Єдиний унікальний номер справи 185/8309/16-к
Провадження № 1-кп/185/496/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 листопада 2016 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Павлограда кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002291 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлограда Дніпропетровської області, українця, громадянина України, непрацюючого, не одруженого, з неповною середньою освітою, в силу ст.89 КК України не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.297 ч.3 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
03.09.2016 року приблизно о 08:30 годині обвинувачений ОСОБА_5 з метою протиправного вилучення чужого майна та звернення його на свою користь, прибув на кладовище, що розташоване по вул. Шутя м. Павлограда, де, проходячи по вказаному вище кладовищу та помітивши могилу похованого ОСОБА_6 , надгробний пам`ятник якої виконано з металу, а саме: з нержавіючої сталі, достовірно знаючи, що під надгробком знаходяться металеві вироби, які слугують опорою для надгробка та тримають цей надгробок, реалізуючи виниклий умисел, направлений на незаконне заволодіння надгробним пам`ятником, діючи з корисливих мотивів, спрямованих на подальшу реалізацію викраденого та обернення отриманих грошових коштів від реалізації викраденого майна на свою користь, скориставшись тим, що за ним в цей час ніхто не спостерігає, і він діє ніким непоміченим, усвідомлюючи протиправний характер своїх намірів, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у виді спричинення майнової шкоди власнику майна та, бажаючи настання таких наслідків, умисно, таємно, з корисливих мотивів та за особистою зацікавленістю, нехтуючи громадською моральністю у сфері шанобливого ставлення до померлого та місць їх поховання, з метою викрадення предметів, що знаходяться на могилі ОСОБА_6 , здійснив наругу над могилою, а саме: відгорнув землю та руками вийняв металевий надгробний пам`ятник з нержавіючої сталі. Після чого обвинувачений ОСОБА_5 погрузив викрадений надгробний пам`ятник на велосипед та з місця вчинення злочину зник, завдавши потерпілому ОСОБА_4 матеріального збитку у розмірі 3120 гривень.

Допитаний обвинувачений ОСОБА_5 вину за ст. 297 ч.3 КК України визнав частково, суду пояснив, що раніше в вересні 2016 року працював в ритуальних послугах на кладовищі по вул. Шутя м.Павлограда. Один зі знайомих попросив його прийти вранці 03.09.2016 року на кладовище, щоб домовитись про роботу на кладовищі. Вранці 03.09.2016 року він приїхав на кладовище по вул. Шутя м.Павлоград на велосипеді. Не дочекавшись особу, яка мала намір його найняти для роботи, він вирішив пройти по території кладовища та зустрітись зі знайомими. Проходячи біля смітника, він побачив викинутий надгробний пам`ятник з металу. Вважаючи, що цей пам`ятник власник викинув, і цей пам`ятник нікому не потрібний, він вирішив його забрати на здати до пункту прийому металобрухту. Погрузивши пам`ятник на велосипед, він вирішив вивезти його з території кладовища. Дорогу йому перегородив вантажний автомобіль. Попросивши надати йому дорогу, чоловік, який був поруч з вантажним автомобілем, став розпитувати за пам`ятник. Він йому відповів, що пам`ятник належить його покійній бабці і, щоб його не викрали з кладовища, він вирішив його забрати самостійно. Він навіть не знав, що пам`ятник був встановлений на могилі особи чоловічого роду, будь-яких надгробних написів на ньому він не бачив. Він покинув пам`ятник та поїхав з кладовища, оскільки не бажав зустрічатись з поліцейськими.

Незважаючи на часткове визнання своєї провини, вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину була доведена в судовому засіданні показами потерпілого, свідків та письмовими доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні розповів, що 03.09.2016 року до нього додому приїхали поліцейські та повідомили, що з могили його тестя ОСОБА_7 було викрадено надгробний пам`ятник. Він одразу разом з сином направились до кладовища, де при виході на доріжці, що веде до могили тестя, між могил він побачив надгробний пам`ятник, який він самостійно виготовляв та встановлював на могилі тестя. Пам`ятник виготовлений з нержавіючої сталі, важить приблизно 60-70 кг, на обеліску встановлена пам`ятна табличка з даними тестя та радянська зірка. Пам`ятник був нещодавно викопаний з могили тестя, оскільки на ньому була «свіжа» земля. Від місця знахідки пам`ятника до могили, де він був встановлений, відстань приблизно біля 100 м. Пам`ятник можливо було довезти до місця знахідки велосипедом чи мотоциклом, тягнути його важко. Після огляду пам`ятника, він разом з сином забрав його додому, будь-які пошкодження пам`ятника відсутні. До цього дня останній раз він перебував на кладовищі 12.08.2016 року, і пам`ятник був на могилі тестя. Вважає, що обвинувачений повинний нести відповідальність у відповідності до чинного кримінального законодавства.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що вранці приблизно о 07.00-08.00 годині 03.09.2016 року він разом з ОСОБА_9 перебував на кладовищі по вул. Шутя м.Павлограда. За 30 метрів від себе він побачив, як обвинувачений на велосипед завантажує пам`ятник та намагається його прикрити ганчірками. Після чого обвинувачений намагався вивезти пам`ятник з кладовища, але він запитав його: «що він робить, і хто він такий?» ОСОБА_5 пояснив, що пам`ятник був встановлений на могилі його бабці, його викопали та намагались викрасти, тому він вирішив його забрати додому. Коли вони разом розвернули пам`ятник, то побачили, що пам`ятник був встановлений особі чоловічого роду, ОСОБА_5 згрузив пам`ятник, назвав своє прізвище, і коли дізнався, що він викликає поліцію, то втік з місця пригоди. Пам`ятник обвинувачений загружав далеко від смітника, до цього моменту він не бачив ніякого покинутого чи викинутого пам`ятника на смітнику, на елементах кріплення пам`ятника була «свіжа, не засохла» земля. Він працює на кладовищі тривалий час, і обвинуваченого серед працівників кладовища ніколи не бачив.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що точної дати він не пам`ятає, в цей день приїхали поліцейські та пояснили батькові, що з могили дідуся ОСОБА_6 викрали пам`ятник. Він разом з батьком направились до кладовища по вул. Шутя м.Павлограда. Неподалік від входу до кладовища він побачив пам`ятник з могли діда. Пам`ятник виготовляв його батько власноруч із металу. На стелі є табличка з даними діда, а в верхньому куті є зірка. Пам`ятник знаходився далеко від могили діда, проте був на території кладовища. Його батьки не збирались викидати чи замінювати викраденого пам`ятника.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що в перших числах вересня 2016 року він разом зі знайомим перебував на цвинтарі по вул. Шутя м.Павлограда, де вони разом намагались полагодити пам`ятник на могилі рідних його знайомого. Закінчивши роботу, він став повертатись додому і, проходячи повз могил, побачив обвинуваченого ОСОБА_5 , який розкачував надгробний пам`ятник на могилі громадянина « ОСОБА_12 », він добре запам`ятав прізвище померлого, оскільки в нього аналогічне прізвище. На його запитання обвинувачений ОСОБА_5 відповів, що він є працівником ритуальних послуг. Поруч з обвинуваченим він бачив велосипед, будь-якого інструменту поруч з ОСОБА_5 він не бачив. Вважаючи, що останній займається законною справою, він пішов далі. Лише після почутого в опорному пункті поліції про крадіжку вказаного пам`ятника з могили ОСОБА_6 він розповів про побачене.

Так, відповідно до витягу з кримінального провадження №0002291, 03.09.2016 року до ЄРДР Павлоградським ВП ГУНП в Дніпропетровській області були внесені відомості про злочин, передбачений ст. 297 ч.3 КК України, згідно яких: 03.09.2016 року до Павлоградського ВП надійшла заява ОСОБА_4 про те, що в період часу з 12.08.2016 року по 03.09.2016 року з цвинтаря по вул. Шутя м.Павлограда невідома особа викрала гробничку ОСОБА_6 /а.п.43/.

Згідно протоколу огляду місця злочину від 03.09.2016 року оперативно-слідчою групою було оглянуто ділянку місцевості кладовища по вул. Шутя м.Павлограда, а саме ділянка кладовища неподалік вул. Харківської м.Павлограда, де був покинутий надгробний пам`ятник з могили ОСОБА_6 . Пам`ятник виготовлений з нержавіючої сталі, на ньому закріплена табличка з даними померлого, в верхньому правому куті пам`ятника є радянська зірка. За 100 метрів від знайденого пам`ятника слідчо-оперативною групою було оглянуто захоронення гр. ОСОБА_6 , звідки і був викрадений знайдений пам`ятник. Будь-якого інструмента ні на могилі, ні біля пам`ятника не було знайдено /а.п. 44-47/. При огляді фотокарток до протоколу огляду свідок ОСОБА_11 показав, що саме на могилі померлого ОСОБА_6 він побачив в перших числах вересня 2016 року обвинуваченого ОСОБА_5 , який розкачував пам`ятник, та саме той пам`ятник, який зображений на фотографіях, з надгробною табличкою « ОСОБА_6 » обвинувачений ОСОБА_5 розхитував.

Постановою слідчого СВ Павлоградського ВП від 04.09.2016 року в якості речового доказу визнано надгробний пам`ятник з могили ОСОБА_6 /а.п. 48/. Вищевказаний пам`ятник переданий на зберігання під розписку потерпілому ОСОБА_4 , про що свідчить відповідна розписка про отримання на зберігання /а.п.49/.

Відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №4711-16 від 28.09.2016 року, станом на 03.09.2016 року залишкова вартість надгробного пам`ятника з нержавіючої сталі з урахуванням зносу становить 3120 гривень /а.п.51-54/.

Під час проведення слідчої дії: пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, - 26.09.2016 року свідок ОСОБА_11 на фотографії, на якій зображений обвинувачений, впізнав особу, яка 03.09.2016 року приблизно о 08.20 годині на центральному кладовищі по вул. Шутя м.Павлограда намагалась зірвати надгробний пам`ятник з могили ОСОБА_6 /а.п.62-64/.

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.09.2016 року, свідок ОСОБА_8 серед пред`явлених для впізнання фотокарток вказав на фотографію з зображенням обвинуваченого ОСОБА_5 та пояснив, що саме ця особа 03.09.2016 року приблизно о 08.30 годині на велосипеді везла по кладовищу по вул. Шутя м.Павлограда надгробний пам`ятник ОСОБА_6 /а.п.35-37/.

Сукупність доказів, що узгоджуються між собою дають суду підстави кваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.3 ст. 297 КК України як наруга над могилою, вчинена з корисливих мотивів.

Ствердження обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що він не викопував пам`ятника ОСОБА_6 , а забрав його зі смітника з метою подальшої здачі до пункту металобрухту, помилково вважаючи, що пам`ятник викинули власники, були спростовані в судовому засіданні:

- показами свідка ОСОБА_11 , який бачив, що саме обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на могилі покійного ОСОБА_6 з велосипедом, розхитував пам`ятник та представився працівником ритуальних послуг;

- показами свідка ОСОБА_8 , який працюючи на кладовищі та перебуваючи вранці, на смітнику не бачив ніякого покинутого пам`ятника померлого ОСОБА_6 . Коли останній побачив, як обвинувачений ОСОБА_5 намагається вивезти на велосипеді пам`ятник, пояснюючи, що це пам`ятник належить його бабусі, та разом з ОСОБА_5 , прочитавши пам`ятну табличку на пам`ятнику на ім`я « ОСОБА_6 », обвинувачений покинув пам`ятник та з місця злочину зник;

- показами потерпілого ОСОБА_4 , який одразу після вчинення злочину, побачивши пам`ятника тестю, звернув увагу, що на кріпленні є рихла земля, тим самим припустивши, що цей пам`ятник нещодавно до знахідки викопали з місця поховання померлого.

Тому до показів обвинуваченого ОСОБА_5 в цій частині суд відноситься критично та вважає. що це обраний спосіб захисту останнього від пред`явленого обвинувачення з метою уникнення кримінального покарання. Покази потерпілого ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_11 логічні та послідовні, збігаються з письмовими доказами за кримінальним провадженням. У зв`язку з чим, суд при ухвалені вироку бере за основу саме покази потерпілого ОСОБА_4 та свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_11 і приходить до висновку, що 03.09.2016 року саме обвинувачений ОСОБА_5 з метою подальшої здачі до пункту металобрухту та отримання грошових коштів, відгорнув землю та руками вийняв надгробний пам`ятник з нержавіючої сталі померлого ОСОБА_6 , погрузив його на велосипед, та з могили останнього поїхав.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, віднесення його до категорії тяжких злочинів, ступінь негативних наслідків, дані про особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України не судимий, не працює, за місцем реєстрації характеризується посередньо, на обліку в психіатричному та наркологічному диспансерах не перебуває, а також враховує часткове визнання вини.

Обставин, відповідно вимог ст.66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд не встановив.

Обставин, відповідно до вимог ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд не встановив.

За сукупністю обставин вчинення злочину, ступеня тяжкості, даних про особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, наслідків вчиненого злочину, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_5 можливе без ізолювання від суспільства та призначає йому покарання в межах санкції інкримінованої статті Особливої частини Кримінального кодексу України, із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, тобто в умовах виконання за його поведінкою постійного та обов`язкового контролю, що буде достатнім для виправлення особи та попередження вчинення ним нових злочинів.

Міра запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 не обиралась.

Під час проведення досудового розслідування проводилась судово-товарознавча експертиза, згідно акту Дніпропетровського НДІСЕ МЮУ на проведення криміналістичної експертизи було витрачено 176.20 гривень /а.п.50/. Зазначені витрати у відповідності вимог ст.122 КПК України відносяться до процесуальних витрат.

Частина 2 статті 124 КПК України передбачає, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Оскільки судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 винний у вчиненні інкримінованого злочину за описаних у вироку обставин, то суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави вартість проведеної криміналістичної експертизи у розмірі 176.20 гривень.

Доля речових доказів повинна бути вирішена у порядку, передбаченому ст.100 КПК України:

надгробний пам`ятник з могили ОСОБА_6 , переданий на відповідальне збереження потерпілому ОСОБА_4 , - після набрання вироком законної сили підлягає залишенню останньому по приналежності.

В межах кримінального провадження цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ст. 297 ч.3 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
У відповідності ст.ст. 75, 76 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на 3 (три) роки, поклавши на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави вартість проведеної судово-товарознавчої експертизи експертами Дніпропетровського НДІСЕ МЮУ у розмірі 176.20 гривень.

Речові докази: надгробний пам`ятник з могили ОСОБА_6 , переданий на відповідальне збереження потерпілому ОСОБА_4 , - після набрання вироком законної сили залишити останньому по приналежності

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1