У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 квітня 2016 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого суді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000137 від 26.06.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000137 від 26.06.2014 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Згідно розпорядження № 98 від 19 лютого 2016 року щодо призначення повторного автоматичного розподілу справ, у зв`язку з тим, що суддя ОСОБА_6 звільнений з посади судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області постановою Верховної Ради України №966-VIII від 04.02.2016 року, матеріали справи передано на повторний авто розподіл.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу від 19.02.2016, головуючим по даному кримінальному провадженні визначено суддю ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 319 КПК України, після зміни судді судовий розгляд розпочинається спочатку, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті та статтею 320 цього Кодексу. Суд вмотивованою ухвалою може прийняти рішення про відсутність необхідності розпочинати судовий розгляд з початку та здійснювати повторно всі або частину процесуальних дій, які вже здійснювалися під час судового розгляду до заміни судді, якщо таке рішення не може негативно вплинути на судовий розгляд та за умови дотримання таких вимог:

1) сторони кримінального провадження, потерпілий не наполягають на новому проведенні процесуальних дій, які вже були здійсненні судом до заміни судді;

2) суддя, що замінив суддю, який вибув, ознайомився з ходом судового провадження та матеріалами кримінального провадження, наявними в розпорядженні суду, згоден з прийнятими судом процесуальними рішеннями і вважає недоцільним нове проведення процесуальних дій, що вже були проведені до заміни судді.

У випадку, передбаченому цією частиною, докази, що були дослідженні під час судового розгляду до заміни судді, зберігають доказове значення та можуть бути використані для обґрунтування судових рішень.

Ознайомившись з ходом судового провадження, за клопотанням захисника обвинуваченного, кримінальне провадження призначено до підготовчого засідання.

У підготовчому судовому засіданні прокурор вважав за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.

Обвинувачений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 , в судовому засіданні заперечили щодо можливості призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта, з тих підстав, що даний обвинувальний акт належним чином не затверджений прокурором, а саме відсутня печатка, не точно сформульовано обвинувачення, не розкриті кваліфікуючи ознаки, при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення та правової кваліфікації порушено принцип презумпції невинуватості, тобто даний обвинувальний акт має таке формулювання, яке є тотожним визнання його винуватим. Крім того, в долученому до матеріалів справи реєстрі матеріалів досудового розслідування, процесуальні дії зазначені не в хронологічному порядку, не зазначено які саме предмети, речі визнані речовими доказами та приєднані до матеріалів кримінального провадження, відсутні дані про повідомлення підозрюваному про його права та вручення відповідної пам`ятки, про здійснені слідчим запити документів.

Вислухавши думку учасників судового провадження щодо можливості призначення судового розгляду суд вважає, що дане провадження не може бути призначено до судового розгляду виходячи з наступного.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Відповідно до роз`яснень Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (лист № 223-1430/0/4-12 від 03.10.2012 р.), суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам ст.ст.291,292 КПК України: якщо він містить положення, що суперечать одне одному; містить недопустиму натуралізацію опису злочину; не підписаний слідчим чи не затверджений прокурором; до нього не долучено передбачені законом додатки.

Відповідно до вимог ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт повинен обов`язково містити відомості, які передбачені п.п.1-9 цієї частини, і, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті ( частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

При цьому формулювання обвинувачення, окрім вказівки статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується підозрюваний, обов`язково має містити зазначення місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів, тобто обвинувачення слід формулювати так, щоб не було упущено жодну із вказаних істотних обставин вчинення злочину і водночас без зазначення фактів, які не мають правового значення у справі та є зайвими подробицями.

Відповідно до вказаного обвинувального акту у ньому зазначені фактичні обставини кримінального правопорушення та вказана правова кваліфікація, передбачена ч.3 ст.368 КК України, а саме зазначено, що гр. ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 368 КК України, тобто одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дій з використанням службового становища, вчинене службовою особою, яка займає відповідальне становище та поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

Разом з тим, відповідно до положень, викладених у п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікаціїкримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України. Саме в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, згідно ст. 337 КПК України, суд першої інстанції здійснює судовий розгляд.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в порушення вимог ст. 291 КПК України, обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення, а містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та правову кваліфікацію.

Суд вважає, що відсутність сформульованого обвинувачення порушує право обвинуваченого на захист, оскільки невизначеність обвинувачення перешкоджає реалізації, передбаченого п.1 ч.3 ст. 42 КПК України права підозрюваного, обвинуваченого знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують.

Крім того, статтею 291 КПК України визначені вимоги щодо форми та змісту обвинувального акту.

Обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 , не відповідає вимогам ч.1 ст.291 КПК України, якою визначено обов`язок прокурора затвердити обвинувальний акт та п.9 ч.2 ст.291 КПК України, згідно даної норми акт повинен містити відомості про його затвердження. Оскільки обвинувальний акт підписаний прокурором ОСОБА_7 та не посвідчений печаткою прокуратури, як процесуальний документ, що суперечить інструкції з діловодства в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генерального прокурора України № 3 від 15 січня 2013 року, відповідно до п. 9.5.1 інструкції - засвідчення документів здійснюється шляхом їх підписання, затвердження та проставлення печатки, а згідно п.18.2.1 - службові, процесуальні, фінансово-господарські та інші документи, які складені в органах прокуратури, копії цих документів, а також вхідні та вихідні документи посвідчуються чи завіряються печатками або штампами, то суд вважає відсутніми всіх необхідних реквізитів затвердження акту.

Згідно п.п. 2.25., 2.25.1 Інструкції з оформлення документів у системі МВС України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.07.2012 № 650 відбиток печатки органу на документі засвідчує документ і права осіб, які його підписали. Відбиток гербової печатки (із зображенням Державного Герба України) проставляють на тих документах, де його відтворення передбачено нормативними актами: на трудових книжках, статутах, положеннях, договорах, посвідченнях, дорученнях, деяких фінансових і бухгалтерських документах, матеріалах, які виникли в процесі оперативно-розшукової та іншої спеціальної діяльності, тощо.

За ст.1 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» завданням оперативно-розшукової діяльності є пошук і фіксація фактичних даних про протиправні діяння окремих осіб та груп, відповідальність за які передбачена Кримінальним кодексом України, розвідувально-підривну діяльність спеціальних служб іноземних держав та організацій з метою припинення правопорушень та в інтересах кримінального судочинства, а також отримання інформації в інтересах безпеки громадян, суспільства і держави.

Відповідно до ч.1 ст.99 КПК України документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Сторона кримінального провадження, потерпілий зобов`язані надати суду оригінал документа. Оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа - його відображення, якому надається таке ж значення, як документу.

З системного аналізу наведених положень Інструкції з діловодства в органах прокуратури України, Інструкції з оформлення документів у системі МВС України, Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», КПК України вбачається, що обвинувальний акт є спеціальним документом й повинен подаватися до суду в оригіналі з обов`язковим засвідченням права осіб, які його підписали шляхом проставляння печатки.

За таких обставин наданий до суду обвинувальний акт не можна вважати належним оформленням документів, оскільки підписи прокурора й слідчого не посвідчені відповідними печатками прокуратури.

Таким чином, судом встановлено, що даний обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, що унеможливлює призначення кримінального провадження з цим обвинувальним актом до судового розгляду.

Крім того, з наданого обвинувального акту вбачається, що він складений і затверджений 19.09.2014 року, а згідно реєстру матеріалів досудового розслідування (розділ ІІ «Прийняті під час досудового розслідування процесуальні рішення») обвинувальний акт прийнятий 29.04.2014 року, тобто до внесення відомостей до ЄРДР (26.06.2014 року).

Суд звертає увагу, що зазначені висновки суду є результатом розгляду обвинувального акту та доданих до нього документів, а не результатом дослідження доказів.

Враховуючи вищенаведене, зазначені порушення позбавляють суд можливості призначити судовий розгляд такого обвинувального акту і розглянути його.

Статтею 314 КПК України не передбачено можливості виправлення технічних чи інших помилок, а також внесення якихось додаткових відомостей до обвинувального акту чи реєстру після їх надходження до суду, зокрема, у підготовчому судовому засіданні. Законом також не передбачено поділу недоліків обвинувального акту чи реєстру на суттєві та не суттєві чи такі, що перешкоджають розгляду або не перешкоджають розгляду справи по суті. Ст.291 КПК України чітко передбачено категоричний перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт. Ст.109 КПК України чітко передбачено категоричний перелік відомостей які має містити реєстр матеріалів досудового розслідування. Виключень щодо можливості визнання несуттєвим недотримання прокурором чи слідчим будь-якої із вказаних вимог, Законом не передбачено.

Гл.28 КПК України, якою врегульовано процедуру судового розгляду, не передбачено процедури виправлення недоліків обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування.

Залишення ж у матеріалах кримінального провадження обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування з недоліками є неприпустим, оскільки це свідчить про неповагу до закону, до встановлених ним норм та вимог.

Єдиним процесуальним шляхом виправлення недоліків обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування, передбаченим КПК України, є повернення обвинувального акту прокурору з метою усунення ним недоліків протягом розумного строку.

За правилами п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу. Оскільки у даному випадку обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, його слід повернути.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 109, 291, 314, 372, 392, 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр судових розслідувань за №0000137 від 26.06.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України - повернути прокурору начальнику відділу прокуратури Закарпатської області старшому раднику юстиції ОСОБА_7 , який затверджував обвинувальний акт для усунення вище згаданих порушень вимог КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1