Код суду 233 Справа № 233/3752/16-к
Вирок
Іменем України
10 серпня 2016 року м. Костянтинівка
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Донецьк, громадянина України, на утриманні неповнолітніх дітей не має, має повну середню освіту, не працює, в силу ст. 89 КК України не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України,
19 липня 2016 року, приблизно о 23 годині 00 хвилин, більш точного часу не встановлено, обвинувачений ОСОБА_4 , знаходився на залізничній станції Костянтинівка за адресою: АДРЕСА_2 , де у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, яке знаходиться на території залізничної станції Костянтинівка, а саме: тротуарної плитки з вантажно-розвантажувального тупика № 20. Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, демонтував руками з викладеної тупикової призми вантажно-розвантажувального тупика № 20 станції Костянтинівка плитку тротуарну у кількості 14 шт., загальною вартістю 261,80 грн., що належить СП «Костянтинівська дистанція колії» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» і збирався перенести її частинами до трансформаторної будки, розташованої за огорожею тупика, склавши 9 плиток до сумки, яка була у нього з собою, та почав нести до вказаного місця, а останні 5 плиток залишив біля тупику, щоб повернутися за ними, але в цей час дії ОСОБА_4 були припиненні працівниками поліції. Таким чином, ОСОБА_4 розпорядитись викраденим майном не встиг, тобто не виконав всіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, з причин, незалежних від його волі, оскільки його дії були припинені працівниками поліції.
Таким чином, своїми умисними діями, що виразилися в умисному, незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), обвинувачений ОСОБА_4 скоїв злочин, передбачений ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину в скоєнні інкримінованого злочину визнав в повному обсязі, щиро каявся.
Між представником потерпілого ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 10.08.2016 року була укладена угода про примирення сторін. Згідно з угодою обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, визнав повністю, у скоєному розкаявся та зобов`язався до 30.09.2016 року сплатити на користь СП «Костянтинівська дистанція колії» РФ «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» вартість витрат на відновлення тротуарної плитки в сумі 629,32 коп.
Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди про примирення сторін обвинуваченому ОСОБА_4 буде призначено покарання за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України у виді 120 годин громадських робіт.
Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 468 КПК України у кримінальному провадженні між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена угода про примирення.
Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо злочинів невеликої тяжкості, яким є злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки невиконання зобов`язань, взятих на себе відповідно до угоди про примирення.
Судом встановлено, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України.
Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання у виді 120 годин громадських робіт.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
При дослідженні особи обвинуваченого встановлено, що він є несудимий, на обліках в диспансерах м. Костянтинівка Донецької області не перебуває, офіційно не працює, за місцем проживання характеризується посередньо.
Таким чином, узгоджена міра покарання для обвинуваченого за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, у виді 120 громадських робіт, є достатньою для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів, відповідає загальним засадам призначення покарання.
На підставі наведеного, суд вважає, що укладена угода між представником потерпілого та обвинуваченим відповідає вимогам закону і не порушує законних прав та інтересів сторін.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення між представником потерпілого та обвинуваченим.
Питання про речові докази необхідно вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.
Керуючись ст. ст. 373, 374, 475 КПК України суд, -
Затвердити угоду про примирення між представником потерпілого СП «Костянтинівська дистанція колії» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 від 10.08.2016 року.
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді 120 (ста двадцяти) годин громадських робіт.
Речові докази тротуарну плитку в кількості 14 штук, передану на зберігання ОСОБА_6 відповідно до розписки від 20.07.2016 року, вважати повернутою власнику.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя: