У Х В А Л А
Справа № 185/5921/16-к
Провадження № 1-кс/185/861/16
18 липня 2016 року слідчий суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши в приміщенні суду в м. Павлограді скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого про відмову в задоволенні клопотання,
Заявник відповідно до поданої скарги просить зобов`язати слідчого передати на відповідальне зберігання автомобіль «LEXUS GS 430».
Із поданої скарги, наданих матеріалів провадження слідує, що 30 січня 2016 року працівниками поліції Павлоградського ВП було вилучено автомобіль «LEXUS GS 430» зеленого кольору 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 .
05 лютого 2016 року рішенням слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду було накладено арешт на вказаний автомобіль із застосуванням заборони розпоряджатися вказаним автомобілем.
Згідно висновку експерта № 70/09-19 від 09 лютого 2016 року, металева пластина з рельєфно-втиснутим зображенням, в місці нанесення номеру кузова автомобіля зі знаком НОМЕР_1 закріплена не заводом-виробником. Первинний номер автомобіля «JTHBN96S065005701».
Згідно системи «НАІС», автомобіль з номером кузова « НОМЕР_2 » на обліку, як оголошений у розшук не перебуває.
Згідно комп`ютерної бази даних АІС «Автомобіль» ДАІ автомобіль марки з номер кузова « НОМЕР_2 » не зареєстрований.
24 червня 2016 року слідчим винесено постанову про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_3 щодо передачі на зберігання вилученого автомобіля «LEXUS GS 430» з номером кузова « НОМЕР_2 ».
Заявник, вказав, що діями слідчого порушуються його права власності та він не знав, що на вказаному автомобілі було замінено номер кузова ні під час придбання вказаного автомобіля, ні під час користування ним після його придбання, та в поданій скарзі просив повернути йому в користування автомобіль. Зазначив що документ який підтверджує його право власності є довіреність, видана власником автомобіля на його ім`я, а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.
При дослідженні матеріалів провадження встановлено, що ОСОБА_3 керував вказаним автомобілем на підставі довіреності від 12 жовтня 2013 року та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль з номером кузова « НОМЕР_3 ». Власником автомобіля відповідно до даних свідоцтва про реєстрацію є ОСОБА_6 . Яка, як слідує з наданої довіреності, уповноважувала ОСОБА_3 бути її представником з приводу відчуження автомобіля, який належить їй на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ № НОМЕР_4 , тобто автомобіля з номером кузова « НОМЕР_3 ».
В той же час, відповідно доданих «НАІС ДДАІ» МВС України з 22 жовтня 2015 року власником автомобіля з кузовом № « НОМЕР_3 » є ОСОБА_7 , а не ОСОБА_6 .
Відповідно до ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. На підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом, допускається тимчасове вилучення майна без судового рішення.
З матеріалів провадження слідує, що автомобіль «LEXUS GS 430» зеленого кольору 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , після його вилучення набув статусу тимчасово вилученого майна. На який 05 лютого 2016 року рішенням слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду було накладено арешт із застосуванням заборони розпоряджатися вказаним автомобілем.
У рішенні ЄСПЛ від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Відповідно до ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено:
1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним;
2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна;
3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173цього Кодексу;
4) у разі скасування арешту.
Таким чином, безпідставним є посилання скаржника на порушення його права власності, бо він не був та не є власником автомобіля з кузовом як « НОМЕР_3 » так і з кузовом « НОМЕР_2 ». Також починаючи з 22 жовтня 2015 року він втратив право керувати тобто користуватись автомобілем з номером кузова « НОМЕР_3 », бо його власником на момент вилучення автомобіля є ОСОБА_7 , який не передавав йому свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.
Крім того, вказаний автомобіль є речовим доказом, а відповідно до ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу, а відповідно до ч. 2 вказаної статті, речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий.
Додатково Законом України «Про дорожній рух», а саме ст. 37 забороняється експлуатація транспортних засобів, ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах, знищені чи підроблені.
Таким чином, за обставин, встановлених на час розгляду скарги, вимоги скарги є безпідставними.
Керуючись ст. ст. 305, 306, 307 КПК України, слідчий суддя,
П О С Т А Н О В И В :
Скаргу ОСОБА_3 про зобов`язання слідчого передати на відповідальне зберігання автомобіля «LEXUS GS 430» зеленого кольору, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , залишити без задоволення.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: ОСОБА_1