Ухвала
іменем україни
17 травня 2016 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії суддів:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддів: при секретаріОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурора засудженого захисника ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 29 січня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 08 квітня 2015 року у кримінальному провадженні № 0000097 щодо
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,
раніше неодноразово судимого, останнього разу 05 грудня 2006 року Староміським районним судом м. Вінниці за ч. 4 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років, звільненого 19 грудня 2013 року умовно-достроково з невідбутим строком покарання 2 роки 4 місяці 13 днів,
засудженого за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК,

в с т а н о в и в:

Зазначеним вироком ОСОБА_6 засуджено за ч. 3 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю. На підставі ч. 1 ст. 71 КК до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком та визначено засудженому остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років 6 місяців з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
Вирішено питання щодо речових доказів.

За обставин, детально викладених у вироку, ОСОБА_6 визнано винуватим у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з насильством, небезпечним для життя та здоров`я, з проникненням у житло, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила розбій.
Так, 20 лютого 2014 року приблизно о 19.00 год. ОСОБА_6 за попередньою змовою з невстановленою особою, вибивши балконні двері, проник у квартиру АДРЕСА_2 та напав на ОСОБА_8 , застосувавши фізичне насильство небезпечне для життя та здоров`я потерпілого. Внаслідок побиття ОСОБА_8 було заподіяно численних травм голови, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розгляд здоров`я. Змусивши потерпілого повідомити де знаходяться гроші, ОСОБА_6 відкрито заволодів коштами та майном ОСОБА_8 на загальну суму 10 240 грн.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить судові рішення скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції на підставах, передбачених пунктами 1 3 ч. 1 ст. 438 КПК. Стверджує, що слідство проведено не всебічно, обвинувачення ґрунтується на припущеннях і недопустимих доказах. Крім того, суд першої інстанції, безпідставно відмовив у допиті свідків, які могли б підтвердити алібі засудженого. Вважає, що колегія суддів суду першої інстанції проявила упередженість щодо нього, а тому підлягала відводу. Зазначає, що суд належним чином не врахував позитивних даних про його особу, а тому призначене йому покарання є надмірно суворим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_6 та його захисника, які підтримали скаргу, пояснення прокурора, який заперечив проти скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга засудженого не підлягає задоволенню на таких підставах.

Статтею 438 КПК передбачено, що при вирішенні питання про наявність підстав для скасування судових рішень, суд касаційної інстанції має керуватись статтями 412 414 цього Кодексу.
Отже, касаційний суд не перевіряє судові рішення щодо неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що висновки суду про винуватість ОСОБА_6 у розбійному нападі на ОСОБА_8 , підтверджуються зібраними органами досудового слідства та дослідженими у судовому засіданні доказами, яким суд дав оцінку у вироку з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупності доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку.
Цей висновок, зокрема, ґрунтується на показаннях потерпілого ОСОБА_8 , який у судовому засіданні стверджував, що саме ОСОБА_6 заподіяв йому тілесних ушкоджень та заволодів речами та грішми, свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які впізнали засудженого, як особу причетну до злочину. Сам засуджений не заперечив, що він у той день декілька разів приходив до квартири потерпілого. Ці показання узгоджуються з даними, отриманими при проведенні слідчих дій, висновками судових експертиз та іншими доказами у справі.
Згідно з вимогами ст. 374 КПК суд, навівши переконливі аргументи, у мотивувальній частині вироку вказав, які докази сторони захисту він не врахував, а які визнав недостатніми для висновку про відсутність у діях ОСОБА_6 складу інкримінованого йому злочину.

Як убачається з матеріалів справи, суд на законних підставах відмовив у задоволення клопотання засудженого про допит свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , оскільки під час досудового розслідування сторона захисту не повідомляла про намір використати свідчення вказаних осіб як доказ у суді та при виконанні вимог ст. 290 КПК не відкрила ці відомості іншій стороні. Отже доводи касаційної скарги засудженого в цій частині є неприйнятними.

Додані до касаційної скарги заяви зазначених свідків колегія суддів залишає поза увагою, оскільки суд касаційної відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК позбавлений права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Підстав, передбачених ст. ст. 75, 76 КПК, для відводу колегії суддів місцевого суду в матеріалах кримінального провадження не встановлено, не наведено таких і у касаційній скарзі.
Апеляційний суд, переглянувши справу в апеляційному порядку, обґрунтовано залишив вирок місцевого суду без змін, зазначивши в ухвалі підстави прийняття такого рішення, а стосовно доводів апеляційних скарг сторони захисту, аналогічних доводам касаційної скарги засудженого, судом апеляційної інстанції наведено відповідні мотиви їх необґрунтованості, з чим погоджується й колегія суддів. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Покарання засудженому призначено з урахуванням конкретних обставин справи в їх сукупності, ступеня тяжкості вчиненого ним злочину та даних про його особу, є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Воно відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були безумовною підставою для скасування судових рішень по справі, не виявлено.

Керуючись статтями 433436 КПК, суд

п о с т а н о в и в:

Вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 29 січня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 08 квітня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3