ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/325/15-к
Провадження № 1-кс/210/194/16

"01" березня 2016 р.

Слідчий суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СВ ФР Криворізької південної ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області ДФС у Дніпропетровській області, погоджене прокурором, у кримінальному провадженні № 0000001 від 05 січня 2015 року, щодо обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Нікополь Дніпропетровської області, українця, громадянина України, Фізична особа-підприємець, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий;

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст. 199 КК України

особи, які беруть участь у розгляді клопотання: прокурор ОСОБА_4 , слідчий ОСОБА_5 , підозрюваний ОСОБА_6 , захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:
Слідчий податкової міліції звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді застави відносно ОСОБА_6 .

В порядку ст. 185 КПК України, процесуальним керівником в даному провадженні прокурором Криворізької місцевої прокуратури №2 ОСОБА_4 змінено клопотання, а саме прокурор просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 домашній арешт. В обґрунтування клопотання зазначається, що ОСОБА_6 у жовтні 2015 року з корисних мотивів, направлених на досягнення злочинного результату щодо незаконного придбання та подальшого зберігання з метою збуту, без оформлення належним чином відповідних дозвільних документів, передбачених законодавством України для вказаного виду діяльності та не маючи спеціального дозволу - ліцензії на право виготовлення і реалізації спирту та спиртних напоїв, в порушення вимог ст. 2 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» № 481/95-ВР від 19.12.1995 року, згідно з якою виготовлення і роздрібна торгівля спиртом і спиртними напоями здійснюється тільки за наявності спеціального дозволу (ліцензії), діючи умисно, незаконно придбав у невстановлених слідством осіб фальсифіковані алкогольні напої, а саме: горілка «Первак», горілка «Пшенична», горілка «Мороша», горілка «Хлібний Дар», горілка «Неміров Медоф», горілка «Станіславська чарка». Після проведення обшуку вилучено ряд алкольних виробів. Відповідно до висновку судово-хімічної експертизи спиртовмісних рідин № 455 від 30.10.2015 року встановлено, що алкогольні напої, вилучені під час обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , містять спирт етиловий та є алкогольними напоями - спиртоводними сумішами. Наданий спирт етиловий не відповідає вимогам ДСТУ 4221:2003 «Спирт етиловий ректифікований. Технічні умови», та становить загрозу для здоров`я людини. Надані спиртовмісні суміші та спирт етиловий схожі між собою за концентраціям мікродомішок, за якісним складом та вмістом ідентифікованих компонентів. Надані алкогольні напої та алкогольні напої, дослідження яких було оформлено висновками експерта від 23.01.2015 №31 та від 18.06.2015 №287 мають загальну родову належність. Надані алкогольні напої до вживання не придатні та є небезпечними для здоров`я людини. Так, ОСОБА_6 пред`явлена підозра у скоєнні кримінального правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204 КК України за ознаками незаконного придбання з метою збуту, зберігання з цією метою, незаконно виготовлених алкогольних напоїв.

Крім того, ОСОБА_6 не будучи суб`єктом, який має право на здійснення діяльності з виготовлення марок акцизного податку України та не отримуючи відповідних ліцензій на здійснення вищезазначеної діяльності, що зазначено Законом України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» від 01.06.2000р. (ВВРУ - 2000- № 36-ст. 299) та постановою КМУ ; «Про затвердження Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку України та маркування алкогольних напоїв» від 27.12.2010р. № 1251, маючи намір на отримання неправомірної вигоди та з метою надання товарного вигляду незаконно придбаним та незаконно виготовленим алкогольним напоям, а також для подальшого використання та продажу вищезазначених товарів, своїми діями здійснив виготовлення, зберігання, незаконно виготовлених, підроблених марок акцизного податку України у великому розмірі. У зв`язку з чим, ОСОБА_6 пред`явлено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 199 КК України за ознаками виготовлення, зберігання, використання при продажу товарів, незаконно виготовлених, одержаних чи підроблених марок акцизного податку України у великому розмірі.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, зазначив, що існує ряд ризиків передбачених ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 покладається необхідність запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 , підозрюваний ОСОБА_6 , кожен окремо, заперечували з приводу заявленого клопотання, оскільки прокурором та слідчим не доведено наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а кримінальне правопорушення, у вчиненні яких висунуто підозру ОСОБА_6 останній не вчиняв і не має до них ніякого відношення. ОСОБА_6 не має підстав перехоувавтися від органів досудового розслідування та має намір спростувати усі підозри, висунуті проти нього, оскільки приміщення, в якому був проведений обшук, хоча й належить йому, однак передано в оренду третім особам. Крім того, вказували на те, що ОСОБА_6 офіційно працює, а його робота не обмежена часовими проміжками, оскільки він є фізичною особою-підприємцем, крім того, він має двох малолітніх дітей, одружений, має постійне місце реєстрації, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався

Вивчивши матеріали кримінального провадження, долучені до клопотання, заслухавши думку прокурора та слідчого, які підтримали клопотання, підозрюваного, його захисника, які заперечували щодо клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді.

Відповідно до ст.ст. 177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також, зокрема, запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. При обранні запобіжного заходу також враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, кримінального правопорушення; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; тощо, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Домашній арешт, як запобіжний захід про обрання якого клопоче прокурор, полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю (ст. 181 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті (ч. 2 ст. 194 КПК України).

Разом з тим, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання (ч. 4 ст. 194 КПК України).

Відповідно до статті 5 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод № ETS 005 від 04.11.1950 р., ратифікована 17.07.1997 року, набрала чинності 11.09.1997 року кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом. Відповідно до принципів Конвенції - пропорційності та забезпечення рівності інтересів - коли мова йде про обмеження тих чи інших прав і свобод, суд завжди звертає увагу на кілька параметрів, встановлених Конвенцією, яким мають відповідати застосовані державою заходи щодо цих прав, а саме: 1) наявність правових підстав для обмеження прав і свобод; 2) наявність легітимної мети для застосування обмежень; 3) пропорційність вжитих державою заходів щодо обмеження прав і свобод з огляду на легітимну мету, якої держава намагалася досягти.

Так, у справі "Бакланов проти Росії" (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі "Фрізен проти Росії" (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що "досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було свавільним". У справі "Ізмайлов проти Росії" (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що "для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити "особистий надмірний тягар для особи".

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчим суддею встановлено, що згідно витягу з кримінального провадження з ЄРДР за № 0000001 від 05.01.2015 року внесено відомості про вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, яким органом досудового розслідування надано правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст. 199 КК України

Наявність обґрунтованої підозри щодо причетності ОСОБА_6 до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень підтверджується доказами, здобутими в ході досудового розслідування, та які місяться в матеріалах кримінального провадження та надані слідчому судді, зокрема: висновками експертів: від 30.10.2015 року за № 455 , від 23.01.2015 за №31, від 18.06.2015 за №287, від 26 жовтня 2015 року за № 155-2015, від 23.10.2015 за № 58/06-602 , від 09 лютого 2016 року за № 82; протоеолами отримання зразків для експертизи.

У клопотанні слідчого наведені дані, що вказують на причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованих йому дій.

Разом з тим, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено лише наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінальних правопорушень та наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

При цьому, слідчий суддя відхиляє доводи прокурора та слідчого про наявність такого ризику як переховування від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки підозрюваний має постійне місце роботи, постійне місце проживання, одружений, має дітей, які перебувають на його утриманні, оскільки наймолодша дитина ОСОБА_8 2009р.н.

Також слідчий суддя відхиляє доводи прокурора про необхідність застосування домашнього арешту та покладання заборони залишати місце проживання з 21:00 до 06:00год. у зв`язку з наявністю ризику впливу на свідків, оскільки навіть з покладанням на підозрюваного обмежень щодо залишення місця проживання в певний час, останній не буде позбавлений можливості впливати на свідків з 06:00год. по 21:00год.

Крім того, слідчий суддя вважає, що прокурором під час розгляду клопотання не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню, а підозрюваному слід обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

В силу положень ч. 1 ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст. 194 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно підозрюваного ОСОБА_6 слідчий суддя враховує вимоги п.п.3,4,5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно яким обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Враховуючи конкретні обставини кримінального провадження та дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 , який раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, одружений, офіційно працює, має на утриманні двох дітей, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, недоведеність прокурором необхідності застосування такого запобіжного заходу як домашній арешт, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає до часткового задоволення.

В силу положень ч.5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного прибувати за кожною вимогою суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, зокрема пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності.

Керуючись ст. ст.176-179, 184, 186, 192, 194 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання старшого слідчого СВ ФР Криворізької південної ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області ДФС у Дніпропетровській області, погоджене прокурором, у кримінальному провадженні № 0000001 від 05 січня 2015 року, щодо обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_6 задовольнити частково.

У застосуванні щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовити .

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладанням на нього на строк до 24 квітня 2016 року наступні обов`язки: прибувати до кабінету слідчого, прокурора, судді, у залежності від стадії кримінального провадження, за їхньою першою вимогою; не відлучатися за межі Дніпропетровської області без дозволу слідчого, прокурора або слідчого судді, суду; повідомляти слідчого, прокурора чи слідчого суддю, суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання; уникати в будь-якій формі контактів як особисто, так і через сторонніх осіб із свідками.
Строк дії застосованого запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання підозрюваному встановити в межах існуючого двохмісячного строку досудового розслідування, тобто до 24 квітня 2016 року.
Підозрюваному роз`яснити, що у разі невиконання перерахованих обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на слідчого, а на стадії перебування справи у провадженні суду, на прокурора. Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ознайомити та вручити підозрюваного ОСОБА_6 під розпис копію ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складений 04 березня 2016 року.

Слічий суддя: ОСОБА_1