Чортківський районний суд Тернопільської області
копія
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"31" серпня 2016 р. Справа № 608/1102/15-к
Номер провадження1-кп/608/25/2016
Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
його захисника ОСОБА_5 ,
Під час судового розгляду кримінального провадження, а саме: після дослідження документів у відповідності до вимог ст. 358 КПК України, захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_5 подано суду письмове клопотання про визнання недопустимими зібраних у справі доказів через проведення розслідування неналежним суб`єктом, недотримання процесуального порядку отримання доказів,неналежну фіксацію ходу і результатів слідчих дій, не відкриття матеріалів провадження відповідно до вимог ст. 291 КПК України, не висунення обвинувачення з викладенням його формулювання відповідно до вимог ч. 4 ст. 110 та п. 5 ч. 2 ст. 191 КПК України, затвердження обвинувального висновку прокурором , який не мав належних на то підстав.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 клопотання підтримує, вважає його законним та обґрунтованим, просить задоволити.
Обвинувачений ОСОБА_4 клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 підтримує, просить задоволити.
Вивчивши доводи письмового клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , заслухавши пояснення захисника обвинуваченого та самого обвинуваченого, а також враховуючи позицію прокурора, суд приходить до наступних висновків:
Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Відповідно до ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Відповідно до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий в порядку, встановленому цим Кодексом.
Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатись суд при ухваленні судового рішення.
Статтею 89 КПК України визначено, що суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.
Сторони кримінального провадження, потерпілий мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.
Суд зазначає, що захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 подав суду письмове клопотання про визнання недопустимими доказів після повного дослідження оголошених в судовому засіданні документів прокурором ОСОБА_3 . При цьому , під час дослідження кожного документу висловлював свої заперечення щодо його допустимості чи недопустимості в усній формі.
Таким чином, суд, враховуючи стадію судового розгляду, вважає, що заявлені в клопотанні докази, що їх просить визнати недопустимими захисник можуть бути визнані недопустимими під час ухвалення судом остаточного рішення суду за наслідками розгляду пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення, шляхом дослідження цих доказів у їх сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, що надані учасниками кримінального провадження. Очевидності недопустимості цих доказів на цій стадії судового провадження без дослідження їх із взаємозв`язку з іншими доказами суд не вбачає й вважає передчасним вирішувати питання про їх недопустимість саме на даній стадії судового розгляду.
Відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до вимог ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
За таких обставин суд вважає, що на даній стадії судового розгляду дане клопотання залишити без розгляду та вирішити його, надавши оцінку належності та допустимості кожного доказу зокрема та всіх у їх сукупності, викласти при винесенні вироку у нарадчій кімнаті.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 89, 350, 358 - 372 КПК України, -
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя/підпис/
Копія вірна:
Оригінал ухвали знаходиться в матеріалах справи № 608/1102/15-к
Ухвала набрала законної сили " " _________________ року.
Суддя: ОСОБА_1
Копію ухвали видано " " ___________________ року.