ВИРОК

Іменем України

Дата документу 12.08.2016

12 серпня 2016 року
Октябрський районний суд м.Полтави в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , секретаря - ОСОБА_2 ,
за участю прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , обвинуваченого - ОСОБА_5 , захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000028 з обвинувальним актом за обвинуваченням
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, працюючого водієм в ПП ОСОБА_9 , проживаючою за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України, -
встановив:

01.08.2014року ОСОБА_5 призваний на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 та направлений для подальшого її проходження до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .
Цього ж дня відповідно до наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 солдат ОСОБА_5 зарахований до списків особового складу частини та поставлений на всі види забезпечення.
03.08.2014року згідно із наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_3 солдат ОСОБА_5 призначений на посаду водія-заправника відділення забезпечення роти військової частини - польова пошта НОМЕР_1 .
Цього ж дня відповідно до наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 №1 солдат ОСОБА_5 прийняв указану вище посаду та приступив до виконання службових обов`язків.
Згідно з вимогами ст.ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, солдат ОСОБА_5 під час проходження військової служби за призовом під час мобілізації повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
У період з 5 по 12 серпня 2014 року солдат ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні у військовій частині НОМЕР_4 ( АДРЕСА_3 ), після чого повинен був прибути до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 .
Однак, 13.08.2014 року солдат ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, з метою ухилитися від військової служби, без поважних причин, всупереч ст.ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не одержавши відповідного дозволу командира (начальника), не з`явився до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , для виконання обов`язків військової служби та проводив час на власний розсуд до 13.10.2015, не пов`язуючи його з проходженням військової служби.
Суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. З ст. 349 КПК України, позбавлення права на оскарження фактичних обставин в апеляційному порядку, переконавшись в добровільності їх позиції, та за їх згодою, визнав недоцільним дослідження тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
Допитаний у суді ОСОБА_5 свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та пояснив, що він був мобілізований Кременчуцьким ОМВК Полтавської області. 01.08.2014 року він проходив військові навчання у с.Вакуленці та у нього відбувся приступ хвороби панкреатит. Після цього, обвинувачений проходив військову службу у АДРЕСА_2 . Там він почав відчувати себе погано через загострення хронічного панкреатиту, та у жовтні 2014 року його було направлено у лікувальний заклад в м. Дніпропетровськ. Звідти його направили у госпіталь м.Кременчук. Там обвинувачений пройшов обстеження, в результаті якого йому було встановлено діагноз панкреатит та міжхребетна грижа. Потім він пройшов курс лікування, після чого його було переведено до першої міської лікарні, а потім до п`ятої міської лікарні АДРЕСА_3 . Розуміє, що після проходження курсу лікування він повинен був з`явитися у військову частину в АДРЕСА_3 та отримати лист-відрядження, щоб повернутися у АДРЕСА_2 для проходження військової служби. Однак, після проходження курсу лікування у грудні 2014 року він залишився вдома з метою утримання вагітної дружини та дитини. У вчиненому щиро розкаявся. Усвідомлює наслідки вчиненого злочину, просив не позбавляти його волі.
Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що він є командиром ВЧ НОМЕР_5 , та знає ОСОБА_11 як водія бензовоза, який забезпечував паливом техніку в зоні проведення АТО. Окрім того, він був прикомандирований до Військової медичної частини № НОМЕР_6 та разом з ним вивозили поранених із «Іловайського котла». Після проведення антитерористичної операції ОСОБА_5 планував залишитися працювати на контрактній основі або на службі у Національній поліції. З серпня 2014 року ОСОБА_5 почав звертатися із скаргами на погіршення здоров`я і його було направлено для проходження військової служби до військової частини, яка знаходилася у АДРЕСА_4 , а потім у АДРЕСА_2 . Там йому поставили діагноз і направили у військово-медичний стаціонар АДРЕСА_5 . Свідок характеризує обвинуваченого з кращого боку, який завжди сумлінно ставився до несення військової служби, беззаперечно виконував накази командування, однак після проходження курсу лікування не з`явився для подальшого проходження військової служби. Про намір ухилитися від військової служби ОСОБА_5 не повідомляв.
Кваліфікація дій ОСОБА_11 за ч. 1 ст. 408 КК України знайшла своє підтвердження у суді, оскільки встановлено, що він будучи військовослужбовцем, вчинив дезертирство, тобто самовільно не з`явився до військової частини з лікувального закладу, з метою ухилення від військової служби.
Згідно із ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. У відповідності до ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, конкретні обставини справи, мотив злочину, ступінь вини обвинуваченого, його особу, який є учасником АТО, має постійне місце проживання та джерело доходу, працює водієм в ПП ОСОБА_9 , одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та матір похилого віку, являється єдиним годувальником в сім`ї, на обліках в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, за місцем проходження військової служби характеризується позитивно, до кримінальної та адміністративної відповідальності раніше не притягався.
Обставинами, що в силу ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_11 є повне визнання вини, щире каяття, усвідомлення протиправності свого діяння та його наслідків.
Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують обвинувачення ОСОБА_11 не встановлено.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі та вважає за можливе виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства із звільненням від відбування покарання з випробуванням.
Витрати на залучення експертів відсутні. Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, суд, -
ухвалив:
Визнати ОСОБА_8 винним за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.І ст. 408 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_11 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_11 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції і повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання та роботи.
Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд м.Полтави протягом 30 діб з моменту його проголошення.
СуддяОСОБА_1