У Х В А Л А
Іменем України
04 травня 2016 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , вивчивши скаргу адвоката ОСОБА_2 , подану в інтересах ОСОБА_3 , на бездіяльність старшого слідчого в ОВС 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_4 , яка полягає в неповерненні тимчасово вилученого майна,-
В С Т А Н О В И В:
04 травня 2016року до суду надійшла вказана скарга адвоката ОСОБА_2 , в якій він просить зобов`язати старшого слідчого слідчого ОСОБА_4 повернути тимчасово вилучені речі, а саме: мобільний телефон марки «Samsung», ІМЕІ: НОМЕР_1 з SIM-карткою № НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки «Samsung», ІМЕІ: НОМЕР_3 з SIM-карткою № НОМЕР_4 ; ноутбук марки «ASUS» модель R515М, s/n. ECN0CV6683 1 3527 із зарядним пристроєм; мобільний телефон марки «Nokia», ІМЕІ: НОМЕР_5 з SIM-карткою № НОМЕР_6 ; 2 аркуші паперу з рукописними записами (виконаними особисто ОСОБА_3 ); аркуш паперу з рукописним текстом; аркуш паперу з рукописним текстом, які 19 березня 2016 року були вилучені під час обшуку приміщення в АДРЕСА_1 .
Однак, порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування під час досудового розслідування регламентовано § 1 «Оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» Глави 26 КПК України, положеннями ч. 1 ст. 303 якого визначено вичерпний перелік рішень, дії чи бездіяльності слідчого або прокурора, які підлягають оскарженню на досудовому провадженні.

Так, відповідно до вказаної норми на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування; рішення слідчого про закриття кримінального провадження; рішення прокурора про закриття кримінального провадження; рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим; рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки; рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу.

Разом з тим, як вбачається зі змісту вимог скарги, особа, яка її подала, не оскаржує ані бездіяльність слідчого, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК строк, у тому числі бездіяльність слідчого щодо не розгляду її клопотання в порядку та строки, визначені ст. 220 КПК України, ані рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, однак фактично просить повернути речі, які були вилучені 19 березня 2016 року під час обшуку приміщення в м. Києві по вулиці Кудряшова, 7.
Проте, як вбачається з матеріалів, доданих до скарги, вказані речі, які адвокат ОСОБА_2 просить повернути входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі Шевченківського районного суду м. Києва від 19 березня 2016 року.

При цьому, відповідно до положень ч. 7 ст. 236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на проведення обшуку, та відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відтак, з аналізу вказаних положень КПК України вбачається, що грошові кошти, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді про проведення обшуку, постановленій в порядку, визначеному ст. 163 КПК України, не відноситься до категорії тимчасово вилученого майна, що виключає обов`язок його повернення згідно з вимогами ст. 169 КПК України.

Таким чином, можливість оскарження бездіяльності слідчого, яка полягає у неповерненні майна, вилученого на підставі ухвали слідчого судді про тимчасовий доступ до речей і документів, в порядку, регламентованому § 1 Глави 26 КПК України, не передбачена.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 304 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

З огляду на наведене, слідчий суддя прийшов до висновку, що у відкритті провадження з розгляду скарги адвоката ОСОБА_2 слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 303, 304, 309, 392, 393, 395, 532 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В :
У відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_2 , подану в інтересах ОСОБА_3 , на бездіяльність старшого слідчого в ОВС 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_4 , яка полягає в неповерненні тимчасово вилученого майна, відмовити.

На ухвалу слідчого судді про відмову у відкритті провадження може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду міста Києва протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя: