Справа № 192/1956/16-к
Провадження № 1-кп/192/88/16
В И Р О К
Іменем України
"26" травня 2016 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне кримінальне провадження №0000275, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 квітня 2016 року відносно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровськ, громадянина України, який до затримання проживав без реєстрації в АДРЕСА_1 , на даний час перебуває в Дніпропетровській установі виконання покарань № 4, який має середньотехнічну освіту, не працює, неодружений, не є інвалідом, дітей на утриманні немає, раніше судимого:

1)05 жовтня 1999 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровськ за ч. 3 ст. 81, ч. 2 ст. 140 ч. 2, ст. 46-1 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років позбавлення волі з відстроченням виконання вироку на 2 роки та штрафом 680 гривень;

2)11 листопада 2003 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровськ за ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 198, ст.ст. 70, 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;

3)14 грудня 2004 року Уманським районним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 185, ст. 75 КК України до 2 років позбавлення волі, звільненого від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки;

4)23 вересня 2005 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровськ за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 189, ст.ст. 70, 71 КК України до 7 років позбавлення волі; 14 квітня 2011 року звільненого з місць позбавлення волі умовно-достроково на 9 місяців 27 днів;

5)11 травня 2012 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі; звільненого від відбування покарання 05 листопада 2014 року умовно-достроково на 8 місяців 5 днів,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України,

за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В:

15 січня 2016 року, близько 14 год. 00 хв. ОСОБА_3 , маючи непогашену та незняту у встановленому законом порядку судимість за вчинення корисливого злочину, маючи умисел на таємне повторне незаконне викрадення чужого майна, з корисливих спонукань з метою особистої наживи, прийшов на територію домоволодіння розташованого по АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_5 , де реалізуючи свій умисел на незаконне повторне викрадення чужого майна, шляхом демонтажу повторно таємно викрав металеву раму для кріплення гаражних воріт вартістю 1440 грн., що складається з трьох металевих швелерів і була вмонтована в стіну гаражу та належить ОСОБА_5 , та з викраденим з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, завдавши потерпілому матеріальну шкоду на суму 1440 гривень.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 25 січня 2016 року близько 07 год. 00 хв. ОСОБА_3 прийшов на територію домоволодіння АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_6 , де, маючи умисел на таємне повторне викрадення чужого майна, поєднане із проникненням в житло із корисливих спонукань та з метою особистої наживи, шляхом виставлення вікна проник до будинку, де таємно повторно шляхом демонтажу викрав електропровід довжиною 60 м вартістю 7 грн. за 1 м на загальну суму 420 грн.; з цегляної печі чавунний лист розміром 40 х 80 см з двома наборами кілець вартістю 250 грн.; 4 чавунних колосники вартістю 11 грн. за один колосник на загальну суму 44 грн.; дві одиниці чавунних дверцят вартістю 138 грн. за одну одиницю, на загальну суму 276 грн.; чавунну задвижку вартістю 70 грн., що знаходилась в кімнаті кухні та належать ОСОБА_6 . Після чого з викраденим з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, завдавши потерпілій матеріальну шкоду на суму 1060 гривень.

В судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та своїми показаннями підтвердив фактичні обставини скоєних ним кримінальних правопорушень викладені в обвинувальному акті.

Пояснив, що на початку січня 2016 року він побачив біля будинку, який розташований поруч з будинком де він проживав, гараж в якому була рама від воріт, яку він вирішив викрасти. Для цього він ломом демонтував зазначену раму і відніс її до пункту прийому металобрухту, за що отримав 130 грн. Також наприкінці січня 2016 року, зранку, він прийшов до будинку по АДРЕСА_1 де через вікно проник в будинок і викрав з будинку електричний дріт довжиною 60 м та чавунні вироби з плити. Все викрадене він продав невідомій йому особі за 100 грн.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в судове засідання не з`явились, про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, надали суду письмові заяви (а.с. 24, 25), згідно, яких просили справу розглядати у їх відсутність.
З`ясувавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проводити судовий розгляд у відсутність потерпілих, які не з`явилися, суд ухвалив проводити судовий розгляд у відсутність потерпілих.

Суд заслухавши думку учасників судового провадження, які визнали фактичні обставини злочинів і їх не оспорюють, пересвідчившись в правильності розуміння учасниками судового провадження змісту фактичних обставин злочинів, в добровільності їх позиції, роз`яснивши обмеження щодо оскарження таких обставин, визнав, у відповідність до ч. 3 ст. 349 КПК України, недоцільним дослідження доказів на підтвердження фактичних обставин злочинів та обмежитись лише дослідженням відомостей, що характеризують особу обвинуваченого.

Дії ОСОБА_3 по епізоду крадіжки майна ОСОБА_5 15 січня 2016 року, кваліфікуються за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно.

Дії ОСОБА_3 по епізоду крадіжки майна ОСОБА_6 25 січня 2016 року кваліфікуються за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно, поєднане з проникненням в житло.

Суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого в інкримінованих йому злочинах.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії середньої тяжкості та тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який не працевлаштований, раніше неодноразово судимий, за місцем мешкання характеризується негативно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

З урахуванням обставин справи, що пом`якшують покарання: обвинувачений повністю визнав свою вину, сприяв розкриттю злочину, має намір дотримуватися законослухняної поведінки, що свідчить про щире каяття обвинуваченого, відсутністю обставин, що обтяжують покарання, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 185 та ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк передбачений санкціями частин даної статті. Суд вважає, що призначенням більш м`якого виду покарання, за злочин передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, не буде досягнено виховної мети покарання, а також запобігання вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.

Призначаючи основне покарання за сукупністю злочинів, суд у відповідність до ч. 1 ст. 70 КК України, вважає, що слід застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Оскільки до обвинуваченого, на підставі ухвали слідчого судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 19 квітня 2016 роу було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, тому у відповідність до положень ч. 5 ст. 72 КК України, строк попереднього ув`язнення обвинуваченого, слід зарахувати в строк остаточного покарання, а строк покарання рахувати з дня фактичного затримання тобто з 19 квітня 2016 року.

Що стосується запобіжного заходу застосованого до обвинуваченого ухвалою слідчого судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 19 квітня 2016 року у виді тримання під вартою (а.с. 22-23), то дію даного запобіжного заходу слід продовжити до набрання вироком законної сили.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання

-за ч. 2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком один рік;

-за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком три роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком три роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з 19 квітня 2016 року.

Зарахувати ОСОБА_3 в строк покарання строк попереднього ув`язнення починаючи з 19 квітня 2016 року по 26 травня 2016 року включно за правилом передбаченим ч. 5 ст. 72 КК України.

Дію запобіжного заходу щодо ОСОБА_3 , обраного ухвалою слідчого судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 19 квітня 2016 року у виді тримання під вартою продовжити до набрання вироком законної сили.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та направити потерпілим.

Головуючий: суддя ОСОБА_1