АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/1638/16 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа № 631/189/15-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.296 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
4 жовтня 2016р. колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
- головуючого судді ОСОБА_2
- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
- при секретарі ОСОБА_5
- за участю прокурора ОСОБА_6
- обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8
- захисника обвинувачених - адвоката ОСОБА_9
- потерпілої ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 , апеляційну скаргу зі зміненими доводами обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Нововодолазького районного суду Харківської області від 21.04.2016 року, матеріали кримінального провадження №631/189/15-к за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні ними кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Новоселівка Нововодолазького району Харківської області, заміжня, маюча на утриманні малолітню дитину, громадянка України, працююча, маюча середньо-технічну освіту, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,
засуджена за ч.2 ст.296 КК України до покарання з застосуванням ст. 61 КК України у вигляді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі. На підстав ст.ст.75,79 КК України звільнено Червону від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, уродженка м. Харків, заміжня, маюча на утриманні малолітню дитину, працююча, маюча середньо-технічну освіту, зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судима,
засуджена за ч.2 ст.296 КК України до покарання з застосуванням ст.61 КК України у вигляді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі. На підстав ст.75 КК України звільнено ОСОБА_11 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.
Задоволено позовні вимоги ОСОБА_10 , стягнуто солідарно на її користь з Червної, Чухлатої 1514, 31грн. матеріальної шкоди.
Згідно вироку, 30.08.2014 року на території ринку ПП «Нововодолазький ринок», що розташований за адресою: Харківська область, Нововодолазький район, смт. Нова Водолага, площа Кооперативна, 24, поблизу одного із торгівельних павільйонів №16 перебували громадянки Червона та ОСОБА_11 .
В цей же час на території вказаного ринку, але в іншому торгівельному павільйоні під номером №28, перебували ОСОБА_10 та ОСОБА_12 .
Близько 17год. 50хв., коли ОСОБА_13 і ОСОБА_14 знаходились в торгівельному павільйоні №28, та почули стукіт і крик малолітніх дітей, на що ОСОБА_14 вийшла з торгівельного павільйону, і зробила зауваження цим малолітнім дівчатам, які, в свою чергу, побігли по території ринку в невідомому напрямку.
Через декілька хвилин, близько 18год., до торгівельного павільйону № НОМЕР_1 , де знаходились ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , підійшла ОСОБА_15 , яка діючи з хуліганських мотивів, що виразились у зневазі до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердження за рахунок приниження інших осіб, влаштувала словесну сварку з ОСОБА_13 , ображаючи при цьому останню нецензурною лайкою.
Не маючи наміру продовжувати словесний конфлікт, ОСОБА_13 зробила усне зауваження ОСОБА_15 , на що остання не відреагувала.
Після цього ОСОБА_15 , продовжуючи порушення громадського порядку, та не реагуючи на зауваження з боку ОСОБА_13 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння з винятковим цинізмом, що виразився в демонстраційній зневазі до загальноприйнятих норм моралі, з мотивів явної неповаги до суспільства, ігноруючи правила співжиття, взаємоповаги, з метою самоутвердження за рахунок приниження інших осіб, продовжила ображати нецензурною лайкою ОСОБА_13 , що в подальшому переросло в насильницькі дії з її сторони, та діючи умисно, нанесла один удар правою рукою в обличчя ОСОБА_13 .
В цей момент до конфліктуючих підійшла ОСОБА_11 , яка діючи умисно, схопивши за волосся ОСОБА_13 , коліном правої ноги умисно нанесла декілька ударів в область грудної клітки потерпілій ОСОБА_13 .
Червона спільно із ОСОБА_11 , продовжуючи свої хуліганські дії, пов`язані з порушенням громадського порядку, схопили обома руками потерпілу ОСОБА_13 за волосся, а ОСОБА_11 умисно почала наносити удари колінами в область грудної клітки, завдавши таким чином більше трьох ударів по тілу потерпілої, а ОСОБА_15 стала умисно наносить удари руками по голові потерпілій, завдавши таким чином більше п`яти ударів.
Внаслідок умисних неправомірних дій з боку ОСОБА_15 та ОСОБА_11 потерпіла ОСОБА_13 отримала тілесні ушкодження у вигляді: синця в проекції нижньої щелепи справа, синець на лівій бічній поверхні грудної клітки, гостру закриту черепно-мозкову травму у формі струсу головного мозку, що згідно висновку судово-медичної експертизи №171-3м/14 від 11.09.2014 року по ступеню тяжкості відноситься до ушкоджень легкого ступеня тяжкості, (згідно п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995р. №6), до небезпечних для життя вказані тілесні ушкодження не відносяться.
По ступеню тяжкості гостра закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку відноситься до ушкоджень легкого ступеню тяжкості, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я (згідно п.2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995р. №6), та також до небезпечних для життя вказані тілесні ушкодження не відносяться.
Червона та ОСОБА_11 , не припиняючи свої хуліганські дії, знаходячись поблизу торгівельних павільйонів, продовжували висловлюватись нецензурною лайкою незважаючи на зауваження сторонніх осіб та прибувших на місце події працівників міліції.
Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції обвинувачені ОСОБА_16 та ОСОБА_17 подали апеляційні скарги.
Обвинувачена ОСОБА_15 в своїй апеляційній скарзі просить змінити вироку суду першої інстанції, та перекваліфікувати її дії з ч.2 ст.296 КК України на ч.2 ст.125 КК України, призначивши їй покарання у виді штрафу.
Обвинувачена ОСОБА_11 в своїй апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати, та закрити провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.
В обґрунтування своїх апеляційних скарг обвинувачені вказують, що під час допиту потерпіла пояснила, що саме під час бійки, коли вона була нагнутою головою до підлоги із поряд стоячим холодильником, на неї почали падати стакани та інша продукція, яка розбилась, тобто, на їх думку, сама потерпіла підтверджує, що умислу у обвинувачених на знищення майна не було, це відбулося в результаті бійки, а не самоутвердження обвинувачених.
Апелянти вказують, що в матеріалах справи відсутні будь-який доказ, який би містив правовстановлюючі документи та технічні характеристики торгівельних павільйонів за № №16,24, у зв`язку з чим під час судового слідства не перевірено показання потерпілої та обвинувачених щодо наявної в середині павільйонів торгівельної площадки, про наявність сходів в павільйоні №28.
Також, як вказують апелянти, судом не перевірялись докази, що зазначені торгівельні павільйони знаходяться на території Нововодолазького ринку, відсутні будь-які правовстановлюючі документи на земельну ділянку.
Крім того, обвинувачена ОСОБА_11 вказує, що не були усунуті розбіжності в показаннях свідків, не проведено одночасний допит свідків, свідків та потерпілої, свідків та обвинувачених, не проведено слідчий експеримент щодо відтворення події на місцевості за участю обвинувачених, свідків, потерпілої.
Апелянти також вказують, що на досудовому слідстві не встановлено час роботи ринку, будь-яких даних, що дана бійка унеможливлює роботу ринку, чи будь-якого павільйону.
Ними ж зазначено, павільйон № НОМЕР_1 , на порозі якого відбувалась бійка, не припиняв роботи, а відповідно до показань потерпілої - павільйон не працював.
Обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_15 в апеляційних скаргах також посилаються на те, що згідно довідки Нововодолазького ринку час його роботи становить з 7 до 14 год., та на питання про перешкоди роботи ринку 30.08.2014 року о 18год. була отримана відповідь, що ринок о такій годині не працює, і факт перешкоджання не підтверджено.
Апелянти звертають увагу в скаргах також, на їх думку, на неправомірні дії потерпілої, адже саме її дії привели до того, що обвинувачена ОСОБА_15 прийшла до потерпілої дізнатися, хто ображав дітей, та після обоюдної словесної перепалки відбулася бійка.
Апелянти також вказують, що допит ОСОБА_15 та двох неповнолітніх свідків підтвердив той факт, що перший удар в обличчя Червоній нанесла ОСОБА_14 .
Червнова, ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та двоє неповнолітніх свідків показали, що ОСОБА_15 та ОСОБА_13 стояли на колінах, та тримали одна одну за волосся, тому, на їх думку, показання потерпілої не узгоджуються з показаннями свідків та обвинувачених.
Обвинувачені також зазначають, що їх показання, показання свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , двох малолітніх свідків - ОСОБА_20 та ОСОБА_21 узгоджуються між собою, що ОСОБА_11 після того, як їй повідомили діти, що відбувається бійка, вибігла з павільйону № НОМЕР_2 , підійшла до ОСОБА_15 та потерпілої, і розчепивши останніх, забрала ОСОБА_15 .
При цьому ОСОБА_11 не здійснювала ніяких ударів відносно потерпілої, не відбувалось і висловлювання нецензурною лайкою.
Тому, на їх думку, в діях ОСОБА_11 відсутній склад злочину як за ч.2 ст.296 КК України, так і за ст.125 КК України.
Апелянти ОСОБА_15 , ОСОБА_11 вважають, що показання потерпілої не узгоджуються з показаннями свідків та обвинувачених відносно нанесенні потерпілій 3 ударів коліном ОСОБА_11 , та 5 ударів рукою в область голови Червоною, та, крім того, ОСОБА_13 давала пояснення, що її голова була нагнута до підлоги і вона не бачила хто, скільки, і які саме удари їй наносив.
Окрім того, апелянти зазначають, що показання свідків ОСОБА_12 не узгоджуються з показаннями інших свідків, потерпілою, обвинуваченими, що ОСОБА_15 , перебуваючи у ОСОБА_13 за спиною, тримала її за волосся, а також те, що в цей час ОСОБА_11 вдарила коліном потерпілу ОСОБА_13 .
На думку апелянтів, показання потерпілої не найшли свого підтвердження, та не узгоджуються з показаннями свідків та обвинувачених, висновок експерта №153-НВ/14/171-зн/14 від 20.11.2014 року не конкретизує нанесення ударів потерпілій кожною з обвинувачених.
Як вказано обвинуваченими, в п.6 висновку експерта №171-Зм від 11.09.2014 року зазначено, що забиття м`яких тканин в потиличній області, забиття шийного відділу хребта при оцінці ступеня тяжкості не враховується, оскільки вони оцінюються на підставі суб`єктивних чинників, і не підтверджуються об`єктивними судово-медичними даними, даними рентгенологічних досліджень.
В обох експертних висновках відсутні, на їх думку, вказівки на медичні документи про симптоми, призначення, результати аналізів під час лікування в лікарні потерпілої, на підставі яких експерти зробили висновок про наявність черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку.
Обвинувачені також вважають, що громадський порядок вони не порушували, павільйон та ринок близько 17 год. 30.08.2014 року не працював, нецензурну лайку чули тільки учасники бійки, які самі її вживали, в результаті бійки ніхто не відволікався від своїх справ, а бійка виникла внаслідок особистих неприязних відносин в безлюдному місці.
При таким обставинах ОСОБА_15 вважає, що її дії слід перекваліфікувати з ч.2 ст.296 КК України на ч.2 ст.125 КК України.
Також, обвинувачена ОСОБА_15 позов не визнає, так як вона вважає, що також є постраждалою, оскільки свідок ОСОБА_14 наносили їй удари, а потерпіла тримала її за волосся, стоячи на колінах, спричиняючи фізичний біль, образили її дитину, яка має онкологічну хворобу, і в результаті чого дитина з 30.08.2014 року по 07.09.2014 року захворіла на офорингіт.
Обвинувачена ОСОБА_11 також позов не визнає, та вказує, що не наносила будь-яких тілесних ушкоджень потерпілій, не завдала моральної шкоди, адже навпаки, здійснила дії щодо примирення та закінчення бійки.
Апелянти вважають, що чек на суму 230грн. не може бути прийнятий судом, оскільки дана сума сплачена в благодійний фонд.
Неналежними доказами є чеки, видані ФОП ОСОБА_22 на суму 50грн. та 76,20грн., так як вони не містять печатки, а чек на суму 146грн. виписаний на придбання медикаментів без найменування придбаних ліків.
Також, як вказують апелянти, чеки від 10.09.2014 року на суму 59,13грн., 76,20грн. виписані в день виписки потерпілої з лікарні, а ліки, які зазначені в чеках на суму 609грн., 159,80грн. не вказані в рецептах та призначеннях лікарів.
Крім того, як вказують обвинувачені, всі копії чеків не засвідчені належним чином, мають неточності, не читаються, у зв`язку з чим, на їх думку, у суду під час винесення вироку були відсутні підстави прийняти їх як належний та допустимий доказ, тому на підставі викладеного вони просять відмовити в задоволенні матеріальної шкоди в повному обсязі.
Стосовно моральної шкоди ОСОБА_15 вказує, що бійка відбулася в результаті неправомірних дій потерпілої, та вона теж отримала тілесні ушкодження в результаті неправомірних дій свідка ОСОБА_14 та потерпілої, та також була вимушена звернутись до правоохоронних органів.
Як вказує ОСОБА_11 , на її думку, суд безпідставно не прийняв до уваги показання свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , двох малолітніх свідків обвинувачених, а в основу вироку були покладені показання потерпілої ОСОБА_13 , свідка ОСОБА_14 , які не узгоджуються з показаннями інших свідків та обвинувачених, а також не підтверджується двома експертними висновками, які наявні в матеріалах кримінального провадження.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг обвинувачених, думку обвинувачених та їх захисника, які просили їх задовольнити, думку потерпілої, яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарг, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судові рішення згідно із ст.370 КПК України повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.
Дане рішення суду першої інстанції колегія суддів переглядає відповідно до ст.404 КПК України, тобто, в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_15 в скоєнні ними хуліганства, тобто, грубом порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, вчиненим групою осіб, підтверджується сукупністю доказів, зібраних судом в ході судового слідства в установленому кримінальним процесуальним законодавством порядку, яким надана належна оцінка.
Так, потерпіла ОСОБА_13 у судовому засіданні підтвердила, що обвинувачені 30.08.2014 року скоїли відносно неї хуліганство, побивши її на території Нововодоласького ринку, та заподіявши тілесні ушкодження, які підтверджені судово медичною експертизою.
Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано визнав ці покази потерпілої правдивими, оскільки вони були послідовними та логічними.
Обгрунтовано суд прийшов і до висновку того, що вина обвинувачених підтверджується показами у суді свідків ОСОБА_14 , яка була очевидцем правопорушення обвинуваченими, та свідків ОСОБА_23 і ОСОБА_24 , які підтвердили, що обвинувачені на місці злочину вели себе вкрай агресивно, висловлювалися в адрес потерпілої і всіх, хто був на місці злочину, нецензурною лайкою, не реагуючи на зауваження, відмовлялися виконувати законні вимоги працівників міліції.
Також суд першої інстанції обґрунтовано послався на покази у суді неповнолітніх свідків ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , які у присутності психолога підтвердили, що 30.08.2014 року дійсно, бігаючи по території Нововодоласького ринку, отримали від сторонніх осіб за це зауваження, після чого повідомили своїх матерів, внаслідок чого виникла сварка та бійка.
Суд першої інстанції також обґрунтовано дав оцінку показам у суді свідків ОСОБА_27 , ОСОБА_28 та ОСОБА_29 , вказавши, що ці їхні покази підтверджують факт конфлікту на ринку 30.08.2014 року.
Судом першої інстанції на підтвердження вини ОСОБА_15 та ОСОБА_11 у скоєнні ними хуліганства обґрунтовано визнав допустимими та належними доказами протокол слідчого експерименту за участю потерпілої, та висновки судово-медичної експертизи, яка підтвердила ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, які мались у потерпілої після скоєного відносно неї обвинуваченими хуліганства.
Таким чином, колегія суддів вважає, що всі докази по даному кримінальному провадженню самі по собі є належними та допустимими, а твердження обвинувачених, що їх дії відносно потерпілої бути законними, на думку колегії суддів, направлені на уникнення відповідальності за скоєне.
Суттєвих порушень норм кримінального процесуального законодавства, які б були безумовними підстави нами для скасування вироку суду, колегія суддів не виявила.
Юридична кваліфікація дій обвинувачених ОСОБА_15 та ОСОБА_11 відповідає тому, що було ними скоєно, і є правильною.
Але, при призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_15 і ОСОБА_11 суд першої інстанції не врахував їх особи, наявність у кожної із них малолітніх дітей.
Так, відповідно до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_15 має дитину доньку ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ( а.с.32 т.2) , а ОСОБА_11 доньку ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( а.с.43).
Крім того, суд першої інстанції при призначенні покарання обом обвинуваченим послався на вимоги ст.65 КК України, але проігнорував вимоги ч.3 ст.61 КК України, відповідно до якої «Обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, …»
Санкцією ч.2 ст.296 КК України передбачено покарання у виді обмеження волі, або позбавлення волі.
В даній ситуації суд не вправі перейти до більш м`якого виду покарання, оскільки санкцією статі, за якою притягнуті до відповідальності обвинувачення ОСОБА_15 та ОСОБА_11 , передбачені лише такі покарання, які з огляду на їх стан не можуть бути застосовані.
Відповідно до ст.7 КПК України колегія суддів вважає за необхідне кримінальне провадження закрити, і звільнити ОСОБА_15 та ОСОБА_11 від кримінальної відповідальності.
Такі висновки колегії суддів не суперечать вимогам п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання».
Що ж стосується апеляційних доводів апелянтів, то вони, на думку колегії суддів, не можуть бути задоволені, виходячи з наступного.
Так, вказівка апелянтів про те, що судом не перевірялось, чи є правовстановлюючі документи на торговельні павільйони, які знаходяться на території Нововодоласького ринку, не відноситься до складу злочину, який був вчинений обвинуваченими, тому ці апеляційні доводи самі по собі є незаконними та безпідставними.
Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано дав оцінку усім показам свідків, та вказав, чому одні покази він приймає і вони є достатніми, а другі не приймає.
Також, судом першої інстанції у судовому засіданні було встановлено, що хуліганські дії обвинувачених мали місце у день, час і у місті, яке вказано в обвинувальному акту, тому других даних про об`єктивну сторону злочину суд обґрунтовано не досліджував.
Судом першої інстанції також було встановлено, що обвинувачені для скоєння хуліганства скористались малозначущим приводом дізнатися, хто, на їх думку, образив їх дітей, і цю обставину суд визнав та положив в основу обвинувального вироку.
Крім того, судом обґрунтовано встановлено і вказано, що покази свідків, потерпілої, висновки експертиз, які підтверджують вину обвинувачених у скоєнні ними хуліганства, не суперечать друг другу, а доповнюють, що свідчить про те, що суд першої інстанції постановив законний та обґрунтований вирок.
Не обґрунтованими визнає колегія суддів доводи обвинувачених про те, що їхні дії по відношенню до потерпілої ОСОБА_13 слід кваліфікувати як скоєння правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, оскільки судом першої інстанції у повному обсязі у судовому засіданні було встановлено, що обвинувачені грубо порушили громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, групою осіб.
Не встановлено судом першої інстанції і того, що дії ОСОБА_15 і Чухлатої були спровоковані неправомірними діями потерпілої, і що від цих дій донька Червоної мала загострення хвороби.
Ці вказівки обвинувачених колегія суддів визнає як такими, що направлені на уникнення відповідальності ними за скоєне, а тому вважає їх не законними, та не обґрунтованими.
Тому колегія суддів їхні доводи в частині того, що їх бійки з потерпілою ніхто не бачив і не відволікався від справ, і ця бійка виникла внаслідок особистих неприязних відносин, у безлюдному місті вважає необґрунтованими та надуманими.
Також, не обґрунтованими колегія суддів вважає доводи обвинувачених в частині стягнення з них матеріальної та моральної шкоди, оскільки суд першої інстанції вмотивовано визнав всі збитки, спричинені обвинуваченими потерпілій, обґрунтованими та як такими, що підлягають стягненню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 та апеляційну скаргу зі зміненими доводами ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Нововодолазького районного суду Харківської області від 21.04.2016 року в частині призначеного покарання скасувати.
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , визнаних винними у скоєнні кримінального правопорушення, від покарання, передбаченого ч.2 ст.296 КК України звільнити.
В решті цей вирок залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Головуючий суддя
Судді -