Справа № 465/6147/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/293/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2016 року колегія cуддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області у складі:
головуючої - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
розглянувши матеріали кримінального провадження №0002987 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Львова, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, раніше не судимого,

з участю прокурора ОСОБА_7

та захисника ОСОБА_8

за апеляційною скаргою прокурора Львівської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_9 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 26.01.2016 року,-
встановила:
Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 26.01.2016 року матеріали обвинувального акта від 26 вересня 2014 року відносно ОСОБА_6 повернуто прокурору Львівської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_9 для приведення їх у відповідність вимогам.
Згідно ухвали в судовому засіданні, вході вирішення питань, передбачених ст.ст. 314-316 КПК України, встановлено, що обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування, не у повній мірі відповідають вимогам процесуального законодавства, і зокрема ст. 291 КПК України. Так, в обвинувальному акті, а саме в анкетних відомостях потерпілої, не вказано її місце народження та громадянство, що прямо суперечить змісту обвинувального акта, який визначений ст. 291 КПК України. Крім того, відповідно до ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Відповідно до п. 13 ст. 3 КПК України, обвинувачення є твердженням про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом. Однак у даному обвинувальному акті відсутні будь-які дані щодо процесуального статусу ОСОБА_6 , а встановлене досудовим розслідуванням не є тотожним поняттю, - обвинувачення. Таким чином, законодавець у ст. 314 КПК України закріпив однозначне становище особи, відносно якої до суду скеровано обвинувальний акт та зазначив, що підготовче судове засідання відбувається за участю обвинуваченого. Проте,виходячи із змісту розглядуваного обвинувального акту, процесуальне становище ОСОБА_6 не визначено, як не визначено і те. в чому він обвинувачується. Суд першої інстанції вважає, що за даних обставин, обвинувальний акт не відповідає п. 5 ч. 2 ст. 291 КК України, згідно якого, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального провадження, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
На дану ухвалу, прокурор Львівської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу.
В своїй апеляційній скарзі просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали від 26.01.2016 року про повернення обвинувального акту, ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 26.01.2016 року відносно ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
В обґрунтування покликається на те, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки прийнята із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки потерпіла у підготовчому судовому засіданні повідомила суду усі свої анкетні дані та підтвердила їх відповідність обвинувальному акту, а також відомості в обвинувальному акті містяться, а твердження про їх відсутність та невідповідність вимогам ст. 291 КПК України є на його думку, надуманими та такими, що не відповідають дійсності. Стосовно прокурора, який здійснює повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, вказую на те, що відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про прокуратуру», керівник місцевої прокуратури представляє місцеву прокуратуру у зносинах з органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, державними органами, особами, установами та організаціями. Разом з тим, суддя ОСОБА_1 зазначив, що обвинувальний акт складений та затверджений 27 серпня 2015 року, а до суду матеріали передані наручно 3 вересня 2015 року, що суперечить ст. 293 КПК України, згідно якої прокурор зобов`язаний вручити під розписку копію обвинувального акта однозначно з передачею обвинувального акта до суду. Наголошує на тому, що суд першої інстанції не послався на конкретні норми КПК, які містили б чітко визначений строк скерування обвинувального акту прокурором до суду після його затвердження. Системний аналіз, не містить вказівки на конкретно визначений строк, впродовж якого прокурор зобов`язаний скерувати обвинувальний акт до суду. Окрім цього, повний текст узвали суду про повернення обвинувального акту стосовно ОСОБА_6 був складений та надійшов в прокуратуру лише 02.02.2016 року, що підтверджується супровідним листом з відміткою дати його скерування та дати отримання, у зв`язку із чим через поважні причини пропущено строк на оскарження такої ухвали та наявні підстави для його поновлення.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги, який просить апеляційну скаргу задоволити та ухвалу суду скасувати, доводи сторони захисту адвоката ОСОБА_8 яка просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема п.3 ч.3 ст. 314 КПК України зі стадії підготовчого судового засідання суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу, визначеним у ст. 291 КПК України.

Так, згідно з п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) КК України та формулювання обвинувачення.

Як вбачається з обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0002987 у фабулі обвинувачення зазначено, що 25 вересня 2014 року о 19.00 год ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні кафе-бару ТзОВ «Наука» , що по вул.Науковій,53 у м.Львові, з мотивів явної неповаги до суспільства,що супроводжувалось особливою зухвалістю. Вчинив хуліганські дії, а саме виражався нецензурною лайкою в сторону працівників кафе-бару, та перервав нормальну роботу кафе з 19.00 год по 22.00 год. та його дії кваліфіковано за ч.1 ст.296 КК України, однак у даному обвинувальному акті відсутні будь-які дані щодо процесуального статусу ОСОБА_6 , також не зазначено дату вручення підозри, яка міститься в матеріалах провадження взагалі без зазначення дати її винесення.
Згідно ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області від 10.12.2015 року, якою вирок по даному провадження скасовано та скеровано на новий розгляд вказано, що таке формулювання обвинувачення вказує на його неконкретність , оскільки з наведеного неможливо встановити якими саме діями була зірвана робота кафе і в чому це проявилося, не розкрито в чому полягала особлива зухвалість його дій.

Крім цього, в обвинувальному акті, а саме в анкетних відомостях потерпілої ОСОБА_10 не вказано місце її народження та громадянство, що суперечить змісту обвинувального акту, що визначений с.291 КПК України.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що прокурором фактично висунуто обвинувачення у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України, яке не відповідає викладеним в обвинувальному акті фактичним обставинам кримінального правопорушення та вимогам процесуального законодавства.

Посилання прокурора на те, що саме обвинувачення сформульоване прокурором на підставі зібраних в ході досудового розслідування доказів, а тому обвинувальний акт відповідає вимогам ч.2 ст. 291 КПК України є необґрунтованим.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції, якою повернуто обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 прокурору у зв`язку з невідповідністю обвинувального акту вимогам КПК України винесена з додержанням вимог закону та підстав для її зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Львівської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_9 відхилити.
Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 26.01.2016 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4