У х в а л а

20 жовтня 2016 року м. Київ

Суддя Верховного Суду України ОСОБА_6, розглянувши заяву захисника ОСОБА_1 про перегляд судових рішень щодо ОСОБА_2 Верховним Судом України,

в с т а н о в и л а:

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області вироком від 10 березня 2016 року засудив ОСОБА_2 за частиною другою статті 286 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді п'яти років позбавлення волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі пункту «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року №1185-VII з наступними змінами від 06 травня 2014 року, звільнив ОСОБА_2 від відбування покарання у виді позбавлення волі. Постановив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 11852 гривні 34 копійки у відшкодування матеріальної шкоди; на користь ОСОБА_5 та ОСОБА_4 - 25000 грн. у відшкодування моральної шкоди кожному.

Апеляційний суд Дніпропетровської області ухвалою від 01 червня 2016 року зазначений вирок у частині вирішення цивільного позову скасував та призначив новий розгляд в суді першої інстанції у порядку цивільного судочинства.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 18 липня 2016 року відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на вищевказану ухвалу апеляційного суду.

У заяві захисник ОСОБА_1, діючи в інтересах засудженого ОСОБА_2 порушує питання про перегляд ухвали Апеляційного суду Дніпрпетровської області від 01 червня 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 липня 2016 року щодо ОСОБА_2.

Підставами для перегляду наведених судових рішень захисник зазначає невідповідність рішення суду касаційної інстанції висновку щодо застосування норм права, викладеному в постановах Верховного Суду України.

Просить допустити до провадження Верховного Суду України кримінальну справу щодо ОСОБА_2, скасувати рішення апеляційної та касаційної інстанцій та залишити в силі вирок місцевого суду.

Згідно зі статтею 444 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) Верховний Суд України переглядає судові рішення у кримінальних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

У статті 445 КПК визначено вичерпний перелік підстав для перегляду судових рішень Верховним Суду України, а саме: неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність, у подібних правовідносинах, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень (крім питань неоднакового застосування санкцій кримінально-правових норм, звільнення від кримінальної відповідальності чи покарання); неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї норми права, передбаченої КПК, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень; невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції висновку щодо застосування норм права, викладеному у постанові Верховного Суду України; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом

Відповідно до частини другої статті 448 КПК у заяві про перегляд судового рішення Верховним Судом України має міститись, у тому числі, обґрунтування підстав для перегляду судового рішення, передбачених статтею 445 КПК. До заяви додається оформлений належним чином документ, що підтверджує повноваження особи, яка її подає, відповідно до вимог КПК.

Згідно частини першої статті 446 КПК Верховний Суд України здійснює перегляд судових рішень з підстав, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 445 цього Кодексу, після їх перегляду в касаційному порядку.

Статтею 449 КПК передбачено, що серед іншого до заяви про перегляд судового рішення додаються копії різних за змістом судових рішень, якщо заява подається з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 445 цього Кодексу, та копія постанови Верховного Суду України, якщо заява подається з підстави, передбаченої пунктом 3 частини першої статті 445 цього Кодексу.

Як убачається зі змісту заяви, її подано без додержання зазначених вище вимог закону.

1. Захисник ОСОБА_1 належним чином не підтвердив свої повноваження.

Відповідно до положень статті 50 КПК повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю, ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Долучений до заяви захисника договір про надання правової допомоги ОСОБА_2 у Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ не є підтвердженням повноважень захисника ОСОБА_1 представляти інтереси засудженого ОСОБА_2 у Верховному Суді України.

2. Як убачається з ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 липня 2016 року, приймаючи рішення про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 червня 2016 року, суд касаційної інстанції керувався положеннями частини другої статті 424 КПК, відповідно до яких ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню. З огляду на зазначене, касаційний суд дійшов висновку, що ухвала апеляційного суду щодо ОСОБА_2 про скасування вироку місцевого суду в частині вирішення цивільного позову, що безпосередньо оскаржується захисником, не перешкоджає подальшому провадженню і, керуючись пунктом 1 частини другої статті 428 КПК, відмовив захиснику у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою.

Таким чином, касаційний перегляд оскаржуваного захисником ОСОБА_1 судового рішення не проводився.

3. Зазначаючи про невідповідність рішення касаційного суду щодо ОСОБА_2 висновку про застосування норм права, викладеному у постанові Верховного Суду України, захисник не послався на відповідну постанову Верховного Суду України з висновком про правозастосування конкретної норми закону України про кримінальну відповідальність або кримінального процесуального закону та не додав її до заяви.

Виходячи з аналізу положень статей 445 і 458 КПК України, під «постановою Верховного Суду України» в пункті 3 частини першої статті 445 КПК України розуміється судове рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду конкретної кримінальної справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 445 КПК України, яке містить висновок щодо застосування відповідної норми права, обов'язковий для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності цю норму права, та для всіх судів загальної юрисдикції.

Разом із тим, постанови Пленуму Верховного Суду України, в тому числі й та, на яку послався в своїй заяві захисник ОСОБА_1, до таких судових рішень не відносяться, оскільки приймалися Пленумом не в кримінальному процесуальному порядку, а за результатами узагальнень практики вирішення судами тих чи інших категорій справ, та мали лише роз'яснювальний характер, а не обов'язковий для всіх судів.

Зазначені недоліки, встановлені при перевірці відповідності заяви вимогам КПК, перешкоджають вирішенню питання про допуск справи до провадження.

На підставі наведеного, керуючись статтею 450 КПК,

у х в а л и л а:

Про недоліки заяви повідомити заявника - захисника ОСОБА_1 та надати йому строк для їх усунення до 18 листопада 2016 року.

У разі, якщо зазначені в ухвалі недоліки заяви не буде усунуто в установлений строк, заяву буде повернуто заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України ОСОБА_6