УХВАЛА

27 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки
України, зареєстрованої та проживаючої за адресою:
АДРЕСА_1 ,
за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України;

за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 .
Вироком Печерського районного суду м. Києва від 06 березня 2015 року ОСОБА_5 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначене покарання у виді двох років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлений іспитовий строк один рік, та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: повідомляти органи кримінального-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінального-виконавчої інспекції, не виїжджати на постійне місце проживання за межі України без дозволу органів кримінального-виконавчої інспекції.
Вироком Апеляційного суду міста Києва від 21 травня 2015 року вирок суду першої інстанції скасовний, ухвалений новий вирок, яким ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 286 КК України призначене покарання у виді трьох років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлений іспитовий строк один рік, та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: повідомляти органи кримінального-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінального-виконавчої інспекції, не виїжджати на постійне місце проживання за межі України без дозволу органів кримінального-виконавчої інспекції.

Ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 лютого 2016 року вирок Апеляційного суду міста Києва від 21 травня 2015 року скасований, та призначено новий розгляд кримінального провадження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до встановлених судом обставин, ОСОБА_5 25 жовтня 2014 року приблизно в 12 год. 40 хв. керуючи автомобілем «БМВ», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухалася зі сторони вул. Підвисоцького по вул. Драгомірова в напрямку ЖК «Новопечерські липки» в м. Києві,в порушення п.п. 2.3б, 12.3 Правил дорожнього руху ( далі- ПДР) України, проявила неуважність, неправильно оцінила дорожню обстановку, не вжила заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу, та допустила наїзд на пішохода ОСОБА_8 , чим заподіяла останньому тяжкі тілесні ушкодження.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання, та ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченій ОСОБА_5 покарання у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинувачену від відбування основного покарання з випробуванням, встановити іспитовий строк один рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
В доводах апеляційної скарги прокурор, не оскаржуючи фактичних обставин кримінального провадження, вважає, що судом першої інстанції призначене надто м`яке покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також особі обвинуваченої, неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність.
Апелянт вважає, що суд першої інстанції всупереч вимогам закону призначив обвинуваченій ОСОБА_5 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, не пославшись на ст. 69 КК України, та не призначив додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами. При цьому звертає увагу на те, що судом не враховано суспільну небезпеку скоєного злочину, наслідків, завданих діями обвинуваченої.
Крім того, апелянт звертає увагу на те, що обвинувачена є студенткою, її діяльність не пов`язана з необхідністю керувати транспортними засобами, реалізація цього спеціального права не є джерелом для задоволення її соціально-побутових потреб.
Прокурор вважає, що призначене покарання ОСОБА_5 не відповідає тяжкості злочину та особі обвинуваченої, а тому просить скасувати даний вирок, та ухвалити новий.

В запереченнях захисник обвинуваченої ОСОБА_7 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, мотивуючи це тим, що судом правильно не призначене ОСОБА_5 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки вона працює позаштатним журналістом, а необхідною вимогою для цієї посади є наявність посвідчення водія та готовність до службових відряджень.
Захисник ОСОБА_7 звертає увагу на те, що як на стадії досудового розслідування, так в суді першої інстанції було порушено право на захист обвинуваченої ОСОБА_5 , оскільки остання, не розуміючи обсяг власних прав під час судового засідання, підписала погодження на проведення судового розгляду в порядку ст. 349 КПК України, чим звузила свої права на оскарження судового рішення.
Крім того, під час апеляційного розгляду захисник ОСОБА_7 зазначив, що суд першої інстанції істотно порушив вимоги ст. 107 КПК України, оскільки на технічному носії інформації відсутній повний запис судового засідання, зокрема відсутня стадія проголошення вироку.
Він звертає увагу на те, що суд видалився до нарадчої кімнати 06 березня 2015 року та в той же день нібито проголосив вирок, проте під час його проголошення обвинувачена ОСОБА_5 присутньою не була, у зв`язку з тим, що її ніхто не запрошував до зали судового засідання. Обвинуваченій не було роз`яснено зміст рішення, порядок та строк його оскарження, що унеможливлює повне розуміння останньою суті вироку.
З огляду на викладене, захисник просить скасувати вирок суду у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та направити провадження на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав апеляційну скаргу, просив скасувати вирок в частині призначеного покарання, та ухвалити новий вирок, обвинувачена ОСОБА_5 та її захисник ОСОБА_7 , потерпілий ОСОБА_8 заперечували проти задоволення апеляційної скарги

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарги підлягає частковому задоволенню.
Положеннями ч. 2 ст. 129 Конституції Українивизначені основні засади судочинства, однією із яких є гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами.

Вказані конституційні положення знайшли своє відображення в ч. 5 ст. 27 КПК України, відповідно до якої під час судового розгляду забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Офіційним записом судового засідання є лише технічний запис, здійснений судом у порядку, передбаченому КПК України, а тому відповідно до ч. 4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим.

Під час прослуховування, долученого до кримінального провадження носія інформації диску, було встановлено, що на ньому немає повного запису судового засідання від 06 березня 2015 року, а саме відсутній запис проголошення вироку. Крім того, з інформації, що міститься на диску також встановлено, що суд перед виходом до нарадчої кімнати, повідомив учасникам кримінального провадження, що вирок буде проголошений цього ж дня, але через деякий час.
Відповідно до журналу судового засідання (а.с.132-134) під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_5 06 березня 2015 року були присутні прокурор, сама обвинувачена та потерпілий ОСОБА_8 .
В той же час, як зазначено в журналі судового засідання (а.с.134) під час проголошення вироку на підставі ст. 107 КПК України фіксування технічними засобами не здійснювалось.
Колегія суддів зазначає, що положеннями ч. 4 ст. 107 КПК насуд покладено обов'язок фіксування задопомогою технічнихзасобів кримінальногопровадження всуді під час судового провадження, а лише в разі відсутності осіб, які беруть участь в судовому процесі, фіксування задопомогою технічнихзасобів не здійснюється.
Колегія суддів звертає увагу, що журнал судового засідання не містить інформації про причини не здійснення фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів, а містить лише посилання на ст. 107 КПК України.
Під час апеляційного розгляду обвинувачена ОСОБА_5 пояснила, що після виходу суду до нарадчої кімнати, вона перебувала в приміщенні суду, та чекала на проголошення вироку, проте до зали судового засідання її ніхто не запрошував. Обвинувачена стверджує, що суд не проголошував вирок щодо неї, а лише повідомив про призначену їй міру покарання, та вручив копію вироку, що підтверджується розпискою обвинуваченої.
В суді апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_8 пояснив, що в суді першої інстанції йому було повідомлено про його не обов`язкову присутність під час проголошення вироку, а тому він не чекав на його проголошення.
Відповідно до вимог ст. 409 КПК Україниістотне порушення кримінального процесуального закону є підставою для скасування судового рішення, а ст. 412 КПК Українизазначає, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Зокрема, судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо у матеріалах провадження відсутній технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження суду першої інстанції.
Відсутність фіксації повного перебігу судового засідання, яке відбулось 06 березня 2015 року, колегія суддів розцінює як відсутність технічного носія інформації, на якому зафіксовано судове провадження, що є істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону та підставою для скасування вироку суду з призначенням нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції.
При новому розгляді в суді першої інстанції, в разі доведення винуватості обвинуваченої ОСОБА_5 в тому ж обсязі, суду необхідно перевірити обгрунтованість доводів, викладених в апеляційній скарзі прокурора, та прийняти рішення з урахуванням рішення касаційного суду.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 415 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.
Вирок Печерського районного суду м. Києва від 06 березня 2015 року щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаної винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3