Провадження № 1/537/3/2016
Справа № 537/2068/16-к
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.09.2016 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4 ,
представника потерпілої ОСОБА_5 ,
захисника підсудного ОСОБА_6 ОСОБА_7 ,
підсудного ОСОБА_6 ,
підсудного ОСОБА_8
в залі суду в м. Кременчук розглянувши кримінальну справу, по обвинуваченню ОСОБА_8 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, ОСОБА_6 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, суд,-
в с т а н о в и в :
Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області розглядається кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні за попередньою змовою з ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України, по факту перевищення прав та службових повноважень службовою особою працівником правоохоронного органу, яке супроводжувалось застосуванням насильства стосовно ОСОБА_9 , за відсутності ознак катування, а саме нанесення численних ударів руками і ногами та тупими предметами по різним частинам тіла, внаслідок чого останньому були спричинені легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я та без такого, що мав місце 19.05.2007 року близько 12 год. 30 хв. в приміщенні Крюківського РВ КМУ УМВС України в Полтавській області, розташованого в м. Кременчуці по вул. І.Приходька буд.№33.
Постановою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13.06.2016 року підсудному ОСОБА_6 змінено запобіжний захід з підписки про невиїзд на тримання під вартою. 25.07.2016 року підсудному ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід на період з 25.07.2016 року по 22.09.2016 року.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання, в якому просив продовжити строк тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , оскільки ОСОБА_6 обинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, за який санкцією закону встановлено покарання до 8 років позбавлення волі. Щодо підозрюваного ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід підписка про невиїзд з постійного місця проживання. Проте ОСОБА_6 не виконав покладені на нього обов`язки, ухилився від суду, у зв`язку з чим постановою Крюківського районного суду м. Кременчука від 14.04.2013 року ОСОБА_6 оголошувався в розшук. Строк дії постанови Крюківського районного суду м. Кремечука від 25.07.2016 року про продовження запобіжного ОСОБА_6 закінчується 22.09.2016 року. Тому з метою запобігти спробам повторно ухилитися від суду, перешкодити встановленню істини у кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень, враховуючи, що менш суворий запобіжний захід не забезпечив належної процесуальної поведінки підсудного, і крім того ОСОБА_6 відбуває покарання 9 років позбавлення волі, призначене вироком Крюківського районного суду м. Кременчука від 05.12.2012 року, прокурор просив щодо ОСОБА_6 продовжити запобіжний захід тримання під вартою.

Потерпілі підтримали правову позицію прокурора.
Підсудний ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 не заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу тримання під вартою.
Інші учасники процесу також не подали заперечень проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу.
Відповідно до ст. 148 КПК України запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого з метою запобігти спробам ухилитися від дізнання, слідства або суду, перешкодити встановленню істини у кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень.

Запобіжні заходи застосовуються за наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений, підсудний, засуджений буде намагатися ухилитися від слідства і суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. Якщо немає достатніх підстав для застосування запобіжного заходу, від підозрюваного, обвинуваченого або підсудного відбирається письмове зобов`язання про явку на виклик особи, яка проводить дізнання, слідчого, прокурора або суду, а також про те, що він повідомить про зміну свого місця перебування.
Згідно ст.149 КПК України, запобіжними заходами є:1) підписка про невиїзд; 2) особиста порука; 3) порука громадської організації або трудового колективу; 31) застава; 4) взяття під варту; 5) нагляд командування військової частини. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання підозрюваного, яке застосовується з підстав і в порядку, передбачених статтями 106, 115, 1652 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 150 КПК України, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім обставин, зазначених у статті 148 цього Кодексу, враховуються тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа, її вік, стан здоров`я, сімейний і матеріальний стан, вид діяльності, місце проживання та інші обставини, що її характеризують.

Відповідно до ст.155 КПК України взяття під варту як запобіжний захід застосовуються у справах про злочини, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад три роки.
Згідно ст. 165 КПК України, запобіжний захід скасовується або змінюється, коли відпаде необхідність у запобіжному заході або раніше обраному запобіжному заході.
В ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що Кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законне ув`язнення особи після засудження її компетентним судом; законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом; законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Згідно ст.29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Рішенням Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року встановлено, що відсутність чітко сформульованих положень, які б визначали чи можливо належним чином продовжити на стадії досудового слідства запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного на визначений період на стадії досудового слідства, не відповідає критерію «передбачуваності закону» для цілей п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року).
Європейський суд з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії" закріпив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим моментом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. У справі "Летельє проти Франції" від 26.06.1991 року вказано, що особлива якість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, за який передбачено покарання до 8 років позбавлення волі.
Постановою ст. слідчого прокуратури м. Кременчука від 27.12.2010 року щодо ОСОБА_6 обрано запобіжний захід підписка про невиїзд. (т.5 а.с.143).
27.12.2010 року старшим слідчим було відібрано підписку у ОСОБА_6 про невиїзд з місця проживання, роз`яснено відповідальність за її порушення. (т.5 а.с. 144).
Постановою Крюківського районного суду м. Кременчука від 12.04.2011 року під час попереднього розгляду справи щодо ОСОБА_6 залишено запобіжний захід підписка по невиїзд. (т.6 а.с.6-7).
Вироком Крюківського районного суду м. Кременчука від 05.11.2012 року ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за ч.2 ст. 121, ч.3 ст. 365, ч.1 ст. 70 КК України, із призначенням покарання 9 років позбавлення волі, з позбавленням права займати будь-які посади в правоохоронних органах пов`язані зі здійсненням функцій представника влади строком на 3 роки. На підставі ст. 54 КК України ОСОБА_6 позбавлено спеціального звання старший лейтенант міліції. До набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід підписка про невиїзд.
Постановою Крюківського районного суду м. Кременчука від 29.10.2012 року виділено в окреме провадження матеріали кримінальної справи по епізоду обвинувачення ОСОБА_6 та ОСОБА_8 за ч.2 ст. 365 КК України по факту умисного вчинення за попередньою змовою службовими особами працівниками правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих їй прав та повноважень, що супроводжувались насильством стосовно ОСОБА_9 у вигляді заподіяння чисельних тілесних ушкоджень за попередньою змовою між собою, за відсутністю ознак катування. Зазначені виділені матеріали кримінальної справи відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_8 по епізоду обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України направлено прокурору м. Кременчука для організації додаткового розслідування з підстав неповноти досудового слідства, яка не може бути усунута в судовому засіданні.
Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 17.01.2013 року вирок Крюківського районного суду м. Кременчука від 05.11.2012 року залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 25.07.2013 року вирок Крюківського районного суду м. Кременчука від 05.11.2012 року залишено без змін. Таким чином вирок Крюківського районного суду м. Кременчука від 05.11.2012 року, яким ОСОБА_6 засуджений за ч.2 ст.121, ч.3 ст.365, ч.1 ст.70 КК України, набрав законної сили.
Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 17.01.2013 року постанову Крюківського районного суду м. Кременчука від 29.10.2012 року скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд до того ж суду.
ОСОБА_6 не виконав обов`язки покладені на нього при обранні запобіжного заходу підписки про невиїзд, порушив письмове зобов`язання не відлучатися із зареєстрованого місця проживання.
Тому постановою Крюківського районного суду м. Кременчука від 12.04.2013 року ОСОБА_6 оголошено в розшук. Постанову направлено для виконання до Крюківського РВ Кременчуцького МУ ГУМВС України в Полтавській області. Зобов`язано Крюківський РВ КМУ ГУМВС України в Полтавській області після встановлення місця проживання підсудного ОСОБА_6 доставити його до Крюківського районного суду м. Кременчука.
ОСОБА_6 затриманий в порядку виконання вироку Крюківського районного суду м. Кременчука від 05.11.2012 року.
Крюківським районним судом м. Кременчука розглядається кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч.2 ст.365 КК України, яка раніше була виділена в окреме провадження.
Відповідно до ч.2 ст. 151 КПК України (1960 року) якщо підозрюваний порушить дану ним підписку про невиїзд, то вона може бути замінена більш суворим запобіжним заходом, про це підозрюваному обвинуваченому повинно бути оголошено при відібранні підписки про невиїзд.
Підсудний ОСОБА_6 порушив обов`язки покладені на нього під час обрання запобіжного заходу підписки про невиїзд. Підсудний хоча і має молодий вік, одружений, проте також засуджений до покарання 9 років позбавлення волі, яке відбуває в даний час.
13.06.2016 року ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області підсудному ОСОБА_6 змінено запобіжний захід з підписки про невиїзд на тримання під варту на період з 13.06.2016 року по 11.08.2016 року. 25.07.2016 року підсудному було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Підсудний та його захисник не наводили суду доводи, що за станом здоров`я ОСОБА_6 не може утримуватися під вартою в місцях попереднього ув`язнення.
З огляду на наведене, для забезпечення належної процесуальної поведінки та забезпечення виконання процесуальних рішень, з метою запобігти спробам повторно ухилитися від суду та перешкодити встановленню істини у справі, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора, продовжити щодо підсудного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
В рішенні Європейського суду у справі "Харченко проти України", встановлено, що практика, яка виникла у зв`язку із законодавчою прогалиною і яка допускає можливість тримання особи під вартою протягом необмеженого і непередбачуваного строку за обставин, коли таке тримання під вартою не передбачається ні конкретним положенням законодавства, ні судовим рішенням, сама по собі суперечить принципу юридичної визначеності, який випливає з Конвенції і який є одним з основних елементів верховенства права (див. рішення у справах "Барановський проти Польщі" (Baranowski v. Poland), N 28358/95, пп. 55-56, ECHR 2000-III, "Кавка проти Польщі" (Kawka v. Poland), N 25874/94, п. 51, від 9 січня 2001 року, та "Фельдман проти України" ( 974_613 ) (Feldman v. Ukraine), NN 76556/01 і 38779/04, п. 73, від 8 квітня 2010 року).
Європейський Суд зауважив, що не встановлення судом строку, на який продовжується ув`язнення залишає заявника у стані невизначеності щодо підстав тримання його під вартою. У цьому зв`язку Європейський Суд вважав, що відсутність підстав в судових рішеннях щодо тримання під вартою протягом тривалого часу не відповідає принципу захисту від свавілля, закріпленому в пункті 1 статті 5 (див. рішення у справі "Соловей і Зозуля проти України" (Solovey and Zozulya v. Ukraine), NN 40774/02 і 4048/03, п.76, від 27 листопада 2008 року).
Керуючись ст.ст. 148-149, 150, 273 КПК України (1960 року), суд, -
у х в а л и в:
ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, продовжити запобіжний захід тримання під вартою з 22.09.2016 року до 18.11.2016 року включно.
Ухвала не підлягає оскарженню окремо від судового рішення.
Суддя Крюківського районного суду
м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1 .