Справа № 592/8148/16-к
Провадження № 1-м/592/10/16

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 вересня 2016 року м.Суми
Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю :
секретаря- ОСОБА_2 ,
прокурора- ОСОБА_3 ,
захисників- ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
особи , відносно якої вирішується питання про продовження строку тримання під вартою (екстрадиційний арешт),- ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми кримінальну справу за клопотанням прокурора Сумської області про продовження строку тримання під вартою (екстрадиційний арешт) ,-
В С Т А Н О В И В :
05.09.2016 року до суду надійшло зазначене клопотання , згідно якого прокурор просить продовжити строк тримання під вартою (екстрадицій нийарешт) громадянину Російської Федерації ОСОБА_6 , що народився у м. Тірніауз, Кабардино-Балкарської республіки Російської Федераці, до рішення Генеральною прокуратурою питання про його видачу і фактичну передачу компетентним органам Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за скоєне правопорушення , передбачене ст.. 205 ч.3 КК Російської Федерації строком на 60 днів , починаючи з 10.09.2016р..
У клопотанні та доданих матеріалах зазначається, що ОСОБА_6 розшукується за скоєння злочину, передбаченого ч. 3 ст. 205 КК РФ ( тероризм, тобто скоєння вибуху, що створює небезпеку загибелі людей, спричинення значної майнової шкоди, усунення населення, що скоєне організованою групою, та спричинило загибель людей, а також інші тяжкі наслідки).
09.10.2013 року Шевченківським районним судом м. Києва до нього було застосовано тимчасовий арешт.
Разом с тим 12.10.2013 року ОСОБА_6 було оголошено про підозру у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 332, ч. 4 ст. 358 КК України. Вироком Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 13.11.2014 року його визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 332 ч. 2, 358 ч. 4 КК України , та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією на користь держави грошових коштів у сумі 1100 доларів США. Вирок суду набрав законної сили 24.02.2015 року.
Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 09.11.2015р. , відповідно до ст.. 6 Закону України «Про амністію в 2014 році» ОСОБА_6 скорочено на половину не відбута частина покарання за вироком Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 13.11.2014р..
13.07.2016о. ОСОБА_6 звільнений з -під варти за відбуттям строку покарання.
Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 14.07.2016р. ОСОБА_6 застосована міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) строком на 60 днів . На даний час ОСОБА_6 тримується в Сумському слідчому ізоляторі Управління Державної пенітенціарної служби України в Сумській області.
Відповідно до вимог ст.. 587 КПК України Генеральна прокуратура України 04.04.2014р. доручила прокуратурі Сумської області проведення екстрадиційної перевірки відносно ОСОБА_6 ..
Прокуратурою Сумської області встановлено наступне.
Кримінальне правопорушення, передбачене ст.. 205 ч.3 КК РФ, відповідає кримінальному правопорушенню, передбаченому ст.. 258 ч.3 КК України , за яке передбачене покарання у виді позбавленням волі строком від 10 до 15 років або довічним позбавленням волі, і відповідно до ст.. 12 ч.5 КК України є особове тяжким злочином зі строком притягнення особи до кримінальної відповідальності 15 років ( п.п ч.1 ст. 49 КК України).
Крім того , відповідно до ч.2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється , якщо особа , що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з» явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності , якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.
В той же час, відповідно до ч.4 ст. 49 КК України питання застосування давності до особи, яка вчинила особо тяжке кримінальне правопорушення, за яке законом може бути призначене довічне позбавлення волі , вирішується судом.
Таким чином , передбачений ст.. 49 КК України строк давності притягнення особи до кримінальної відповідальності за вищезазначене правопорушення не закінчився.
Разом з тим , відповідно до постанови старшого слідчого Головного слідчого управління СУ РФ по Північно-Кавказькому федеральному округу ОСОБА_7 від 28.10.2013р. , ОСОБА_6 звинувачується у вчиненні двох епізодів терористичних актів , що мали місце 24.03.2001р. в м. Мінеральні Води і поблизу а. Адиге-Хабль Адине-Хабльского району Карачаєво-Черкеської Республіки.
За дії , передбачені ч.3 ст. 205 КК РФ , передбачене покарання строком від 10 до 20 років ,тобто відповідно з ч.5 ст. 15 КК РФ відноситься до особливо тяжких злочинів зі строком давності притягнення до кримінальної відповідальності 15 років (п. «г» ч.1 ст. 78 УК РФ).
Тобто , 24.03.2016р. закінчуються передбачені російським законодавством строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності.
В той же час, відповідно до ч.3 ст. 78 КК РФ перебіг давності зупиняється, якщо особа ,що вчинила злочин, ухиляється від слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з моменту затримання указаної особи або з» явлення особи із зізнанням. Тобто продовж строку давності притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності відновлено з дати його затримання на території України, а саме з 07.10.2013р..
Таким чином , плин строку давності починається з 24.03.2001 р. і зупинено 01.06.2001р. у зв`язку з оголошенням ОСОБА_8 у розшук. З урахуванням дати затримання ( 07.10.2013р.) , строк давності притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за с.3 ст. 205 КК України , відповідно до ч.3 ст. 78 КК РФ, закінчується 07.07.2028р..
З урахуванням висновків Управління Державної міграційної служби України в Сумській області від 20.01.2016р., ОСОБА_6 зареєстрованим або знятим з реєстраційного обліку не значиться. В картотеці осіб, які придбали , прийняли, або підтвердили належність до громадянства України не значиться.
Крім того, під час проведення екстрадиційної перевірки в обов`язковому порядку перевіряється питання про наявність статусу біженця у ОСОБА_6 ..
Відповідно з ч.14 п.4 Положення про Державну міграційну службу України , затвердженою постановою КМУ від 20.08.2014р. № 360 , Державна міграційна служба України , приймає рішення про визнання іноземців і осіб без громадянства біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.
Встановлено , що 25.11.2013р. ОСОБА_8 звернувся ДМС України із заявою про визнання його біженцем. 21.01.2014р. прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання про визнання біженцем.
Рішенням ДМС від 18.08.2014р. ОСОБА_6 відмовлено в визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту..
22.09.2014р. ОСОБА_6 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до ДМС України про визнання противоправним та скасування рішення від 18.08.2014р..
Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.11.2014р. в задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено. Однак , постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 03.02.2015р. постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.11.2014р. скасовано і зобов`язано ДМС України повторно розглянути питання ОСОБА_6
07.09.2015р. ДМС України прийняла повторно рішення про відмову щодо визнання ОСОБА_6 біженцем чи особою, яка потребує додаткового захисту.
Не погодившись з зазначеним рішенням ДМС , ОСОБА_6 повторно звернувся до суду з позовом до Окружного адміністративного суду м. Києва про визнання противоправним та скасування зазначеного рішення.
Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.02.2016р. рішення ДМС України від 07.09.2015р. скасовано і зобов`язано ДМС повторно розглянути заяву ОСОБА_6 про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, яка постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.06.2016р. залишена без змін. 15.07.2016р. ВАСУ по справі відкрито касаційне провадження, і станом на 05.09.2016р. рішення по справі не прийняте.
Відповідно до ст.. 590 ч.4 КПК України рішення про видачу особи (екстрадиція) не може бути прийняте , якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, або скористалась відповідно до законодавства правом на оскарження рішення відповідно зазначених статусів, до закінчення розгляду заяви в порядку, встановленому законодавством України.
Тому Генеральна прокуратура України станом на 05.09.2016р. позбавлена можливості прийняти рішення по суті запиту РФ про видачу ОСОБА_6 ..
Зазначені обставини є підставою для подальшого утримання ОСОБА_6 під вартою, так як тільки наявність запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може забезпечити його фактичну передачу компетентним органам РФ після прийняття рішення про його видачу.
Обставин , які можуть бути підставою для звільнення ОСОБА_8 з-під варти не встановлено.
Під час перевірки не встановлено даних про причетність зазначеної особи до вчинення правопорушення на території України, крім тих, за які він відбув покарання.
Запити інших держав про видачу ОСОБА_6 не надходили.
Згідно медичної довідки слідчого ізолятору УДПтС України в Сумській області ОСОБА_9 перебуває на диспансерному обліку. На даний час термінової госпіталізації не потребує.
Надане в Генеральну прокуратуру України клопотання російської сторони про екстрадицію ОСОБА_6 оформлено в повній відповідності з вимогами Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року і Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року, якими врегульовані взаємовідносини між Україною і Російською Федерацією з питань екстрадиції та відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства України.
Генеральною прокуратурою Російської Федерації дано гарантії, що ОСОБА_6 будуть надані всі можливості для захисту, в тому числі допомога адвокатів, він не буде зазнавати тортур, жорстоких, нелюдських, що принижують гідність, видів поводження чи покарання (ст.3 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод, а також відповідні конвенції ООН, Ради Європи і протоколи до них). За діяння інкриміноване ОСОБА_6 смертна кара не передбачене.
Відповідно до ст. 1 Європейської конвенції про видачу правопорушників1957 року і ст. 56 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року, Договірні Сторони зобов`язуються видавати одна одній осіб, які перебувають на їх території, з урахуванням положень і умов, викладених в Конвенції, для притягнення до кримінальної відповідальності або для приведення вироку до виконання.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року, ч. 2 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року, видача правопорушників проводиться в зв`язку з правопорушеннями, які караються за законами запитуючої Сторони та запитуваної Сторони позбавленням волі або згідно з постановою про тримання під вартою на максимальний строк не менше одного року або більш суворим покаранням.
Україна, ратифікувавши Законами України від 16.01.1998 №43 / 98ВР і 10.11.1994 №240 / 94-ВР вищевказані міжнародні договори, взяла на себе зобов`язання визнавати і виконувати в повному обсязі викладені в них норми.
Дане рішення відповідає ч. 1 ст. 9 Конституції України, згідно з якою чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Тому частиною 2 ст. 19 Закону України від 29.06.2004 «Про міжнародні договори України» визначено, що в разі, якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому законом порядку, передбачені інші правила, ніж передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору .
Згідно з вимогами п. 6 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовується до особи, яку розшукують компетентні органи іноземної держави за кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким може бути вирішено питання про видачу особи (екстрадицію) такій державі для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку, в порядку і на підставах, передбачених розділом IX цього Кодексу або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Згідно з вимогами ст. 584 КПК України після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про його екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою.
Екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців. В межах цього терміну слідчий суддя за клопотанням прокурора не рідше одного разу на два місяці перевіряє наявність підстав для подальшого тримання особи під вартою або її звільнення.
При розгляді клопотання слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі щодо якого отримано запит про видачу.
У судовому засіданні прокурор доводи і вимоги клопотання підтримала в повному обсязі з підстав , зазначених в клопотанні.
ОСОБА_6 та його захисники ОСОБА_4 , ОСОБА_5 заперечують щодо задоволення клопотання, посилаючись на те , що рішеннями національних судів зобов"язано Державну міграційну службу України розглянути заяву ОСОБА_6 про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту . Також судами встановлено , що у відкритих інформаційних джерелах міститься низка інформації , яка підтверджує наявність небезпеки для життя та свободи відносно ОСОБА_6 з боку російських спецслужб. Тому у разі його видачі в країну громадської належності він піддаватиметься ризику зазнати катувань, жорстокого поводження та смерті , а відтак його видача суперечитеме зобов"язанням України за ст.3 Конвенції ООН проти катувань та іншиї жорстоких, нелюдських чи таких , що принижують гідність видів поводження і покарання , а також Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. ОСОБА_6 переслідується правоохоронними органами РФ саме через його політичні переконання і запит про його видачу за вчинення звичайного кримінального правопорушення був саме з метою його покарання за його політичні погляди , оскільки він був активним членом Правозахисного центру "Меморіал" , де займався збором інформації про порушення прав місцевого населення російськими військовими , входив до комісії з розслідування вбивств , каліцтв та інвалідності дітей віком до 14 років , постраждалих від бомбардувань російських військ. Крім того , допитаний в судовому засіданні 14.07.2016р. під час розгляду клопотання прокурора про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді арешту , в якості свідка ОСОБА_10 повідомив, що внаслідок застосування до нього жорстоких тортур працівниками ФСБ РФ був вимушений обмовити ОСОБА_6 та дати свідчення про начебто вчинення останнім кримінальних правопорушень на території РФ , хоча , як зазначив свідок, він взагалі раніше ОСОБА_11 не знав. ОСОБА_6 має бажання в будь-якому суді України довести свою непричетність до кримінальних правопорушень , що інкрімінуються йому органами досудового розслідування РФ. Крім того , в даний час ДМС України зобов"язана повторно розглянути його заяву про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні , і в разі спроби ухилитися він українських правоохороних органів чи суду це може стати підставою для відмовиву задоволенні зазначеної заяви.
Вислухавши прокурора , ОСОБА_6 , його захисників , дослідивши матеріали справи , суд вважає можливим клопотання задовольнити частково.
Згідно п. 9 ч.1 ст. 541 КПК України екстрадиційний арешт - це застосування запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою з метою забезпечення її видачі (екстрадиції).
Згідно з ч.10 ст. 584 КПК України екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців.
Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 14.07.2016р. застосовано екстрадиційний арешт відносно громадянина РФ ОСОБА_8 до вирішення питання про його видачу (екстрадицію) правоохоронним органам РФ та його фактичну передачу , але не більш ніж на 12 місяців.
Згідно ч.12 ст. 584 КПК України за скаргою особою , до якої застосовано екстрадиційний арешт, або її захисника чи законного представника суддя суду , в межах територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, не частіше одного разу на місяць перевіряє наявність підстав для звільнення особи з-під варти.
Відповідно до ст. 585 КПК України за наявності обставин, які гарантують запобігання втечі особи та забезпечення у подадальшому її видачі , слідчий суддя може обрати щодо такої особи запобіжний захід , не пов"язаний із триманням під вартою (екстрадиційним арештом).
Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 09.09.2016р., постановленою по кримінальній справі( справа №592/7860/16-к, провадження №1-м/592/9/16) за скаргою захисника ОСОБА_6 - ОСОБА_12 , про звільнення ОСОБА_6 з-під варти у зв"язку з відсутністю підстав для застосування щодо нього екстрадиційного арешту- задоволено частково. ОСОБА_6 звільнено з -під варти , обраної у зв"язку із забезпеченням видачі особи (екстрадиційний арешт) і застосовано відносно нього запобіжний захід у вигляді особистої поруки та призначено народних депутатів України ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які заслуговують довіру у суду, поручителями ОСОБА_6 , та покладено на ОСОБА_6 ряд обов"язків: прибувати за викликом до прокурора; не відлучатися з населеного пункту , в якому він проживає , без дозволу прокурора; повідомляти прокурора про зміну місця проживання , роботи ; здати на зберігання прокурору свій паспорт для виїзду за кордон , інші документи , що дають право на виїзд з України.
Враховуючи , що питання щодо запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 вирішено ухвалою суду від 09.09.2016р. по справі за скаргою захисника ОСОБА_6 - ОСОБА_12 , про звільнення ОСОБА_6 з-під варти у зв"язку з відсутністю підстав для застосування щодо нього екстрадиційного арешту, суд вважає необхідним у задоволенні клопотання прокурора Сумської області про продовження строку тримання під вартою (екстрадицій ний арешт) відносно ОСОБА_6 задовольнити частково , відмовивши в задоволенні клопотання щодо продовження строку утримання під вартою (екстрадиційний арешт) ОСОБА_6 ,однак продовжити дію застосованого ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 09.09.2016р. ( справа №592/7860/16-к, провадження №1-м/592/9/16) відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки для забезпечення його видачі на запит правоохоронним органам Російської Федерації та його фактичну передачу, та якою призначено народних депутатів України ОСОБА_13 та ОСОБА_14 поручителями ОСОБА_6 , у зв"язку із застосуванням відносно ОСОБА_6 міри запобіжного заходу у вигляді особистої поруки для забезпечення його видачі на запит правоохоронним органам Російської Федерації та його фактичну передачу, та покладено на ОСОБА_6 такі обов`язки: прибувати за викликом до прокурора ; не відлучатись з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу прокурора ; повідмляти прокурора про зміну місця проживання, роботи ; здати на зберігання прокурору свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи , що дають право на виїзд з України.
Керуючись ст..ст. 376, 395, 584, 585 КПК України , слідчий суддя,-
Клопотання прокурора Сумської області про продовження строку тримання під вартою (екстрадицій ний арешт) відносно громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродж. м. Тірніауз, Кабардино-Балкарської республіки Російської Федерації , задовольнити частково.
Відмовити у задоволенні клопотання прокурора Сумської області про продовження строку тримання під вартою (екстрадицій ний арешт) громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродж. м. Тірніауз, Кабардино-Балкарської республіки Російської Федерації .
Продовжити дію застосованого ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 09.09.2016р. ( справа №592/7860/16-к, провадження №1-м/592/9/16) відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродж. м. Тірніауз, Кабардино-Балкарської республіки , Російської Федерації, запобіжного заходу у вигляді особистої поруки для забезпечення його видачі на запит правоохоронним органам Російської Федерації та його фактичну передачу, та якої призначено народних депутатів України ОСОБА_13 та ОСОБА_14 поручителями ОСОБА_6 , у зв"язку із застосуванням відносно ОСОБА_6 міри запобіжного заходу у вигляді особистої поруки для забезпечення його видачі на запит правоохоронним органам Російської Федерації та його фактичну передачу, та покладено на ОСОБА_6 такі обов`язки: прибувати за викликом до прокурора ; не відлучатись з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу прокурора ; повідмляти прокурора про зміну місця проживання, роботи ; здати на зберігання прокурору свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи , що дають право на виїзд з України.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку в Апеляційний суд Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Повний тест ухвали суду складений 13.09.2016р..
Суддя ОСОБА_1