АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

ЄУНС 648/4563/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Кримінальне провадження № 11кп/791/369/16 Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 квітня 2016 року
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Херсонської області у складі
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
При секретарі ОСОБА_5
З участю прокурора ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в у. Херсоні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 18 лютого 2016 року, -
В С Т А Н О В И Л А
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на більш мяке щодо засудженого
ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця і жителя
АДРЕСА_1 ,
засудженого 29.12. 2011 р. Чаплинським районним судом
Херсонської області за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 121 КК України
із застосуванням ст. ст. 70, 71 КК України до позбавлення волі на
шість років.
Не погоджуючись з ухвалою місцевого суду, засуджений ОСОБА_7 подав на неї апеляційну скаргу, вказавши, що рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні його подання про заміну невідбутої частини покарання на більш мяке не відповідає фактичним обставинам справи. Так, на думку апелянта суд при прийнятті рішення взяв до уваги факти, які втратили юридичну силу. Зокрема, це стосується накладених на нього стягнень. Відшкодування збитків він не зміг реалізувати у зв`язку з відсутністю заробітку. Просить ухвалу місцевого суду змінити та замінити невідбуту ним частину покарання на обмеження волі.
Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора про необхідність залишення ухвали суду без зміни, перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для заміни невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке щодо засудженого ОСОБА_7 відповідає фактичним обставинам провадження.
Відповідно до положень ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покарання.
Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення і якщо засуджений за умисний тяжкий злочин відбув не менше половини строку покарання.
Відмовляючи в задоволенні клопотання ОСОБА_7 в заміні невідбутої ним частини покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке, а саме обмеження волі суд мотивував своє рішення тим, що засуджений не став на шлях виправлення. Зокрема, це підтверджується фактом накладення на нього стягнень та відсутності ініціативи на відшкодування завданих збитків.
З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується.
За даними судового провадження, і такі фактичні дані підтвердив суд першої інстанції, ОСОБА_7 29 грудня 2011 року був засуджений до позбавлення волі на шість років за вчинення тяжких злочинів. Початок строку відбування покарання рахується з 13 вересня 2011 року. Станом на 18 лютого 2016 року він відбув половину строку покарання. Разом з тим, щодо можливості заміни невідбутної ним частини покарання більш м`яким суд повинен враховувати не лише відбуття певної частини покарання а і дані, що характеризують особу засудженого. Як встановив суд першої інстанції, і це підтверджено наданими матеріалами, ОСОБА_7 вчинив тяжкі злочини, за які він відбуває покарання у виді позбавлення волі, вчинив в період іспитового строку при звільненні від відбування покарання з випробуванням. На протязі відбування покарання мав п`ять стягнень, останнє із яких 08 квітня 2015 року, у 2013 - 2015 роках адміністративною комісією при установі йому відмовлялося у переведенні до дільниці соціальної реабілітації, заміні невідбутої частини покарання на більш м`яке і в умовно-достроковому звільненні у в звязку з тим, що засуджений не довів своє виправлення. Відбуваючи покарання, ОСОБА_7 був працевлаштований однак відшкодував лише 35 гривень із суми позову 30 197 гривень 40 копійок. Наведені обставини давали місцевому суду підстави дійти висновку, що засуджений ОСОБА_7 останнім часом своєю поведінкою намагається стати на шлях виправлення. Однак його попередня поведінка, а саме наявність стягнень у виді доган та суворих доган за порушення режиму відбування покарання, зберігання заборонених предметів, не виконання команд, порушення форми одягу та перешкоджання особистому обшуку не свідчать, що засуджений став на шлях виправлення.
Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відповідає вимогам матеріального права у зв`язку з чим його можна визнати законним та обґрунтованим, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого немає.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 18 лютого 2016 року про відмову у задоволенні клопотання цього засудженого про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким залишити без зміни.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді: (підписи)
З оригіналом згідно:
Суддя ОСОБА_2