28.03.2016 Справа № 756/1697/16-к
Унікальний № 756/1697/16-к Порядковий № 1-кп/756/297/16
В И Р О К
іменем України
28 березня 2016 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

за участю захисника ОСОБА_7 ,

за участю потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, не працюючого, розлученого, маючого неповнолітню дитину, не зареєстрованого, без постійного місця проживання, в силу ст. 89 КК України не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
Судом було встановлено, що 10.12.2015 року, приблизно о 12 год. 00 хв., ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував на загальному коридорі біля ліфту, на 3 поверсі, в 2-му під`їзді, будинку АДРЕСА_1 , де в той час, також знаходилась ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 мати його колишньої дружини. В цей час, між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, відбувся словесний конфлікт, який в подальшому переріс в бійку, під час якої у ОСОБА_9 виник злочинний умисел на протиправне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , усвідомлюючи та припускаючи можливість спричинення будь-якої шкоди, а також настання смерті останньої.

ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, при цьому не бажаючи, свідомо припускаючи настання смерті потерпілої, підійшов до ОСОБА_10 , схватив її за одяг, та почав її штовхати до квартири АДРЕСА_2 , щоб вона зайшла в квартиру, від його дій остання впала на підлогу біля вхідних дверей, частково в їх проріз та ударилась об поріг обличчям. Продовжуючи реалізовувати свої злочинні дії, ОСОБА_9 , після того як потерпіла встала та нанесла йому удар ногою в пахову область, почав наносити умисно ОСОБА_10 удари руками та ногами по різних частинах тіла, після того як потерпіла впала, продовжив їй наносити удари ногами, поки потерпіла не перестала рухатись. При цьому ОСОБА_9 наніс ОСОБА_10 приблизно 20-ть ударів обома руками та ногами по голові, в область шиї, грудній клітині і руках. Після того як потерпіла перестала рухатись, він затягнув останню до приміщення вищенаведеної квартири, вхідні двері якої на той час були відчиненні. Своїми умисними діями ОСОБА_9 навмисно спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження, а саме:

- травму верхніх кінцівок: синець на зовнішній поверхні лівого плеча в верхній третині; синець на задній поверхні лівого передпліччя в середній третині; садно на задній поверхні лівого передпліччя в нижній третині, які мають ознаки легкого тілесного ушкодження, що не спричинило розладу здоров`я та не знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті;
- травму голови: розповсюджений розлитий синець на обличчі, який охоплює всю лобну, а також частково ліву та праву скроневі ділянки, спинку та частково крила носа, повіки обох очей, виличні та частково щічні ділянки з садном (в лобній ділянці справа) та забійною (з нерівними осадженими краями, гострими кінцями та горбистими стінками) раною (на спинці носа) на його фоні; садно в правій щічній ділянці; забійна рана на червоній каймі верхньої губи справа; забійна рана на червоній каймі нижньої губи справа з частковим переходом на слизову оболонку; розрив слизової оболонки ясна нижньої щелепи зліва (в зоні нижче зазначеного перелому); численні крововиливи в м`яких тканинах голови (у всіх анатомічних ділянках); численні переломи кісток обличчя; багато скалкові переломи кісток носа; перелом нижньої стінки лівої очниці; перелом лобного відростка правої виличної кістки; перелом лобного відростка лівої скроневої кістки; перелом виличного відростка правої скроневої кістки; багато скалкові переломи обох верхньощелепних кісток з травматичним розтином їх пазух; перелом правої гілки нижньої щелепи з відокремленням вінцевого відростку; відкритий перелом тіла нижньої щелепи в проекції 6 зуба зліва; нерівномірно виражені обмежено-дифузні субарахноїдальні крововиливи по випуклим та частково базальним поверхням лобних, тім`яних та скроневих часток обох гемісфер великого мозку; рідка кров у шлуночках мозку; периваскулярний та перицелюллярний набряк головного мозку з діапедезними крововиливами в стовбурному відділі мозку;

- травму шиї: неповний перелом правого великого рога під язикової кістки в задній третині; перелом правого верхнього рога щитоподібного хряща в верхній третині;

- травму грудей: синець в проекції лівої ключиці; садно на спині в лівій лопатковій ділянці; перелом 1 ребра з ліва; переломи 2,3 ребер справа по навкологрудинній лінії; переломи 2-5 ребер зліва по середньо ключичній лінії; переломи 6,7 ребер зліва по передній паховій лінії; переломи 8,9 ребер зліва по задній паховій лінії; переломи 10-12 ребер зліва по лопатковій лінії; ушкодження плеври в зоні деяких зазначених ребер; двобічний гемоторакс (загальним об`ємом біля 400 мл), від яких остання померла. Ушкодження, а саме травма голови, травма шиї, травма грудей, які обумовили настання смерті, мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя (небезпека для життя поєднаної травми голови, шиї та грудей з переломами кісток обличчя, під`язикової кістки, щитоподібного хряща та ребер, крововиливами під оболонки, шлуночки та речовину головного мозку, крововтратою, шоком та набряком-набуханням головного мозку) та знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті ОСОБА_10 , що підтверджується висновком судово-медичної експертизи від 01.02.2016 за № 3154.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 вину у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, та повністю підтвердив обставини, вказані вище. При цьому суду пояснив, що дійсно, 10.12.2015 року він знаходився на 3-му поверсі в 2-му під`їзді будинку АДРЕСА_1 , неподалік від квартири де мешкає його колишня сім`я, находячись біля батареї, де він грівся. Колишня теща ОСОБА_10 облила його водою з відра. Між ним та ОСОБА_10 виникла, на ґрунті особистих неприязних стосунків, сварка, яка в подальшому переросла в бійку. Він, ОСОБА_9 , підійшов до потерпілої ОСОБА_10 , взяв її за одяг та штовхаючи попитався заштовхнути її в квартиру АДРЕСА_3 , двері якої були відкриті. Від поштовху вона впала на підлогу біля вхідних дверей та ударилась об поріг обличчям. Після чого, піднявшись, вона нанесла йому удар ногою в пахову область. Він, ОСОБА_9 , почав наносити їй удари руками та ногами в різні частини тіла, після того як вона впала на підлогу продовжив наносити їй удари ногами, зупинився бити ОСОБА_10 , після того як вона перестала рухатись. Всього він наніс потерпілій ОСОБА_10 приблизно 20-ть ударів руками та ногами, після чого він затягнув її до квартири. При цьому він, ОСОБА_9 , завдаючи удари ОСОБА_10 , усвідомлював та припускав можливість спричинення останній будь-якої шкоди, в тому числі що від його ударів може настати смерть ОСОБА_10 . Також, ОСОБА_9 , суду пояснив, що між ним та громадянкою ОСОБА_10 були особливі стосунки, так як вона була незадоволена його поведінкою, тим, що він зловживає алкогольними напоями, та між ними неодноразово виникали конфлікти у виді сварок, та ОСОБА_10 неодноразово намагалась його вдарити. Він також був незадоволений, що йому не дають зустрічатися з донькою. У вчиненому щиро кається, просить суд суворо не карати, обіцяючи більш злочинів не вчиняти.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 колишня дружина, та дочка ОСОБА_10 , суду пояснила, що розлучилась зі своїм чоловіком, ОСОБА_9 , 10-ть років тому назад, з причини того, що він зловживав спиртними напоями. В останній час він, ОСОБА_9 , ніде не працював, зловживав спиртними напоями. В стані сп`яніння приходив до дитини, від того йому не дозволяли з нею зустрічатися. ЇЇ мати, ОСОБА_11 , не любила ОСОБА_9 у останній час, за то що вона його жаліла, що він часто зловживає спиртними напоями, ніде не працює, негативно впливає на дитину. З цих причин між нею та ОСОБА_9 неодноразово виникали сварки. Про те що були між ними бійки їй нічого не звісно. ОСОБА_10 , проживала сумісно зі мною та донькою, так як вона була хвора людина, з психічного стану та неодноразово лікувалась у лікарні з цього приводу, то її вона забрала до себе жити. Про те що матір знайшли вбитою їй розповіли співробітники поліції. Яких не будь матеріальних та моральних претензій, вона до ОСОБА_9 не має, цивільний позов не заявляла. Просила суд суворо його не карати.

Інші докази судом не досліджувалися.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснює, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінюючи в сукупності всі обставини у кримінальному провадженні, суд доходить висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_9 в здійснені злочину, передбаченого ч. 1 ст.115 КК України, доведена.

Також судом враховується те, що вбивство, яке було наслідком дії особи, котра хоча й не ставила собі за мету позбавлення життя, але байдуже ставилася до такого наслідку, можливість якого вона допускала, має кваліфікуватися як умисне вбивство. Відповідальність за умисне спричинення смерті настає коли винний, умисно завдаючи шкоди потерпілому, не передбачає конкретно, яка саме шкода матиме місце, але допускаючи можливість будь-якої шкоди, у тому числі й смерті.

Вказані обставини в своїй сукупності з усією очевидністю вказують на те, що ОСОБА_9 усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті ОСОБА_10 , а тому суд вважає доведеним, що ОСОБА_9 за вказані обставин мав прямий умисел на позбавлення життя ОСОБА_10 і реалізував свій намір, умисно заподіявши їй смерть.

Те, що обвинувачений ОСОБА_9 припинив свої насильницькі дії лише тоді, коли потерпіла перестала рухатись, та не могла чинити будь-який опір, також свідчить про його умисел на вчинення вбивства потерпілої. Аналогічну правову позицію щодо подібних діянь, які не мають відмінності за сутнісними ознаками, висловив Верховний Суд України в своїй ухвалі від 11.11.2010 року(справа № 5-3636к10).

На підставі викладеного, суд вважає що дії ОСОБА_9 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті інший людині.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , у відповідності зі ст.ст. 50, 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином і відзначається заподіянням численних тілесних ушкоджень на грунті конфліктних відносин із потерпілою, дані про особу винного, який за місцем останнього проживання характеризується позитивно, раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, має неповнолітню дитину, батьківських прав не позбавлений, негативно оцінив вчинені ним злочинні дії. Обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 , суд визнає щире каяття обвинуваченого, та активне сприяння розкриттю злочину, потерпіла ОСОБА_8 не має до обвинуваченого жодних претензій і просила його суворо не карати.

Обставиною, що обтяжує покарання, згідно ст. 67 КК України, в своїй промові в ході дебатів державний обвинувач просив суд визнати, вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Однак, аналізуючи матеріали справи, суд дійшов до висновку, що в матеріалах справи не має яких не будь достовірних доказів, що свідчать про те, що ОСОБА_9 скоїв злочин перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Тому, враховуючи викладене, суд при винесенні вироку, не визнає обставиною, що обтяжує покарання, вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, при обранні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує його відношення до вчиненого, визнання своєї вини, дані про його особу, беручі до уваги вказані обставини у їх сукупності, а також данні про стан здоров`я обвинуваченого, суд вважає за можливе виправлення ОСОБА_12 тільки в умовах ізоляції від суспільства, призначивши йому мінімальне покарання, в межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України, а саме у виді позбавлення волі. Оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Враховуючи обґрунтованість висунутої обвинуваченому ОСОБА_9 підозри у вчиненні особливо тяжкого насильницького злочину, обраний судом вид покарання, суд беручі до уваги стан здоров`я обвинуваченого вважає за необхідне залишити раніше обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без зміни, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі)запобіжні заходи, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України.

При ухваленні вироку суд згідно із ст. 100 КПК України вирішує питання про речові докази, які повинні після вступу вироку в законну силу зберігатися в матеріалах справи, або бути знищені.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Судові витрати на проведення судових експертиз, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5 та 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч. 2 ст. 197 ст.ст. 177, 178, 183, 370, 371, 373-376 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_9 рахувати з 28.03.2016 року.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_9 до строку відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 11.12.2015 року по день набрання вироку законної сили, виходячи з одного дня попереднього ув`язнення до двох днів позбавлення волі.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_9 тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишити без змін і до набрання вироком законної сили утримувати його у Київському слідчому ізоляторі № 13 Управління державної пенітенціарної служби України з питань виконання покарань в м. Києві .

Речові докази після набрання вироком законної сили, диск на якому міститься відеозапис слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_9 , зберігати у матеріалах справи. Інші, речові докази, які вказані та перераховані в постанові слідчого про визнання та прилучення до справи речових доказів від 16.12.2015 року, та постанові від 19.01.2016 року, після набрання вироку законної сили, знищити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду М. Києва шляхом подачі апеляції через Оболоньский районний суд м. Києва протягом 30-ти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою,- в той самий строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя
ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2