Справа № 344/6314/16-к
Провадження № 1-о/344/7/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

заявника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Івано-Франківську заяву ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Івано-Франківського міського суду від 26 червня 2002 року, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 звернувся до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Івано-Франківського міського суду від 26.06.2002, мотивуючи тим, що скасування 30.04.2009 постанови про притягнення як обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.3 ст.83 КК України (1960р) та закриття 15.05.2009 кримінальної справи щодо ОСОБА_6 за відсутністю в його діях складу злочину, є нововиявленою обставиною в розумінні ст.459 КПК України, що доводить неправильність засудження ОСОБА_5 вироком Івано-Франківського міського суду від 26.06.2002 за ч.4 ст.84 КК України та дає підстави для його виправдання. Заявник вказує, що в основу обвинувального вироку щодо нього за ч.4 ст.84 КК України покладена презумпція неправомірних дій ОСОБА_6 , однак закриття кримінальної справи щодо останнього підтверджує, що спірний автомобіль дійсно належав фізичній особі - ОСОБА_6 , на балансі ЗАТ «Газ-Ойл-Карпати» ніколи вказаний автомобіль не перебував. Просить скасувати вирок Івано-Франківського міського суду від 26.06.2002 в частині засудження його за ч.4 ст.84 КК України (1960р.) та ухвалити новий вирок, яким у цій частині його виправдати.

В судовому засіданні ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 заяву підтримали з вказаних у ній підстав. Суду пояснили, що згідно листа-відповіді на запит від 25.01.2016 №100-89-16 Івано-Франківської місцевої прокуратури, 30.04.2009 скасовано постанову про притягнення як обвинуваченого ОСОБА_6 , а 15.05.2009 року вказану кримінальну справу щодо ОСОБА_6 . СВ Івано-Франківським МВ закрито на підставі п.2 ч.1 ст.6 КПК України (в редакції 1960 року) за відсутністю складу злочину. Вказаним підтверджується неможливість вчинення злочину ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_6 , а тому засудження заявника за ч.4 ст.84 КК України (1960 р) є неправильним.

Прокурор заперечив щодо задоволення заяви ОСОБА_5 , оскільки вважає, що вказані заявником обставини не є новивиявленими, оскільки під час перегляду вироку від 26.06.2002 в апеляційному порядку встановлено відсутність доказів вчинення ОСОБА_5 злочинів спільно з ОСОБА_6 , а тому про вказану обставину заявнику було відомо більш ніж за три місяці до звернення до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, щодо наявності постанов від 2009 року про скасування постанови про притягнення ОСОБА_6 як обвинуваченого та закриття кримінальної справи щодо нього заявник також міг дізнатися раніше у разі звернення у компетентні органи. Також зазначив, що вирок суду від 26.06.2002 в частині засудження ОСОБА_5 за ч.4 ст.84 КК України (1960 р.) не набрав законної сили, оскільки був змінений в цій частині ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області 20.09.2002. Підстав для перегляду вироку Івано-Франківського міського суду від 26.06.2002 за нововиявленими обставинами не вбачає.

Заслухавши пояснення ОСОБА_5 , його захисника, прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву ОСОБА_5 про перегляд вироку Івано-Франківського міського суду від 26.06.2002 за нововиявленими обставинами слід залишити без задоволення, з наступних підстав.

Вироком Івано-Франківського міського суду від 26.06.2002 ОСОБА_5 визнано винним за ч.2 ст.368 та ч.4 ст.84 КК України 1960 року та призначено покарання за ч.2 ст.368 КК України позбавлення волі строком на п`ять років з конфіскацією майна та позбавленням права займати посади в правоохоронних органах строком на три роки; за ч.4 ст.84 КК України - позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією майна та позбавленням права займати посади в правоохоронних органах строком на п`ять років; за ч.2 ст.366 КК України ОСОБА_7 виправдано. На підставі ст.70 КК України остаточно ОСОБА_5 визначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк сім років з конфіскацією майна і позбавленням права займати посади в правоохоронних органах на строк п`ять років.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 20.09.2002 вирок Івано-Франківського міського суду від 26.06.2002 щодо ОСОБА_5 змінено. Дії ОСОБА_5 перекваліфіковано: з ч.2 ст.368 КК України на ч.2 ст.190 КК України і призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців; за ч.4 ст.84 КК України (1960 року) на ч.2 ст.364 КК України та із застосуванням ст.69 КК України призначено позбавлення волі на 2 роки з позбавленням права працювати в правоохоронних органах на 2 роки. На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів остаточно йому визначено покарання у виді позбавлення волі на 3 роки з позбавленням права працювати в правоохоронних органах на 2 роки, зарахувавши у відбуте покарання строк перебування ним під вартою.

Не погодившись з вказаними судовими рішеннями по справі, ОСОБА_5 подав касаційну скаргу, за змістом якої просив ці судові рішення скасувати, а справу закрити за відсутністю в його діях складу злочину. При цьому вказував, що злочинів не вчиняв, а в частині засудження його за ч.2 ст.364 КК України висновки суду про його винність не відповідають фактичним обставинам справи, в суді не була спростована належність автомобіля «КІА» ОСОБА_8 , а не ЗАТ «Газ-ОЙЛ-КАРПАТИ».

Ухвалою Верховного Суду України від 22.04.2003 у задоволенні касаційної скарги ОСОБА_5 відмовлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 402 КПК України (в редакції 1960 року), вказаний вирок Івано-Франківського міського суду від 26.06.2002 з урахуванням внесених ухвалою Апеляційного суду від 20.09.2002 змін набрав законної сили 22.04.2003 року, тобто негайно після оголошення ухвали касаційної інстанції, ОСОБА_5 визнано винним та засуджено за ч.2 ст.190 КК України та ч.2 ст.364 КК України.

Відповідно до ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами, якими визнаються:

1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;

2) зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

4) визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом;

5) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Отже, нововиявленими слід вважати обставини (як фактичного, так і правового характеру), які об`єктивно існували на момент вирішення кримінальної справи та не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та хоча б одній особі, яка брала участь у справі. Наявність обох цих умов для визнання обставини нововиявленою є обов`язковою.

Станом на час винесення судових рішень у справі (вироку Івано-Франківського міського суду 26.06.2002, ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області 20.09.2002 та ухвали ВСУ 22.04.2003) постанови про скасування постанов про притягнення як обвинуваченого ОСОБА_9 та закриття щодо нього кримінальної справи від 30.04.2009 та 15.05.2009 відповідно об`єктивно не існувало.

З поданих заявником листів Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області за №830/108/24/02-2016 від 26.01.2016 року та Івано-Франківської місцевої прокуратури за №100-89-16 від 25.01.2016 року у відповідь на запит захисника повідомлено про скасування у 2009 році постанови при притягнення ОСОБА_9 як обвинуваченого та про закриття щодо нього кримінальної справи.

Відповідно до вимог ст.461 КПК України, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано протягом трьох місяців після того, як особа, яка звертається до суду, дізналася або повинна була дізнатися про ці обставини.

Заявник та його захисник не надали суду будь-яких документів на підтвердження того, що вказані обставини прийняття рішень щодо ОСОБА_9 у 2009 році не могли бути їм відомі до січня 2016 року.

Більше того, вирок Івано-Франківського міського суду від 26.06.2002 у частині засудження ОСОБА_5 за ч.4 ст.84 КК України, з заявою про перегляд якого за нововиявленими обставинами звернувся заявник, не набрав законної сили, так як був змінений ухвалою Апеляційного суду від 20.09.2002, згідно якої ОСОБА_5 визнано винним та засуджено за ч.2 ст.190 КК України та ч.2 ст.364 КК України, а тому згідно ч.1 ст.459 КПК України не може бути предметом перегляду за нововиявленими обставинами.

Мотивуючи, зокрема, перекваліфікацію дій ОСОБА_5 з ч.4 ст.84 КК 1960 року на ч.2 ст.364 КК України, Апеляційним судом Івано-Франківської області в ухвалі від 20.09.2002 вказано, що дослідженні докази свідчать про те, що засуджений ОСОБА_5 , зловживаючи своїм службовим становищем, всупереч інтересів служби, в інтересах ОСОБА_9 , знаючи, що питання про вказаний автомобіль є спірним та потребує цивільно-правового вирішення, порушивши діючі норми закону про порядок вилучення майна, дав неправомірну вказівку його вилучити, після чого сприяв в його продажі, чим заподіяв тяжкі наслідки із володіння ЗАТ «ГАЗ-ОЙЛ-Карпати» вибув автомобіль «КІА» вартістю 22996 грн та цими діями підірвано авторитет правоохоронного органу. Сприяння ОСОБА_5 в продажі неправомірно вилученого автомобіля апеляційний суд розцінює не як доказ його викрадення, а намагання засудженого приховати сліди свого попереднього зловживання службовим становищем.

При цьому апеляційним судом вказано, що за таких обставин, а також беручи до уваги те, що формально вказаний автомобіль був оформлений на ОСОБА_9 , а питання про дійсного власника ще не вирішено, вважати, що останній спільно із засудженим ОСОБА_10 вчинили його викрадення, немає достатніх підстав. Доводи про недоведеність вини ОСОБА_5 по цьому епізоду апеляційний суд визнав необґрунтованими, оскільки вони суперечать матеріалам справи та наведеними у вироку доказам та мотивам. Даних, які б свідчили про неповноту досудового і судового слідства, про істотне порушення норм КПК України, що можуть потягти за собою скасування вироку судом не встановлено.

Враховуючи викладене, заяву ОСОБА_5 про перегляд вироку Івано-Франківського міського суду від 26.06.2002 у частині засудження ОСОБА_5 за ч.4 ст.84 КК України (1960 року) за нововиявленими обставинами, слід залишити без задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.369, 370, 372, 459, 461, 466, 467 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Заяву ОСОБА_5 про перегляд вироку Івано-Франківського міського суду від 26.06.2002 у частині засудження ОСОБА_5 за ч.4 ст.84 КК України (1960 року) за нововиявленими обставинами - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Івано-Франківської області протягом семи днів з дня її оголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Івано-Франківський міський суд.

Суддя ОСОБА_1