АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 619/3713/16-к Головуючий суддя 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/790/1834/16 Суддя доповідач: ОСОБА_2
Категорія: в порядку КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«17» листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді суддів за участю: прокурора захисника при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 29 жовтня 2016 року про задоволення клопотання старшого слідчого СВ Дергачівського ВП ГУ НП в Харківській області майора поліції ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого Дергачівського районного суду Харківської області від 29 жовтня 2016 року клопотання задоволено. Застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області № 27. Визначено ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 27 560,00 грн., при внесенні якої ОСОБА_8 з-під варти звільняється.

З вищевказаного клопотання слідчого вбачається, що 23 жовтня 2016 року невстановлена в ході досудового слідства особа, шляхом обману зателефонувала ОСОБА_10 та представившись її сином повідомила, що він перебуває в органах прокуратури, у зв`язку з чим необхідно надати ОСОБА_11 грошові кошти в розмірі 3 000,00 грн. з метою не притягнення його до відповідальності. В подальшому ОСОБА_11 було отримано від ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 5 000,00 грн. та вироби із золота.
20 жовтня 2016 року невстановлена в ході досудового слідства особа, шляхом обману зателефонувала ОСОБА_12 та повідомила, що її онук потрапив до дорожньо-транспортної пригоди, у зв`язку з чим йому необхідно передати грошові кошти в сумі 2 500,00 грн. на лікування постраждалих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, винним в якої є її онук. В подальшому ОСОБА_11 було отримано від ОСОБА_12 грошові кошти в сумі 2 500,00 грн.
У вчиненні зазначених кримінальних правопорушень підозрюється ОСОБА_8 .
Своїми умисними діями ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 190 КК України, - заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.
За даним фактом порушено кримінальне провадження за ч.2 ст. 190 КК України.
Зважаючи на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 злочину середньої тяжкості, та ризиків, які дають достатні підстави вважати, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від органів досудового розслідування та суду, орган досудового розслідування просив суд застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Не погодившись з вищевказаною ухвалою слідчого судді захисником ОСОБА_6 , що діє в інтересах ОСОБА_8 , подано апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, у задоволенні клопотання відмовити. Посилається на неповне дослідження обставин, що мають істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, недоведеність наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Слідчим суддею не взято до уваги того факту, що підозрюваний раніше не судимий, підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, що унеможливлює застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. ОСОБА_8 не переховується від органів досудового слідства, до суду прибув добровільно, добровільно повідомив про обставини скоєння злочину, що в сукупності унеможливлює застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Під час апеляційного розгляду матеріалів кримінального провадження підозрюваний та його захисник просили апеляційну скаргу задовольнити.

Прокурор проти задоволення апеляційної скарги заперечував. Зазначив, що ухвала слідчого судді постановлена з дотриманням норм кримінального процесуального закону.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, підозрюваного та захисника, перевіривши матеріали судової справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходив з наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, та ризиків, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_8 може вчинити нові кримінальні правопорушення, переховуватись від органів досудового розслідування та суду та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Також слідчим суддею встановлено та надано в сукупності оцінку відсутності постійного місця роботи, тяжкість покарання, що загрожує останньому, у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, відсутності постійного місця проживання в м. Харкові та факту доведення прокурором, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищевказаним ризикам.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.
Під час розгляду матеріалів судової справи встановлено, що в провадженні Дергачівського ВП ГУ НП в Харківській області перебувають кримінальні провадження № 0002276 та № 0002277, внесені в ЄРДР 29 жовтня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України (аркуші с.с. 5,6).
Зазначені кримінальні провадження об`єднані постановою прокуратури Харківської області від 29 жовтня 2016 року в одне кримінальне провадження за № 0002276 (матеріали с.с. 20, 21).
29 жовтня 2016 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України (аркуш с.с. 18).
В суді першої інстанції ОСОБА_8 не заперечував обставини пред`явленої йому підозри, вину визнав.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема:
- даними протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 29 жовтня 2016 року (аркуш с.с 7);
- даними протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 28 жовтня 2016 року (аркуш с.с 13);
- даними протоколу допиту потерпілої ОСОБА_12 від 29 жовтня 2016 року (аркуш с.с. 8,9);
- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання (аркуш с.с. 10, 11);
- даними протоколу допиту потерпілої ОСОБА_10 від 29 жовтня 2016 року (аркуші с.с. 14, 15);
- даними протоколу допиту свідка ОСОБА_13 від 29 жовтня 2016 року (аркуші с.с. 16,17);
- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 29 жовтня 2016 року (аркуші с.с. 23,24).
Викладені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути розцінені в якості таких, що свідчать про наявність підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу.
Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги щодо недоведеності ризиків, передбачених ст. 177 КК України, спростовуються вищевказаними матеріалами судової справи.
Колегія суддів вважає безпідставними та необґрунтованими доводи захисника щодо скасування ухвали суду першої інстанції, зважаючи на наступне.
Відповідно до положень ст.ст. 5, 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. Обмеження, дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей ніж ті, для яких вони встановлені.
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчить про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
ОСОБА_8 пред`явлено підозру у вчиненні злочину середньої тяжкості, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, та який був скоєний ним з корисливих мотивів.
ОСОБА_8 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, не одружений.
Під час розгляду матеріалів судової справи посилався на те, що буде проживати у своєї сестри за адресою: АДРЕСА_2 .
Проте, під час розгляду матеріалів справи в суді першої та апеляційної інстанції, підозрюваним не було надано будь-яких доказів на підтвердження даних посилань.
Враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_8 вищевказаного кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, відсутність постійного місця проживання в м. Харкові, відсутність місця роботи та джерела законного отримання доходів, недоведеність факту наявності стійких соціальних зв`язків, колегія суддів дійшла висновку щодо обґрунтованості доводів клопотання слідчого та наявності ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити вищевказані дії, передбачені п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Під час розгляду апеляційної скарги колегією суддів розглядалась можливість застосування відносно ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначеним ризикам, проте, враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді суду першої інстанції та вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, буде недостатнім для запобігання існуючим ризикам.
Таким чином, слідчий суддя дійшов правильного висновку щодо доведеності існування вищевказаних ризиків та неможливості застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, оскільки їх застосування не зможе запобігти цим ризикам, та здійснив належну оцінку фактів стосовно необхідності застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Також слід зазначити, що слідчим суддею при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було визначено розмір застави у відповідності до ч.5 ст. 182 КПК України.
Колегія суддів дійшла висновку, що застава в розмірі 20 мінімальних заробітних плат, що становить 27 560,00 грн., є достатньою для гарантування виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Що ж стосується посилань сторони захисту стосовно того, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до трьох років, що унеможливлює застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Під час розгляду матеріалів судової справи в суді апеляційної інстанції стороною обвинувачення було надано докази, які свідчать про те, що в провадженні Дергачівського ВП ГУ НП в Харківській області перебувають кримінальні провадження № 0002089 внесене в ЄРДР 03 жовтня 2016 року та № 0002322 внесене в ЄРДР 06 листопада 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.
У вчиненні зазначених кримінальних правопорушень підозрюється ОСОБА_8 .
В рішення Європейського суду з прав людини у справі «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року судом визначено, що будь-яка система обов`язкового тримання під вартою не сумісна за визначенням зі ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Якщо закон встановлює презумпцію щодо обставин, які стосуються підстав тримання під вартою, має бути крім всього, переконливо доведена наявність конкретних обстави, які переважають правило поваги до особистої свободи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Діями підозрюваного було порушено стандарти охорони прав та інтересів людини. Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Беручи до уваги наявність та доведеність ризиків, передбачених п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, вагомість наявних доказів про не однократне вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, відсутність постійного місця проживання в м. Харкові, відсутність місця роботи та джерела законного отримання доходів, недоведеність факту наявності стійких соціальних зв`язків, колегія суддів вважає, що доводи сторони захисту не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 392, 404. ч.3 ст. 407, ст.ст. 418, 419, 422, 423, ч.4 ст. 424 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 29 жовтня 2016 року про задоволення клопотання старшого слідчого СВ Дергачівського ВП ГУ НП в Харківській області майора поліції ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця с.Пойковського Нефтеюганського району Тюменської області Російської Федерації, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,- залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її постановлення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до ч.4 ст. 424 КПК України.

Головуючий суддя: Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4