Провадження № 11-кп/780/764/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 35 13.07.2016

УХВАЛА
Іменем України
13 липня 2016 року м. Київ.
Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 квітня 2016 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.1 ст.289, ч.2 ст.289 КК України, -

в с т а н о в и л а:
Вироком Білоцерківського міськрайонноого суду Київської області від 13 квітня 2016 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, за ч.1 ст.289 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, за ч.2 ст. 289 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання ОСОБА_7 у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, з іспитовим строком 3 (три) роки, покладено на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу вироку в закону силу залишено раніше обраний домашній арешт.

Цивільний позов ПАТ «Банк Михайлівський» до ОСОБА_7 задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_7 на користь ПАТ «Банк Михайлівський» матеріальну шкоду в розмірі 7650 (сім тисяч шістсот п`ятдесят) гривень.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_7 задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 6550 (шість тисяч п`ятсот п`ятдесят) гривень 26 копійок та 350 гривень витрат, пов`язаних з проведенням експертного автотоварознавчого дослідження.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_7 залишено без розгляду.

Вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.

Згідно із вироком, кримінальні правопорушення обвинуваченим були вчинені за наступних обставин.

24.09.2015 року близько 22 год. 00 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи біля будинку за №34 по вул. Славіна в м. Біла Церква Київської області, діючи умисно, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом з метою його тимчасового використання, таємно від оточуючих, відчинивши передні двері зі сторони пасажира шляхом підбору ключа, проник до салону автомобіля марки «Nissan Bluebird» д.н.з. НОМЕР_1 , належного ОСОБА_9 та за допомогою цього ж ключа завів двигун і поїхав з місця скоєння злочину. Після незаконного заволодіння вищевказаним автомобілем ОСОБА_7 розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 майнової шкоди на суму 18874,83 грн.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у незаконному заволодінні транспортним засобом, ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 289 КК України.

Крім цього, 04.10.2015 року близько 02 год. 00 хв. ОСОБА_7 перебував біля кафе «Home Cafe» по бул.50-річчя Перемоги, 46 в м. Біла Церква Київської області. В цей час останній помітив розбите скло вказаного кафе та у нього виник умисел вчинити крадіжку майна. З цією метою ОСОБА_7 , продовжуючи свою злочинну діяльність, умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу просунув тулуб через отвір в розбитому склі, проникнувши таким чином до вказаного кафе, звідки вчинив крадіжку сенсорного монітору «Prosiflex TM-8115 G-B», належного потерпілому ОСОБА_10 , вартістю 3000 грн. та зник з місця вчинення злочину. У подальшому ОСОБА_7 розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_10 майнової шкоди на суму 3000 грн.

Своїми умисними діями, що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаній з проникненням у приміщення, ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст. 185 КК Країни.

Також 14.10.2015 близько 14 год. 00 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи біля належного ОСОБА_11 гаражного приміщення № НОМЕР_2 , ряд № НОМЕР_3 , гаражного кооперативу «Зарічанський» по вул. Глибочанська в м. Біла Церква Київської області шляхом зриву навісного замка за допомогою лому, який приніс із собою, відчинив вказане гаражне приміщення. Переконавшись в тому, що всередині знаходяться речі, які можна викрасти, зачинив вказаний гараж на власний навісний замок та вирішив вчинити злочин у нічний час. 14.10.2015 близько 23 год. 00 хв. ОСОБА_7 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, за допомогою ключа відчинив навісний замок гаражного приміщення № НОМЕР_2 , ряд № НОМЕР_3 , гаражного кооперативу «Зарічанський» по вул. Глибочанська в м. Біла Церква Київської області та викрав звідти належне потерпілому ОСОБА_11 майно, а саме зварювальний апарат Дніпро-М вартістю 2500 грн., електролобзик «Phiolent» пмз-600э, серійний номер 95975 вартістю 500 грн., мотопомпу «Kipor KDP 408» вартістю 11 000 грн., котрі переніс до сусіднього гаражного приміщення № НОМЕР_4 , яке належить ОСОБА_7 . В подальшому ОСОБА_7 зачинив гаражне приміщення № НОМЕР_2 та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_11 майнової шкоди на загальну суму 14 000 грн.
Своїми умисними діями, що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно та поєднаній з проникненням у приміщення, ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України.
Крім цього, 20.10.2015 близько 02 год. 18 хв. ОСОБА_7 , продовжуючи свою злочинну діяльність, перебуваючи біля Білоцерківського відділення № 1 ПАТ «Банк Михайлівський» по бул. 50-річчя Перемоги, 62 в м. Біла Церква Київської області, маючи умисел на вчинення крадіжки, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, з корисливих мотивів, умисно, повторно, скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, таємно від оточуючих підійшов до вітражної конструкції кабінету начальника відділення та за допомогою тротуарної плитки, яку тримав у правій руці, розбив скло, внаслідок чого утворився отвір, через який ОСОБА_7 просунув тулуб та викрав ноутбук марки «НР 250 1000м/15», належного ПАТ «Банк Михайлівський», вартістю 3224,54 грн., який знаходився під столом. Після цього ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ПАТ «Банк Михайлівський» майнової шкоди на загальну суму 3224,54 грн.
Своїми умисними діями, що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно та поєднаному з проникненням у приміщення, ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України.
Крім цього, 31.10.2015 близько 02 год. 00 хв. ОСОБА_7 , продовжуючи свою злочинну діяльність, перебуваючи біля будинку за № 8-а по провулку Пролетарському в м. Біла Церква Київської області, діючи умисно, повторно, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом з метою його тимчасового використання, таємно від оточуючих, відчинивши передні двері зі сторони водія шляхом підбору ключа, проник до салону автомобіля марки «Fiat Tipo» д.н.з. НОМЕР_5 , що належить ОСОБА_8 та за допомогою цього ж ключа завів двигун і поїхав з місця скоєння злочину. Після незаконного заволодіння вищевказаним автомобілем ОСОБА_7 розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 майнової шкоди на суму 40068,35 грн.
Своїми умисними діями, що виразилися у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.289 КК України.
В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи вирок в частині правильності кваліфікації дій обвинуваченого, доведеності його вини та не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення зазначає, що вирок суду першої інстанції є незаконним з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.
На думку апелянта, судом при призначенні ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 75 КК України належним чином не було враховано суспільну небезпеку та ступінь тяжкості вчинених останнім кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості та тяжких. Судом першої інстанції не в повній мірі надана оцінка даним про особу обвинуваченого та його ставленню до вчинених кримінальних правопорушень.
Також прокурор вказує на те, що суд першої інстанції не врахував підвищену суспільну небезпеку обвинуваченого для оточуючих, оскільки він скоїв декілька умисних злочинів проти власності, що свідчить про неможливість його виправлення та запобігання вчинення аналогічних злочинів без ізоляції від суспільства.
В зв`язку з цим апелянт просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ч.1 ст. 289 КК України та призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі, за ч.2 ст. 289 КК України призначити покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна, за ч.3 ст. 185 КК України призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі. Відповідно до ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. В решті вирок залишити без змін.
Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити;

обвинуваченого, який проти апеляційної скарги прокурора заперечував та просив відмовити в її задоволенні;

вивчивши матеріали справи, вислухавши учасників судового розгляду в дебатах та обвинуваченого з останнім словом, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Вирок суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_7 та кваліфікації його дій за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 289, ч.2 ст.289, ч.3 ст. 185 КК України, учасниками судового розгляду не оспорюється.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 289, ч.2 ст.289, ч.3 ст. 185 КК України за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджуються наявними доказами в їх сукупності, які досліджувались судом під час судового розгляду.
Згідно ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Суд першої інстанції дослідивши зібрані у справі докази, давши їм належну оцінку та врахувавши ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів, відсутність обставин, що обтяжують покарання, дійшов до обґрунтованого висновку, про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання в межах санкцій інкримінованих йому статтей, а саме за ч 3 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі, за ч.1 ст.289 КК України у виді 3 років позбавлення волі, за ч.2 ст. 289 КК України у виді 5 років позбавлення волі та на підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначив ОСОБА_7 покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На думку колегії суддів указаний строк відбування покарання відповідає ступеню вчинених кримінальних правопорушень із точки зору його справедливості, розумності та достатності, а вирок в цій частині належним чином мотивований.

Відповідно до статті 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі, враховуючи тяжкість злочину, особу винного, та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням.
Всупереч доводам апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування вимог статті 75 КК України відносно ОСОБА_7 , суд першої інстанції при звільненні останнього від відбування покарання з випробуванням дотримався вимог, зазначених у вказаній статті кримінального закону, належним чином обґрунтувавши свій висновок. Зокрема, судом було взято до уваги наявність у обвинуваченого пом`якшуючої його покарання обставини щире каяття і активне сприяння розслідуванню злочину, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а також те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, за місцем проживання характеризується виключно позитивно, під наглядом лікарів нарколога та психіатра не перебуває, що значно знижує суспільну небезпечність особи обвинуваченого ОСОБА_7 .
Доводи, на які прокурор посилається в обґрунтування своїх вимог, а саме на те, що суд при призначенні покарання обвинуваченому достатньою мірою не врахував суспільну небезпеку та ступінь тяжкості вчинених останнім кримінальних правопорушень, не надав оцінки даним про особу обвинуваченого та його ставленню до вчинених кримінальних правопорушень є необґрунтованими, оскільки зазначені обставини були враховані судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження та призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 та не є підставами згідно чинного законодавства, для незастосування до нього ст. 75 КК України.

Посилання апелянта на те, що судом не враховано підвищену суспільну небезпеку обвинуваченого для оточуючих, оскільки він скоїв декілька умисних злочинів проти власності є слушним.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, заслухавши його пояснення, погоджується з висновком суду першої інстанції про можливість виправлення ОСОБА_7 без його ізоляції від суспільства, оскільки ОСОБА_7 є особою молодого віку, ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, не судимий, за місцем проживання характеризується виключно позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, після затримання активно сприяв розкриттю вчинених ним злочинів, щиро розкаявся, свою вину визнав, в добровільному порядку відшкодував значну частину завданих кримінальними правопорушеннями матеріальних збитків, позицію потерпілих, а також те, що обвинувачений проживає разом з батьками, які здійснюють за ним нагляд.
Крім того, покладення судом на обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язків, передбачених статтею 76 КК України, сприятиме контролю за його поведінкою в період іспитового строку з метою встановлення факту його виправлення.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість ухваленого судом вироку щодо ОСОБА_7 , а також про безпідставність доводів апеляційної скарги прокурора.
Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду Київської області;-

ухвалила :
Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 квітня 2016 року, ухвалений відносно ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4