказаним мобільним телефоном. З цією метою він підійшов до ОСОБА_5 , у якої відкрито вирвав з рук мобільний телефон марки «Samsung GT-7500» з сім-картою, після чого, з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим на власний розсуд.

Свою винність ОСОБА_4 визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся. При цьому пояснив, що зробив для себе відповідні висновки, а також зазначив, що з доказами зібраними у кримінальному провадженні згоден повністю, фактичні обставини справи не оспорював, послався на те, що викрадене майно потерпілій повернуто.

Дані обвинуваченим ОСОБА_4 показання не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості та добровільності.

Винність обвинуваченого ОСОБА_4 повністю підтверджується його показаннями та щирим каяттям у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч.3 ст.349 КПК України, роз`яснені судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи та кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, а тому суд, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, протоколів огляду місця події про вилучення у ОСОБА_4 викраденого майна, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження.

Винність ОСОБА_4 який не оспорював фактичні обставини справи, у вчиненні інкримінованого йому злочину знайшла повне підтвердження під час судового розгляду.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.1 ст.186 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна /грабіж/.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, раніше судимий, вину у вчиненому визнав, щиро розкаявся, майно потерпілій повернуто, яка не має до обвинуваченого претензій матеріального характера.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 , суд визнає рецидив злочинів.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненного ОСОБА_4 злочину, який відноситься до злочинів середнього ступеню тяжкості, обставин справи, вищезазначених даних про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, вину у вчиненому визнав, щиро розкаявся, майно потерпілій повернуто, яка не має до обвинуваченого претензій матеріального характера, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, тобто без відбування покарання, а тому вважає за можливе призначити йому покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України з випробуванням, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Поряд з цим, остаточне покарання ОСОБА_4 повинне бути призначене за правилами ст.71 КК України, з урахуванням положень ч.3 ст.72 КК України, оскільки останній вчинив злочин, за який засуджується цим вироком, після постановлення вироку Шевченківського районного суду міста Києва від 22 січня 2015 року, яким він був засуджений за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень в доход держави, при цьому штраф обвинуваченим ОСОБА_4 за вказаним вироком суду, станом на день постановлення даного вироку, не сплачено.

Речові докази: мобільний телефон марки «Samsung Galaxy GT-S7500, ІМЕІ НОМЕР_1 », що належить потерпілій ОСОБА_5 та переданий останній на зберігання під розписку, слід залишити у володінні та розпорядженні потерпілої ОСОБА_5 .
Процесуальних витрат у справі немає.

Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.368-371, 373-374, 376, КПК України, суд,-

засудив:
ОСОБА_4 визнати виним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.186 КК України і призначити йому покарання за цей злочин у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку у вигляді 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти про зміну місця проживання кримінально-виконавчу інспекцію, періодично з`являтись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

На підставі ст.71 КК України, з урахуванням положень ч.3 ст.72 КК України, визначити за сукупністю вироків остаточне покарання ОСОБА_4 у вигляді сукупності покарань за цим вироком у виді 1 (одного) року позбавлення волі із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік з покладенням вищезазначених обов`язків та покарання, призначеного йому вироком Шевченківського районного суду м.Києва від 22.01.2015 року у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень в доход держави, які виконувати самостійно.

Запобіжний захід обраний щодо ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання залишити без зміни до набрання вироком законної сили.

Речові докази: мобільний телефон марки «Samsung Galaxy GT-S7500, ІМЕІ НОМЕР_1 », що належить потерпілій ОСОБА_5 та переданий останній на зберігання під розписку - залишити у володінні та розпорядженні потерпілої ОСОБА_5 .
Процесуальних витрат у справі немає.

Цивільний позов не заявлено.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя: