Копія
Провадження № 1-0-678-1/16
№ 678/1/14-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2016 року смт. Летичів

Летичівський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4

засудженої ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Летичів заяву ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Винниківці Літинського району Вінницької області, жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з вищою освітою, пенсіонера, про перегляд вироку Летичівського районного суду Хмельницької області від 23 вересня 2004 року за нововиявленими обставинами,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 звернулася до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Летичівського районного суду Хмельницької області від 23 вересня 2004 року яким її засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126 КК України до штрафу в сумі 530 грн. за ст. 125 ч. 1 КК України та 520 грн. за ст. 126 ч. 1 КК України, відповідно до ст. 70 КК України їй призначене остаточне покарання у виді штрафу в сумі 550 грн. у дохід дежави.
В судовому засіданні ОСОБА_5 пояснила, що при розгляді кримінальної справи в 2004 році суду не було відомо ряд обставин, зокрема те, що потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , представник потерпілих ОСОБА_9 та свідки дали суду неправдиві покази, щодо спричинення нею тілесних ушкоджень потерпілим так як вони були надані під тиском з боку колишнього директора Головчинецької школи-інтернату ОСОБА_10 в результаті чого її засуджено за заподіяння потерпілим легких тілесних ушкоджень..
Однак, встановлені в судовому рішенні обставини не відповідають дійсності з тих підстав, що працюючи на посаді вихователя Головчинецької школи-інтернату вона о 07 год. 27 лютого 2004 року після підйому учнів тілесних ушкоджень потерпілим не спричиняла, а потерпілими вона оговорена на вимогу колишнього директора школи-інтернату ОСОБА_10 .. Тому вихованці дали неправдиві покази які були підставою щодо її звинувачення у вчиненні зазначених злочинів пов`язаних із спричиненням неповнолітнім вихованцям тілесних ушкоджень, а саме у побитті двох дівчаток ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ..
Причиною її звинувачення явилася конфліктна ситуація, яка склалася у неї із директором Головчинецької школи-інтернат ОСОБА_10 , який на її думку зловживав своїм службовим становищем, допускав негідну поведінку в школі-інтернаті відносно вихованців та вчителів, про що вона неодноразово скаржилася у різні державні органи і тому він, з метою її звільнення, сфабрикував ситуацію щодо побиття нею ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ..
Тому, досудове слідство у 2004 році і судовий розгляд проводились поверхнево, не було допитано усіх осіб, а допитані діти (лише дівчатка) були завчасно підготовлені говорити неправду про побиття нею дітей.
Враховуючи вказані обставини, посилаючись на те, що свідками, потерпілими були дані завідомо неправдиві показання, які були враховані при постановленні вироку, тому відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 459 КПК України просить скасувати за нововиявленими обставинами вирок Летичівського районного суду Хмельницької області від 23 вересня 2004 року, яким її засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України та ч. 1 ст. 126 КК України та ухвалити новий вирок, яким її, ОСОБА_5 , виправдати, оскільки будь-яких тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вона не наносила.
Прокурор зазначив, що вирок Летичівського районного суду Хмельницької області від 23 вересня 2004 року є законним та справедливим, винесений у відповідності із вимогами КПК України (в редакції 1960 року), який діяв на час скоєння ОСОБА_5 злочину, в ході досудового слідства було зібрано достатньо доказів шляхом допиту потерпілих, свідків, проведенням експертиз та інших слідчих дій, які підтвердили вину ОСОБА_5 у скоєнні зазначених злочинів, що дало суду можливість об`єктивно, повно та всебічно дослідити обставини, викладені в обвинувальному висновку та прийняти обґрунтоване, законне рішення щодо винуватості ОСОБА_5 у вчинених злочинах, тому вирок скасуванню не підлягає.
При цьому зазначив, що ОСОБА_5 протягом тривалого часу після винесення вироку неодноразово зверталася до правоохоронних органів із скаргами на незаконність її притягнення до кримінальної відповідальності, на дачу неправдивих показів потерпілими, свідками.
Вказані звернення неодноразово перевірялися відповідно до вимог чинного (на час звернення) процесуального законодавства та приймалися обґрунтовані рішення, згідно яких підстав для притягнення потерпілих, свідків до кримінальної відповідальності щодо дачі ними завідомо неправдивих показів встановлено небуло. А також, не виявлено підстав, передбачених ст.400-5 КПК України ( в редакції 1960 р.) щодо перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами.
16.01.2009 року постановою прокурора Летичівського району відмовлено в перегляді вироку Летичівського районного суду від 23.09.2004 р. відносно ОСОБА_5 в порядку виключного провадження за нововиявленими обставинами, яка не оскаржувалася та не скасовувалася.
Матеріали кримінальної справи та перевірок, проведених правоохоронними органами, не містять будь-яких даних, що свідчать про невинуватість ОСОБА_5 у вчиненні нею зазначених злочинів.
В судових засіданнях ОСОБА_5 не надала доказів своєї невинуватості, тому, у задоволенні заяви ОСОБА_5 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами слід відмовити.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 підтвердили раніше дані ними покази щодо вчинення ОСОБА_5 злочинів відносно неповнолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_8 і тому рахують, що ОСОБА_5 законно понесла покарання за вчинені нею діяння.
Свідок ОСОБА_13 суду показав, що про події що відбулися 27 лютого 2004 року на даний час не пам`ятає, оскільки минуло багато часу. Про те, що ОСОБА_5 побила ОСОБА_7 та ОСОБА_8 чув, але очевидцем не був.
Під час допиту на досудовому слідстві та під час судового розгляду тиску на нього ніхто не чинив.
Потерпіла ОСОБА_7 суду показала, що ОСОБА_5 ніколи її не била.
Раніше дані покази на досудовому слідстві та в судовому засіданні під час розгляду справи про обвинувачення ОСОБА_5 та при перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами за заявою ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_5 її била були дані нею у зв`язку із залякуванням її директором школи-інтернату ОСОБА_10 , якого вона боялася.
Тілесні ушкодження, які у неї були виявлені, вона отримала напередодні від поштовху однокласника ОСОБА_14 при падінні на стілець.
Потерпіла ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилася, судом вжито усіх можливих заходів з метою її належного повідомлення про розгляд справи. Ніхто з учасників судового розгляду не заперечував щодо проведення судового розгляду у її відсутність. Крім того, заяви ОСОБА_5 про можливе перебування ОСОБА_8 перевірялися, однак в зазначених місцях ОСОБА_8 не проживає та не перебуває.
Відповідно до ч. 1 ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами, а саме за завідомо неправдивими показими свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого на яких ґрунтується вирок.
Нововиявлені обставини - це встановлені розслідуванням або вироком суду, що набрав законної сили, і викладені у заяві учасників судового провадження юридичні факти, які знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування у кримінальній справі і спростовують їх через попередню невідомість та істотність висновків, що містяться у вироку, ухвалі, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності.

Аналіз правових норм та практики їх застосування Верховним судом та Європейським судом дає підстави зробити висновок, що нововиявлені обставини, як штучне створення або підроблення доказів, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, повинні бути установлені вироком суду, а при неможливості його постановлення - матеріалами розслідування. Поновленню справи за такими нововиявленими обставинами обов`язково повинно передувати притягнення до кримінальної відповідальності й засудження осіб, винних у штучному створенні або підробленні доказів, у дачі свідомо неправдивих показань свідками, потерпілими.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Згідно ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
У ст. 94 КПК України вказано, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Вироком Летичівського районного суду Хмельницької області від 23 вересня 2004 року ОСОБА_5 визнано винною в тому, що 27 лютого 2004 року в 07 год. вона, при виконанні трудових обов`язків вихователя Головчинецької загальноосвітньої школи-інтернату, під час ранкового підйому учнів даної школи-інтернату, навмисно нанесла удар рукою в бокову поверхню шиї ближче до задньої поверхні малолітній ОСОБА_7 , 1992 року народження, заподіявши легке тілесне ушкодження, та смикнула за волосся малолітню ОСОБА_8 , 1992 року народження, завдавши їй фізичного болю та засуджено за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126 КК України і призначено покарання: за ч. 1 ст. 125 КК України 530 грн. штрафу, за ч. 1 ст. 126 КК України 520 грн. штрафу. Відповідно до ст. 70 КК України остаточне покарання призначено у виді 550 грн. штрафу в дохід держави.
Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 24 листопада 2004 року вирок Летичівського районного суду від 23 вересня 2004 року щодо ОСОБА_5 залишено без зміни, а апеляцію прокурора, представника потерпілих і засудженої без задоволення.
Постановою Летичівського районного суду Хмельницької області від 15 лютого 2007 року ОСОБА_5 в задоволенні клопотання про відновлення пропущеного строку на касаційне оскарження відмовлено і вказана постанова суду не оскаржувалась.
Висновком про припинення провадження із заявником, затверджений прокурором Летичівського району 15 січня 2006 року, наглядове провадження № 0002-06, вбачається, що від ОСОБА_5 неодноразово надходили звернення про оскарження вироку Летичівського районного суду від 23 вересня 2004 року та про факти застосування фізичного насильства вчителями Головчинецької загальноосвітньої школи-інтернату.
Причиною надходження скарг є особисті неприязні відносини, що склалися між ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , а також засудження ОСОБА_5 за спричинення тілесних ушкоджень учням Головчинецької ЗОШ-інтернату. Наведені в заявах ОСОБА_5 факти неодноразово перевірялись прокуратурою, але не знайшли свого підтвердження.
Відповідно до матеріалів наглядового провадження № 0911-07, 19 квітня 2007 року помічником прокурора Летичівського району винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у зв`язку з відсутністю в їх діях складів злочинів, передбачених ст.ст. 364, 365, 386 КК України. Так, матеріалами перевірки було встановлено, що під час розслідування справи відносно ОСОБА_5 на потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ніякого тиску та примушування до дачі неправдивих показань шляхом підкупу чи погроз з боку директора школи-інтернату ОСОБА_10 та завуча ОСОБА_11 не було, що також підтвердилося показами ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 .. Інших обставин, які б свідчили про примушування ОСОБА_10 та ОСОБА_11 до дачі неправдивих показів, перевіркою встановлено не було.
Відповідно до матеріалів наглядового провадження № 0922-07 проводилася перевірка за заявою ОСОБА_5 по факту вчинення тиску директором Головчинецької ЗОШ-інтернату ОСОБА_10 та завучем ОСОБА_11 на працівників ЗОШ при підписанні звернень, які дискредитують ОСОБА_5 , як педагога. В ході перевірки працівники Головчинецької ЗОШ-інтернату пояснили, що за підписання звернень від 23 грудня 2003 року, 29 червня 2004 року та інших, які адресувалися правоохоронним органам, стосовно неналежного виконання ОСОБА_5 обов`язків вихователя та побиття учнів інтернату на них ніхто будь-якого тиску зі сторони ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не здійснювалося, а звернення вони підписували добровільно. За результатами розгляду заяви постановою помічника прокурора Летичівського району від 17 грудня 2007 року в порушенні кримінальної справи відносно бувшого директора Головчинецької ЗОШ-інтернату ОСОБА_10 та завуча ОСОБА_11 відмовлено за відсутністю в їх діях ознак злочинів, передбачених ст.ст. 364, 365 КК України.
За результатами перевірки заяв ОСОБА_5 про дачу свідками та потерпілими неправдивих показів в суді щодо неї під час притягнення її до кримінальної відповідальності, ДІМ Летичівського РВ УМВС України була винесена постанова від 15 жовтня 2008 року про відмову в порушенні кримінальної справи за ст. 384 КК України на підставі п. 2 ст. 6 КПК України за відсутності в їх діянні складу злочину, оскільки свідки та потерпілі заперечували будь-який тиск на них при дачі ними свідчень як в суді так і під час досудового слідства.
Вказана постанова у встановленому законом порядку не оскаржувалася та не скасована, що свідчить про відповідність встановлених в даній постанові обставин щодо відсутності дачі потерпілими та свідками неправдивих показів в ході досудового та судового розгляду кримінальної справи відносно ОСОБА_5 .. Законність вказаної постанови та відсутність підстав для її скасування підтверджується висновком прокурора Летичівського району, про що ОСОБА_5 була повідомлена листом від 11 листопада 2008 року.
17 листопада 2008 року ОСОБА_5 звернулася в прокуратуру Хмельницької області із клопотанням про порушення питання щодо перегляду вироку Летичівського районного суду від 23 вересня 2004 року в порядку виключного провадження у зв`язку з нововиявленими обставинами. В ході проведеного розслідування були допитані свідки та потерпілі, які дали покази, аналогічні показам дані ними під час досудового слідства та судового розгляду у 2004 році, тому постановою прокурора Летичівського району від 16 січня 2009 року на підставі ст.ст. 130, 400-8 КПК України (в редакції 1960 року) ОСОБА_5 відмовлено в перегляді вироку Летичівського районного суду від 23 вересня 2004 року по її обвинуваченню у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126 КК України в порядку виключного провадження за нововиявленими обставинам, про що 16.01.2009 року було повідомлено заявницю ОСОБА_5 , якою вказана постанова не оскаржувалася та вищестоящою прокуратурою не скасовувалася.
Посилання ОСОБА_5 щодо її невинуватості, яке могло бути зазначене у звернені колишнього директора Головчинецької школи-інтренату ОСОБА_15 у державні органи спростовується відповіддю т.в.о. заступника голови-керівника апарату Хмельницької обласної адміністрації ОСОБА_16 , в якому заначається, що таке звернення від ОСОБА_15 не надходило. (наглядове провадження 127-04 по к/с № 11/3557, а.с. 99)
Покази потерпілої ОСОБА_7 суд оцінює критично, оскільки під час її допитів та в судовому засіданні вона постійно змінювала свої покази щодо отримання нею тілесних ушкоджень, при цьому не зазначала, при яких обставинах вона отримала тілесні ушкодження нанесені ОСОБА_14 ..
Вказані покази не узгоджуються із матеріалами досудового слідства, судового розгляду та додаткових перевірок, проведених працівниками правоохоронних органів за скаргами ОСОБА_5 та протиріччять висновку судово-медичної експертизи щодо механізму та часу отримання тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_7 .
Крім того, судом враховується, що в ході досудового та судового слідства покази неповнолітні потерпілі давали в присутності належних представників, в тому числі своїх близьких родичів, які і були ініціаторами встановлення факту спричинення потерпілим тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , а по досягненню потерпілими повноліття їм роз`яснювалися вимоги кримінального законодавства щодо відповідальності за відмову та дачу завідомо неправдивих показань, що дає суду можливість зробити висновок, що покази, дані потерпілими були правдивими і відповідали фактичним обставинам справи.
Разом з тим, безпосередньо у вироку Летичівського районного суду Хмельницької області від 23 вересня 2004 року вказано, що із показів представників потерпілих ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_22 вбачається, що 27 лютого 2004 року о 07 год. ОСОБА_5 , яка працювала вихователем Головчинецької ЗОШ-інтернату, під час ранкового підйому учнів, вдарила рукою ОСОБА_7 по шиї з правої сторони та смикнула за коси ОСОБА_8 , від болю діти плакали, що було підтверджено показами потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ..
Апеляційний суд, переглядаючи вказане судове рішення, в ухвалі від 24 листопада 2004 року вказав, що покази потерпілої ОСОБА_7 про нанесення їй удару рукою по шиї ОСОБА_5 та про смикання за коси ОСОБА_8 повністю підтвердили свідки неповнолітні вихованці інтернату ОСОБА_19 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 . Покази цих потерпілих і свідків послідовні, внутрішньо узгоджені між собою, тому у суда немає підстав ставити їх під сумнів. Покази своїх дітей підтвердили їх матері ОСОБА_17 і ОСОБА_18 , педагоги і керівництво школи-інтернату ОСОБА_21 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 пояснили, що діти були перелякані, самостійно звернулися до адміністрації і педагогів за захистом.
Таким чином, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами кримінального провадження докази в їх сукупності суд вважає, що ОСОБА_5 не довела наявність нововиявлених обставин для перегляду вироку Летичівського районного суду Хмельницької області від 23 вересня 2004 року, надані нею на підтвердження нововиявлених обставин докази не спростовують її вини у вчиненні тих злочинів, за які вона була засуджена.
Крім того, з матеріалів кримінальної справи вбачається, що показання потерпілих, свідків, письмові докази були досліджені судом у сукупності з іншими доказами та їм була надана належна правова оцінка при постановленні судових рішень судами двох інстанцій.
За таких обставин факти, зазначені у заяві ОСОБА_5 , суд не може розцінювати як нововиявлені обставини (завідомо неправдиві показання свідків, потерпілих на яких ґрунтується вирок), так як обставини щодо дачі завідомо неправдивих показів не встановлені вироком суду, який набрав законної сили, а тому її заяву необхідно залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 459-467, 395 КПК України,
ПОСТАНОВИВ:
Заяву ОСОБА_5 про перегляд вироку Летичівського районного суду Хмельницької області від 23 вересня 2004 року за нововиявленими обставинами залишити без задоволення.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Апеляційного суду Хмельницької області через Летичівський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: підпис ОСОБА_1

Суддя Летичівського

районного суду ОСОБА_1