Справа № 357/368/16-к
У Х В А Л А
19 травня 2016 року Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю сторони кримінального провадження скаржника ОСОБА_3 , представника скаржників адвоката ОСОБА_4 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на постанову слідчого про відмову у задоволенні клопотання від 18 квітня 2016 р. у кримінальному провадженні №0002717 від 06.05.2013 р., -

В С Т А Н О В И В :
10 травня 2016 р. до Білоцерківського міськрайонного суду надійшла скарга адвоката ОСОБА_4 в інтересах потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на постанову про слідчого ОСОБА_6 про відмову у задоволенні клопотання від 18 квітня 2016 р. у кримінальному провадженні №0002717 від 06.05.2013 р., вважаючи її незаконною та необґрунтованою.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_4 та потерпілий ОСОБА_3 скаргу підтримали і просили оскаржувану постанову про відмову у задоволенні клопотання про проведення одночасного допиту потерпілих та свідків - скасувати.

Слідча ОСОБА_6 та прокурор у судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду скарги повідомлені належним чином.

Заслухавши доводи скаржника та потерпілого ОСОБА_3 , дослідивша матеріали скарги та кримінального провадження №0002717 від 06.05.2013 р., суд приходить до наступного.

Відповідно до положень ч.1,2 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до вимог ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

В судовому засіданні встановлено, що 05.05.2013 р. до Білоцерківського МВ надійшли заяви ОСОБА_7 та ОСОБА_3 з приводу заподіяння їм тілесних ушкоджень невідомими особами (а.с.39-40). ОСОБА_3 при цьому повідомив, що зазначені особи забрали у нього водолазне спорядження, належне його батьку (а.с.40). 06.06.2013 р. дане повідомлення було внесено до ЄРДР за №0002717 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України(а.с.3).

Крім того, 24.05.2013 р. до Білоцерківського МВ надійшла заява ОСОБА_3 з приводу незаконного заволодіння 05.05.2013 р. в с. Матюші на березі р. Роставиця його підводним спорядженням в обмін на гроші у сумі 5 тис.грн.

24.05.2013 р. дане повідомлення було внесено до ЄРДР за № 0003382 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.189 КК України (а.с.18).

30.01.2015 р. прокуратурою Білоцерківського району кримінальне провадження №0002717 від 06.05.2013 р. за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та кримінальне провадження №0003382 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.189 КК України об`єднано в одне провадження, яке зареєстроване в ЄРДР під №0002717 від 06.05.2013 р.(а.с.32-33)

28.02.2015 р. склад кримінального провадження, передбаченого ч.1 ст.189 КК України перекваліфіковано на ст.356 КК України (а.с.35-36).

Згідно висновку судово-медичного експерта №116 від 10 травня 2013 р. «при судово-медичній експертизі ОСОБА_7 знайдено наступне ушкодження: садно на правій брові. Описане ушкодження заподіяне тупим предметом можливо в строк та за обставин вказаних у постанові та обстежуваним та відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. Не виключена можливість виникнення тілесного ушкодження у потерпілого внаслідок нанесення ударів руками, ногами (а.с.174)

Згідно висновку судово-медичного експерта №409/д від 21 січня 2014 р. «при судово-медичній експертизі по медичних документах на ім`я ОСОБА_3 , 1990 року народження, знайдені наступні ушкодження: струс головного мозку. Описане ушкодження заподіяне тупими предметами( в тому числі руками, ногами або іншим предметом), можливо в строк та при обставинах указаними в постанові. Дане ушкодження відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Виникнення тілесного ушкодження у потерпілого в результаті падіння його з висоти власного зросту малоймовірно» (а.с.176)

Будучи допитані як потерпілі ОСОБА_7 (а.с.73-76), ОСОБА_3 (а.с.59-62) та ОСОБА_5 (а.с.66-67) ствердили, що тілесні ушкодження спричинив саме ОСОБА_8 , він же і забрав належне ОСОБА_5 водолазне спорядження.

Вказані обставини ствердив свідки ОСОБА_9 (а.с.78-82), ОСОБА_10 (а.с.150-151), ОСОБА_11 (а.с.156-157).

Факт вилучення спорядження з зазначенням його переліку в присутності ОСОБА_8 відображено і в копії опису-оцінки до протоколу про адміністративне правопорушення №00235 від 05.05.2013 р. (а.с.115-116)

В подальшому 18.10.2013 р. частину речей було виявлено та вилучено за адресою АДРЕСА_1 . 10.02.2014 р. речі були оглянуті та 22.12.2014 р. повернуті потерпілому ОСОБА_5 (а.с.121130)

Під час проведення досудового розслідування слідчим неодноразово виносилися постанови про закриття кримінального провадження у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_8 складу злочину, які скасовувалися слідчими суддями за скаргами потерпілих, в зв`язку з необхідністю усунення суперечностей, встановлених при проведенні слідства.

Слідчим ОСОБА_6 28.12.2015 року винесено постанову про закриття кримінального провадження №0002717 від 06.05.2013 р., в якій вона в обґрунтування висновку про відсутність у діях ОСОБА_8 складу злочину, передбаченого ст. 125 ч.1, та 356 КК України посилається на покази очевидців події (в т.ч. і на покази ОСОБА_10 ) про те, що ніяких видимих тілесних ушкоджень у потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_3 на місці події не було. Крім того, як вказує слідчий, з показів ОСОБА_8 та свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 вбачається, що акваланг був знайдений ними поблизу річки, де нікого не було, і його забрали з метою встановлення власника. Крім того, вартість спорядження (15330 грн.) менша, ніж розмір мінімальної шкоди за санкцією ст.356 КК України (57350 грн.), а тому в діях ОСОБА_8 відсутній склад кримінального правопорушення, передбачений ст.356 КК України.

Потерпілий ОСОБА_3 категорично стверджує, що тілесні ушкодження йому спричинив ОСОБА_15 і саме останній забрав у нього спорядження та вимагав кошти в сумі 5000 грн. за повернення останнього.

Про наведені обставини стверджував і потерпілий ОСОБА_7 .

Слідчим в постанові зазначено, що свідок ОСОБА_10 ствердив, що нікому тілесні ушкодження заподіяні не були, однак вказане спростовується його ж показами під час допиту 13.02.2014 р.

Покази свідка ОСОБА_16 від 16.10.2014 р. про те, що він бачив у ОСОБА_3 та ОСОБА_7 тілесні ушкодження, також слідчим не взяті до уваги.

Розбіжностям у показах свідків слідчим оцінка не дана.

В зв`язку з зазначеним, ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду від 11 лютого 2016 р. постанова про закриття кримінального провадження від 28.12.2015 р. у кримінальному провадженні №0002717 від 06.05.2013 р. Була скасована як передчасна та така, що винесена без з`ясування вказаних суперечностей.

В ухвалі слідчого судді зазначено, що з постанови не зрозуміло, чому покази потерпілих, які стверджуються медичними висновками та первинними показами свідків, не відповідають, на думку слідчого, дійсності та не беруться до уваги.

Також не з`ясовані і розбіжності у показах очевидців події щодо обставин, за яких ОСОБА_8 чи інші особи, заволоділи майном ОСОБА_5 .

З метою з`ясування причин розбіжностей у показаннях раніше допитаних осіб 15.04.2016 р. представником потерпілих адвокатом ОСОБА_4 слідчому було направлено клопотання про проведення одночасного допиту осіб: потерпілих ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 для уточнення обставин щодо видимих тілесних ушкоджень, які малися на тілі потерпілого ОСОБА_3 та ОСОБА_7 після побиття їх ОСОБА_8 та його підлеглими 05.05.2013 р. в м. Матюші, а також інших обставин, що мають значення для справи.

Слідчим ОСОБА_6 після розгляду зазначеного клопотання 18 квітня 2016 р. винесено постанову про відмову у його задоволенні, посилаючись на те, що «12.05.2015 р. проводився одночасний допит між потерпілими ОСОБА_3 і ОСОБА_7 та свідками ОСОБА_10 та ОСОБА_9 за участі представника потерпілих адвоката ОСОБА_4 , який в ході слідчої дії використовував свої права як представник потерпілого, передбачені ст.56 КПК України. Зауважень до проведеної слідчої дії від останнього не надходило, а тому необхідності у повторності вказаної слідчої дії немає…

Потерпілі ОСОБА_3 (так зазначено в тексті) та ОСОБА_7 в своїх показах не описували характер заподіяних їм тілесних ушкоджень, а лише розповідали про обставини заподіяння вказаних тілесних ушкоджень, а тому розбіжностей в показах потерпілих ОСОБА_3 і ОСОБА_7 та свідків: ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_23 (так зазначено в тексті), ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 немає….»

Відмовляючи в задоволенні клопотання представника потерпілих, слідчим не наведено належного обґрунтування такої відмови, посилання на проведений раніше одночасний допит в травні 215 р. та відсутність зауважень до вказаної слідчої дії є формальним. Твердження про відсутність в показаннях потерпілих опису характера заподіяних їм тілесних ушкоджень, а наявність лише розповіді про обставини заподіяння їм цих ушкоджень, також є безпідставним, оскільки встановлення зазначених обставин і є одним із завдань слідства.

При цьому з матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим не виконано вказівки слідчого судді, викладені в ухвалі від 11 лютого 2016 р.

Копію постанови скаржники отримали поштовим зв`язком 30.04.2016 р., що стверджено копією поштового конверту

Отже, враховуючи все вище викладене приходжу до висновку про те, що оскаржувана постанова є передчасною, винесеною без з`ясування суперечностей, вказаних у ухвалі слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду від 11 лютого 2016 р., на що направлене зазначене клопотання представника потерпілих, а тому підлягає скасуванню.

Згідно ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого чи прокурора;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 40, 303-313 КПК України, -

У Х В А Л И В :
Скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_5 - задовольнити.

Скасувати постанову про відмову у задоволенні клопотання, винесену слідчим ОСОБА_6 18 квітня 2016 р. у кримінальному провадженні №0002717 від 06.05.2013 р.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1