Справа № 489/5346/16-к
кримінальне провадження
№1-кс/489/967/16
УХВАЛА
16 листопада 2016 р. м. Миколаїв
Слідчий суддя Ленінський районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю прокурора ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна,

ВСТАНОВИВ:
14.10.2016 р. Інгульським ВП ГУНП в Миколаївській області були зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під № 0005626відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Слідчий СВ Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на автомобіль ВАЗ 2107, д/н НОМЕР_1 , з метою забезпечення його збереження в якості речового доказу.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п.1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, в тому числі, збереження речових доказів. У цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами відповідно до ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, 02.11.2016 р. в ході проведення санкціонованого обшуку автомобіля ВАЗ 2107, д/н НОМЕР_1 , зазначений автомобіль було вилучено та визнано речовим доказом, як знаряддя вчинення злочину.

З огляду на вищезазначені обставини, надані за матеріалами клопотання докази, в їх сукупності, а також на те, що слідчим у клопотанні та під час його розгляду доведено необхідність накладення арешту на зазначене в клопотанні майно, оскільки в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, слідчий суддя з метою збереження речового доказу у кримінальному провадженні, розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також враховуючи правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, вважає наявними підстави для накладення арешту на автомобіль ВАЗ 2107, д/н НОМЕР_1 .

Керуючись ст.ст. 167, 170, 172, 173 Кримінального процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль ВАЗ 2107, д/н НОМЕР_1 , який за даними свідоцтва про реєстрацію ТЗ належить ОСОБА_5 , з тимчасовим позбавленням можливості користуватись та розпоряджатися ним, а також відчужувати, до скасування арешту майна у встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України порядку.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим та може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя