Провадження №1-кп/127/1336/16
10 листопада 2016 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю:
сторони обвинувачення :прокурора ОСОБА_3 ,
сторони захисту:обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нижній Бистрий Хустського району Закарпатської області, громадянин України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
- у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 369-2 КК України,
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 369-2 КК України.
В підготовчому судовому засіданні прокурор надав угоду про визнання винуватості від 10.11.2016 року, яку просив розглянути невідкладно, вказавши, що угода про визнання винуватості укладена відповідно до вимог КПК України, та її слі затвердити.
Обвинувачений ОСОБА_4 просив угоду затвердити, вказавши, що він дійсно вчинив злочини за обставин вказаних в обвинувальному акті.
Захисник обвинуваченого просила затвердити угоду про визнання винуватості.
Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт, зміст угоди про визнання винуватості від 10.11.2016 року суд дійшов висновку про неможливість затвердження угоди про визнання винуватості з наступних підстав.
Так, ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст. 369-2 КК України.
Відповідно до вимог ч.7 ст.473 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.
Так, статтею 472 КПК України, передбачено, що в угоді про визнання винуватості, зокрема, зазначається покарання, яке узгоджується сторонами в угоді, яке повинно відповідати межам, передбаченим у санкції статті особливої частини КК України, та за наявності підстав сторони можуть погодити покарання із звільненням від його відбування з випробуванням.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про неможливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором першого відділу військової прокуратури Київського гарнізону старшим лейтенантом юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 , а тому вважає за необхідне відмовити в затвердженні вказаної угоди.
Керуючись п.1 ч. 3 ст. 314, ст. 370-372, 474 КПК України, суд
В затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 10.11.2016 року між прокурором першого відділу військової прокуратури Київського гарнізону старшим лейтенантом юстиції ОСОБА_3 з однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 з іншої - відмовити.
Кримінальне провадження повернути прокурору для продовження досудового розслідування в порядку передбаченому ст.. 468-475 КПК України.
Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя: