Справа № 200/5131/16-к
Провадження № 1-кс/200/ 3130/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 березня 2016 року м. Дніпропетровськ
Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду у м. Дніпропетровську клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРФОРС» про скасування арешту з майна, -
В С Т А Н О В И В:
Заявник звернувся до суду із клопотанням, у якому прохає скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 04 лютого 2016 року.
Відповідно до описової частини вказаної постанови досудовим розслідуванням було встановлено, що у відповідності до висновків Дорожньої хіміко-технічної лабораторії від 26.01.2016 року №№223, 224, 225, 226, 227, 228, 229, 230 марки «Turkay Lux» виробництва «Tyrkey Boya Kimya San Vi.Tec.» може бути придатна до експлуатації на Придніпровській залізниці.
Окрім того, майно, на яке було накладено арешт було поставлено ТОВ «УКРФОС» до ПАТ «Українська залізниця» на підставі договору поставки №ПР/НХ 151029/НЮ від 29.12.2015 року. Відповідно до п.6.4 вказаного Договору покупець /ПАТ «Українська залізниця»/ здійснює оплату поставленого товару протягом 90 банківських днів з дні отримання товару. На день виникнення обов`язку сплати за поставлений товар ПАТ «Укрзалізниця» такий обов`язок не виконало. Таким чином, фактичним власником майна, на яке було накладено арешт є саме ТОВ «УКРФОРС», а сам факт накладення арешту майна позбавляє власника на належне користування, розпорядження та володіння належним йому майном.
Посилаючись на міжнародну практику, зазначає, що арешт на майно накладено протиправно
В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_5 клопотання підтримав, просив задовольнити, прокурор ОСОБА_6 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на те, що майно, на яке накладено арешт відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 та ст.167 КПК України.
Розглянувши клопотання доходжу наступного висновку.
Порядок скасування арешту майна визначений статтею 174 Кримінального-процесуального кодексу України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Між тим, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.
При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу ( ч. 2 ст. 170 КПК України).
Таким чином, можливість накладення арешту на майно, яке відповідає критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167, ст. 98 КПК України, закон не пов`язує з наявністю в кримінальному провадженні підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду завдану їх діями, а також спеціальної мети - забезпечення цивільного позову чи можливої конфіскації майна.
З тексту ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.02.2016 року вбачається, що при накладенні арешту на майно, слідчий суддя виходив з того, що на час розгляду клопотання були достатні підстави вважати, що вказані речі є предметом та доказом злочину, належать юридичній особі, тобто відповідають вимогам ч.ч.1,2 ст.170 КПК України.
Згідно з ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно до ч.1 ст.364 КК України передбачена кримінальна відповідальність в тому числі зі спеціальною конфіскацією за зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або держаним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб.
Таким чином, об`єктом злочину, передбаченого ч.1 ст.364 КК України є діяльність службової особи, пов`язана з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративних-господарських функцій, або виконує такі функції за спеціальними повноваженнями, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування та ін..
Також встановлено, що під час розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на майно, представниками ТОВ «Укрзалізниця» було повідомлено суд, що фарба придбана на підставі договору між підприємствами, відносини є виключно цивільно-господарськими.
За таких обставин, враховуючи, що кошти за фарбу переховані не були, таким чином власником майна не є ПАТ «Укрзалізниця», а тому не можна визнати доцільним та обґрунтованим накладення арешту на майно ТОВ «УКРФОРС», у зв`язку з чим клопотання належить задовольнити.
На підставі викладеного та керуючись ст.174 КПК України, -
Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРФОРС» про скасування арешту з майна задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1