Справа № 138/1099/16-к
Провадження №11-кп/772/646/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2016 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
Судді доповідача: ОСОБА_2 ,
Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 30.03.2016 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення,
за участю:
секретаря : ОСОБА_6 ,
прокурора : ОСОБА_7
В С Т А Н О В И В :
Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 30.03.2016 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення.
Відмовляючи в задоволенні зазначеного клопотання суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що засуджений ОСОБА_5 посередньо характеризується, притягувався до дисциплінарної відповідальності, має 18 стягнень та 9 заохочень, останнє з яких 10.03.2016, рішенням комісії Могилів-Подільської виправної колонії (№114) йому відмовлено в застосуванні ст.81 КК України, тому суд не може розцінювати доведеним той факт, що останній став на шлях виправлення.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, засуджений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що з 26.11.2014 року працює на птахофабриці, має 9 заохочень, скарг на нього не надходило, має на утриманні 2-х дітей та хвору матір, які потребують його підтримки, тому просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у вигляді позбавлення волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Станом на 30.03.2016 року ОСОБА_5 відбув більше 3/4 строку покарання, проте рішенням комісії Могилів-Подільської виправної колонії (№114), протокол №6 від 29.02.2016 року, йому відмовлено в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання в зв`язку з тим, що засуджений не довів свого виправлення.
Так, підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є: фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведенням засудженого свого виправлення. Доведення засудженого свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Отже, сумлінна поведінка та ставлення до праці, як і виконання вимог адміністрації установи, є обов`язком кожного засудженого, а основною причиною для застосування ст.81 КК України щодо засудженого є саме доведення його виправлення.
Засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання з 20.05.2011 року, в тому числі з 15.12.2011 року в Могилів-Подільській виправній колонії УДПтС у Вінницькій області (№114).
Згідно змісту характеристики та матеріалів особової справи, ОСОБА_5 характеризується посередньо, має 18 стягнень за допущені порушення установленого порядку відбування покарання, 9 разів застосовувалися заходи заохочення правами начальника установи
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_5 зазначає, що він з 2014 року працює на птахо-фабриці м. Ладижин, заохочувався 9 разів та за цей період став на шлях виправлення, однак такі дії засудженого суд вважає пристосуванням до вимог адміністрації колонії з метою отримання в подальшому пільг в порядку ст.81 КК України.
Судом першої інстанції ретельно з`ясовано ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, а також наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та вірно відмовлено в задоволенні клопотання, оскільки засуджений ОСОБА_5 не довів свого виправлення.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції аргументовано визнав ту обставину, що засуджений не довів своєю поведінкою та ставленням до праці своє виправлення та не застосував до засудженого ОСОБА_5 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, тому на думку колегії суддів, ухвала Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 30.03.2016 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення є законною, обґрунтованою та підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга засудженого ОСОБА_5 залишенню без задоволення.
Керуючись ст. ст. 376 ч. 2, 404, 405, 407, 419, 537, 539 КПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 30.03.2016 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення залишити без задоволення.
Ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 30.03.2016 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення залишити без змін.
Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Судді: