Справа № 183/5920/15
№ 1-кп/183/133/16
В И Р О К
іменем України
11 травня 2016 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретаря - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000323 відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомиргород Кіровоградської області, громадянина України, одруженого, з вищою освітою, солдата військової частини НОМЕР_1 , не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчинені злочину передбаченого ч. 1 ст. 425 КК України, -
в с т а н о в и в:
25 листопада 2013 року старшого лейтенанта ОСОБА_4 наказом № 257 (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 призначено на посаду помічника командира 2 парашутно-десантного батальйону з оперативного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 .
За наведених обставин, старший лейтенант ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем відповідно до вимог ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, зобов`язаний берегти державне майно та виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.
Згідно п. 1.3 наказу Міністра оборони України від 29 червня 2005 року № 359 «Про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України», командири (керівники) завжди повинні мати точні дані про наявність і стан зброї та боєприпасів, зобов`язані забезпечити належний порядок їх охорони, обліку, зберігання і використання, який унеможливлював би втрати та крадіжки.

Помічник командира 2 парашутно-десантного батальйону з оперативного забезпечення старший лейтенант ОСОБА_4 , згідно накладних № 162/Т та 266/Т 13 березня 2014 та 27 березня 2014, відповідно, отримав на особовий склад зведеної роти 2 парашутно-десантного батальйону, зі складу ракетно-артилерійського озброєння військової частини НОМЕР_1 на відповідальне зберігання, стрілецьку зброю серед якої були АКС-74 № НОМЕР_2 , АКС-74 № НОМЕР_3 , АКС-74 № НОМЕР_4 , АКС-74 № НОМЕР_5 , АКС-74 № НОМЕР_6 , АКС-74 № НОМЕР_7 , АКС-74 № НОМЕР_8 , АКС-74 № НОМЕР_9 , АКС-74 № НОМЕР_10 , АКС-74 № НОМЕР_11 , РПКС - 74 № НОМЕР_12 , для подальшого її закріплення за військовослужбовцями підрозділу та організації зберігання. Зброя згідно відомості закріплення зброї була закріплена за особовим складом зведеного підрозділу, про що зроблено відповідні відмітки у військових квитках військовослужбовців.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 місце для зберігання вказаної зброї було визначено в кімнаті зберігання зброї та боєприпасів 4 парашутнодесантної роти військової частини НОМЕР_1 , де вона й зберігалася до 5 червня 2014 року у АДРЕСА_2 та за забезпечення збереження якої у вищевказаній кімнаті зберігання зброї відповідав ОСОБА_4 .

З 06 червня 2014 року, всупереч наказу командира військової частини НОМЕР_1 , розпорядженням старшого лейтенанта ОСОБА_5 , вищевказана зброя в ящиках була переміщена в кімнату зберігання зброї 8 парашутно - десантної роти (казарма 2 парашутно - десантного батальйону), особовий склад якої на той період був залучений до виконання завдань у зоні АТО. У зв`язку із викладеним зброя під охорону добового наряду не здавалась.

13 червня 2014 року, старший лейтенант ОСОБА_4 вибув для виконання завдань у зону проведення АТО. При цьому передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, легковажно розраховуючи на їх відвернення, у порушення пункту 1.3 наказу Міністра оборони України від 29 червня 2005 року № 359 «Про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України», належний порядок охорони зброї не забезпечив, відповідальних за видачу зброї старший лейтенант ОСОБА_4 не призначив, та на склади РАО вищевказану зброю не здав, при цьому, ключі від ящиків зі зброєю залишив у легкодоступному місці кімнаті казарми 2 парашутно-десантного батальйону.

09 жовтня 2014 року, прибувши до військової частини НОМЕР_1 , старший лейтенант ОСОБА_4 виявив, що кімната зберігання зброї відчинена, при цьому зброя в комплекті, а саме - АКС-74 № НОМЕР_2 , АКС-74 № НОМЕР_3 , АКС-74 № НОМЕР_4 , АКС-74 № НОМЕР_5 , АКС-74 № НОМЕР_6 , АКС-74 № НОМЕР_7 , АКС-74 № НОМЕР_8 , АКС-74 № НОМЕР_9 , АКС-74 № НОМЕР_10 , АКС-74 № НОМЕР_11 , РПКС - 74 № НОМЕР_12 в ящиках та інших кімнатах зберігання зброї 2 парашутно-десантного батальйону відсутня.

Таким чином, у період з 13 червня 2014 року по 09 жовтня 2014 року старший лейтенант ОСОБА_5 , внаслідок невиконання наведених вище вимог нормативних документів, а також службових обов`язків через недбале ставлення до військової служби втратив ввірену для службового користування зброю АКС-74 № НОМЕР_2 , АКС-74 № НОМЕР_3 , АКС-74 № НОМЕР_4 , АКС-74 № НОМЕР_5 , АКС-74 № НОМЕР_6 , АКС-74 № НОМЕР_7 , АКС-74 № НОМЕР_8 , АКС-74 № НОМЕР_9 , АКС-74 № НОМЕР_10 , АКС-74 № НОМЕР_11 , РПКС - 74 № НОМЕР_12 , що заподіяло істотну шкоду у виді втрати зброї підрозділу, підриву його боєздатності та авторитету ЗСУ.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 показав, що обставини викладені в обвинувальному акті не оспорює та повністю їх підтверджує. У скоєному щиро кається.
В судовому засіданні учасники судового розгляду не оспорювали обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення, тому суд вважає не доцільним досліджувати докази.
У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.
Суд вважає встановленою вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним злочину передбаченого ч. 1 ст. 425 КК України недбале ставлення військової службової особи до служби, що заподіяло істотну шкоду.
Обставинами, які пом`якшують покарання суд визнає - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, прийняття участі в проведенні антитерористичної операції на сході країни.

Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.
При цьому, суд вважає, що щире каяття обвинуваченого, в даній ситуації, ґрунтується на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки і характеризується щирим осудом цієї поведінки, визнанням своєї провини, бажанням виправити ситуацію, а також готовністю нести кримінальну відповідальність.
Тому, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, враховуючи те, що ОСОБА_4 вину визнав повністю, за місцем служби характеризується задовільно, раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину 2013 року народження, бажає продовжувати службу у лавах Збройних Сил України, разом з обставинами, які пом`якшують покарання, дає суду підстави для призначення ОСОБА_4 покарання у виді штрафу на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374 КПК України, суд,-
у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 425 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу на користь держави у розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 1 020 гривень.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області - протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1