Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/808/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.10.2016 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційні скарги заступника прокурора Кіровоградської області ОСОБА_12 , обвинуваченого ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0008948, на вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11 липня 2016 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець і мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з неповною середньою освітою, не працює, не одружений, раніше судимий

- 20.05.2016 року Кіровоградським районним судом Кіровоградської області за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки,

визнаний винуватим та засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 7 місяців. На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання, що призначено за вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 20.05.2016 року, більш суворим, що призначено за даним вироком, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 7 місяців. У строк відбуття покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 17.10.2015 року по 10.07.2016 року. На підставі ч.5 ст. 72 КК України також зараховано у строк призначеного покарання строк попереднього ув`язнення з 17.10.2015 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Соколівське, Кіровоградського району Кіровоградської області, українець, громадянин України, з неповною середньою освітою, не одружений, не працює, зареєстрований та проживає по АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 05.03.2014 року Кіровоградським районним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком на 2 роки;

- 25.01.2016 року Кіровоградським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком цього ж суду від 05.03.2014 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 9 місяців,

визнаний винуватим та засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 7 місяців. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання, що призначено за даним вироком, більш суворим, що призначено за вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 25.01.2016 року, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 9 місяців. На підставі ст.71 КК України до покарання призначеного за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 05.03.2014 року і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 10 місяців. У строк відбуття покарання зараховано частину покарання, що відбута за вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 25.01.2016 року за період з 21.10.2015 року по 10.07.2016 року. На підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано у строк призначеного покарання строк попереднього ув`язнення за вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 25.01.2016 року за період з 21.10.2015 року по день набрання вироку законної сили по 25.02.2016 року та з 11.03.2016 року по день набрання цим вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визнані винуватими та засуджені за вчинення ряд крадіжок чужого майна, за наступних обставин.

В середині вересня 2015 року у невстановлений досудовим слідством час, ОСОБА_9 , з метою повторного вчинення крадіжки, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , з метою наживи, із будинку АДРЕСА_3 , куди проникли шляхом віджиму рукою пластикового вікна, таємно викрали дискову пилу «Soma SM-6907» вартістю 806,63 грн., 3 сидіння з кришкою для унітазу «Kolo Ego K10113000», вартістю 4285,98 грн., 3 електрообігрівачі (конвектори) «ТК 21», вартістю 1 975,96 грн. та 3 односпальні матраци «Intex 68758», вартістю 858,60 грн. З місця скоєння злочину ОСОБА_8 разом із ОСОБА_9 зникли, викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим спричинили потерпілій ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 7 927,17 грн.

Крім того, в середині вересня 2015 року, у невстановлений досудовим слідством час, ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , за попередньою змовою між собою, з метою наживи, із будинку АДРЕСА_3 , куди проникли шляхом віджиму рукою пластикового вікна, повторно, таємно викрали батарею для опалення «Korado RADIK KLASIK 2250», вартістю 2 755 грн., з якою з місця скоєння злочину зникли, викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим спричинили потерпілій ОСОБА_13 матеріальну шкоду на вказану суму.

В середині вересня 2015 року, у невстановлений досудовим слідством час, ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , за попередньою змовою між собою, з метою наживи, із будинку АДРЕСА_3 , куди проникли шляхом віджиму рукою пластикового вікна, повторно, таємно викрали 3 батареї для опалення «Korado RADIK KLASIK 2250», вартістю 6 654,75 грн., з якими з місця скоєння злочину зникли, викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим спричинили потерпілій ОСОБА_13 матеріальну шкоду на вказану суму.

Також в середині вересня 2015 року, у невстановлений досудовим слідством час, ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , за попередньою змовою між собою, з метою наживи, із будинку АДРЕСА_3 , куди проникли шляхом віджиму рукою пластикового вікна, повторно, таємно викрали батарею для опалення «Korado RADIK KLASIK 2250» розміром 100х50 см., вартістю 1 821,15 грн.; батарею для опалення «Korado RADIK KLASIK 2250» розміром 160х50 см., вартістю 2 755 грн. та котел «Baxi Luna 3», вартістю 15 022,35 грн. З місця скоєння злочину ОСОБА_8 із ОСОБА_9 зникли, викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим спричинили потерпілій ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 19 598,5 грн.

Крім того, 24.09.2015 року у нічний час, ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , за попередньою змовою між собою, з метою наживи та повторного вчинення крадіжки, із приміщення гаража розташованого по АДРЕСА_4 , куди проникли шляхом зняття навісного замка, таємно викрали ящик із взуттям, який в подальшому було повернуто власнику, за відсутністю двох пар взуття, вартість яких зі слів потерпілої становить 700 грн. З місця скоєння злочину ОСОБА_8 і ОСОБА_9 зникли, викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим спричинили потерпілій ОСОБА_14 матеріальну шкоду на загальну суму 700 грн.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та невідповідністю призначеного покарання тяжкості скоєного кримінального правопорушення особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.

ОСОБА_9 визнати винним за ч.3 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань за попереднім вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 25.01.2016 року за ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 71 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки 9 місяців, та цим вироком остаточно призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі п. ґ ч.5 ст. 72 КК України зарахувати у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 11.03.2016 року по день набрання цим вироком законної сили.

ОСОБА_8 визнати винним за ч.3 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань за попереднім вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 20.05.2016 року та цим вироком остаточно призначити покарання у виді 4 років 7 місяців позбавлення волі. На підставі п.в ч.5 ст. 72 КК України зарахувати у строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 17.10.2015 року по день набрання цим вироком законної сили.

В обґрунтування своїх вимог прокурор, не оспорюючи фактичних обставин справи та юридичної кваліфікації дій засуджених зазначає, що суд, при призначенні остаточного покарання ОСОБА_9 безпідставно застосував вимоги ст. 71 КК України, так як з матеріалів провадження слідує, що покарання за вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 05.03.2014 року ( у виді позбавлення волі строком на 3 роки 9 місяців) враховано при призначенні ОСОБА_9 остаточного покарання за вироком цього ж суду від 25.01.2016 року на підставі ст. 71 КК України. За вказаних обставин повторне зарахування судом ОСОБА_9 невідбутої частини покарання за вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 05.03.2014 року на підставі ст.71 КК України є неприпустимим.

Крім того, ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11.03.2016 року ОСОБА_9 тимчасово залишено в Кіровоградському УВП №14, де він відбував покарання, призначене за вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 25.01.2016 року, для розгляду даного провадження. Термін перебування під вартою ОСОБА_9 з 21.10.2015 року по 25.02.2016 року зараховано під час ухвалення вироку вказаного суду від 25.01.2016 року, а тому повторне його зарахування під час ухвалення оскаржуваного вироку є безпідставним.

Також зазначає, що зарахування ОСОБА_8 у строк відбуття покарання його попереднє ув`язнення з 17.10.2015 року по 10.07.2016 року, а в подальшому і зарахування вказаного строку на підставі ч.5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі суперечить його точному змісту, що робить вирок суду незрозумілим для його виконання.

Зазначені обставини свідчать про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що відповідно до вимог статей 409, 413 КПК України, є підставою для скасування судового рішення.

Також прокурор посилається на те, що при призначенні ОСОБА_9 покарання судом першої інстанції не повною мірою враховано, що обвинувачений до кримінальної відповідальності притягується не вперше, має не зняту і непогашену судимість за вчинення ряд умисних корисливих злочинів, знову вчинив тяжкі злочини в період іспитового строку, завдані збитки добровільно не відшкодував. Як особа обвинувачений не працює, за місцем проживання характеризується посередньою, знаходиться на диспансерному обліку з приводу вживання опіоїдів та канабіоїдів (синдром залежності з 2015 року).

При призначені ОСОБА_8 покарання судом також не враховано, що обвинувачений також вчинив 5 епізодів тяжких злочинів проти власності, суму спричинених збитків, зухвалість вчинення кримінальних правопорушень, а саме за попередньою змовою групою осіб та з проникненням до іншого приміщення, завдані збитки добровільно не відшкодував. Як особа обвинувачений не працює, за місцем проживання характеризується негативно, знаходиться на диспансерному обліку з приводу вживання опіоїдів та канабіоїдів (синдром залежності з 2008 року).

Зазначене суттєво посилює суспільну небезпечність ОСОБА_9 і ОСОБА_8 та свідчить про відсутність у них бажання ставати на шлях виправлення, а тому прокурор вважає, що призначене обвинуваченим судом покарання є м`яким та не в повній мірі узгоджується з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року « Про практику призначення судами кримінального покарання», та відповідно до вимог статей 409, 414 КПК України, є підставою для скасування вироку суду.
Обвинувачений ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить вирок суду першої інстанції скасувати та призначити йому менш суворе покарання, а також скасувати рішення суду щодо стягнення з нього на користь потерпілої ОСОБА_13 матеріальну шкоду в розмірі 3000 грн.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що в порушення вимог ст. 217 ч.3 КПК України, як слідчим так і судом йому було безпідставно відмовлено в об`єднанні в одне провадження даного кримінального провадження та кримінального провадження, за яким він був засуджений за вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 20.05.2016 року. Також зазначає, що судом не були допитані всі свідки по справі, з незрозумілих для нього причин судом були відкинуті його доводи, а прийняті до уваги доводи сторони обвинувачення. Також йому незрозуміло, яким рішенням суд керувався приймаючи рішення про стягнення з нього на користь потерпілої у відшкодування 3000 грн. моральної шкоди, оскільки відшкодування спричинених ОСОБА_13 матеріальних збитків у сум і25474,67 грн. ним не оспорювалось.
Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, які характеризують особи обвинувачених, заслухавши висновок прокурора, який підтримав вимоги поданої апеляції в повному обсязі, а в задоволені апеляції ОСОБА_8 просив відмовити, обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та їх захисників адвокатів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які просили задовольнити апеляцію ОСОБА_8 та заперечували проти задоволені апеляції прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.
Як убачається із матеріалів справи досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону. Викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, є взаємоузгодженими між собою, відповідають фактичним обставинам справи та ніким із сторін і учасників кримінального провадження не оскаржуються.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки ніким із учасників судового процесу не оспорюється доведеність вини ОСОБА_8 і ОСОБА_9 та юридична кваліфікація їх дій, колегія суддів не надає юридичної оцінки фактичним обставинам кримінального провадження, вважає вину обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення доведеною та правильною кваліфікацію за ч. 3 ст. 185 КК України дій обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у інше приміщення, а також дії ОСОБА_8 , як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у інше приміщення.
Призначаючи покарання ОСОБА_8 суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував, що останній скоїв злочин, який відноситься до категорії тяжких.

Як особа обвинувачений за місцем проживання характеризується негативно, не одружений, суспільно-корисною працею не займається, раніше засуджений за скоєний злочини проти власності. Знаходиться на диспансерному обліку внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності з 2008 року, а згідно заключення спеціальної медичної комісії по наркологічним оглядам № 273 від 19.07.2015 року (яка була проведена в межах іншого кримінального провадження), страждає психічно-поведінковими розладами внаслідок вживання опіоїдів, потребує лікування, яке йому не протипоказане. Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №376 від 24.07.2015 року (яка була проведена в межах іншого кримінального провадження), ОСОБА_8 в момент скоєння правопорушення виявляв і вданий час виявляє психічні розлади і розлади поведінки внаслідок вживання кількох лікарських засобів та інших психоактивних речовин, проте вказані психічні розлади не досягають ступені душевного захворювання і недоумкуватості. У відношенні інкримінуємого йому діяння слід вважати осудним, підпадає під дію ст.19 ч.1 КК України, застосування заходів медичного характеру не потребує.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , суд визнав щире каяття, а обставини, що обтяжують покарання, не встановлені.

Беручи до уваги вказані обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_8 , а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень є можливим лише при призначенні покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ч.4 ст.70 КК України.
Призначаючи покарання ОСОБА_9 суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував, що останній скоїв злочин, який відноситься до категорії тяжких.

Як особа обвинувачений за місцем проживання характеризується посередньо, не займається суспільно-корисною працею, не одружений, раніше судимий за вчинення умисного корисливого злочину, однак певних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та вчинив злочин проти власності в період іспитового строку. Знаходиться на диспансерному обліку внаслідок вживання опіоїдів та канабіоїдів, синдром залежності з 2015 року. Згідно заключення спеціальної медичної комісії по наркологічним оглядам № 394 від 20.10.2015 року (яка була проведена в межах іншого кримінального провадження), ОСОБА_9 страждає наркотичною залежністю (опіоїди, канабіноїди) і потребує лікування, яке йому не протипоказане. Алкогольною залежністю обвинувачений не страждає і лікування не потребує, на обліку у лікаря психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , суд визнав щире каяття, а обставини, що обтяжують покарання, не встановлені.

Беручи до уваги вказані обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_9 , а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень є можливим при призначенні покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України.

При вирішенні питання про стягнення з обвинувачених на користь потерпілої ОСОБА_13 моральної шкоди, суд врахував обставини справи та пов`язані з цим моральні переживання потерпілою, які виразилися в нервовому хвилюванні, зміні запланованих дій, однак вказаний потерпілою розмір 20000 грн. суд визнав завищеним, а тому стягнув з обвинувачених на користь потерпілої ОСОБА_13 моральну шкоду в розмірі 3000 грн. - солідарно.
Доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі про те, що суд при призначенні остаточного покарання ОСОБА_9 безпідставно застосував вимоги ст. 71 КК України, є слушними та підлягають задоволенню.

Так, з матеріалів провадження слідує, що відповідно до вироку Кіровоградського районного суду Кіровоградської області 25.01.2016 року ОСОБА_9 засуджений за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 05.03.2014 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 9 місяців. За вказаних обставин посилання суду першої інстанції у оскаржуваному вироку на те, що на підставі ст.71 КК України до покарання призначеного за цим вироком ОСОБА_9 необхідно частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 05.03.2014 року, є неприпустимим та є неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність.

Вимоги апеляції прокурора щодо зарахування ОСОБА_15 відповідно ч.5 ст. 72 КК України у строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення саме з 11.03.2016 року по день набрання цим вироком законної сили, підлягають частковому задоволенню, за наступних обставин.

Відповідно до закону України «Про внесення змін до кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року та частини 5 ст.72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. При цьому у строк попереднього ув`язнення включається строк п. ґ. - перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
Як убачається із матеріалів кримінального провадження ОСОБА_9 був засуджений вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 25.01.2016 року до покарання у виді позбавлення волі, який набрав законної сили 25.02.2016 року та по якому обвинувачений утримувався під вартою з 21 жовтня 2015 року.

Після засудження ОСОБА_9 за вказаним вироком він утримувався в Кіровоградському УВП №14 де відбував покарання. Однак, відповідно кримінального провадження вирок по якому оскаржується, з ОСОБА_9 після його засудження продовжувались проводиться слідчі дії та він брав участь у розгляді даного кримінального провадження, а тому відповідно до вимог п. ґ. ч.5 ст. 72 КК України у строк відбуття покарання обвинуваченому підлягає зарахуванню строк попереднього ув`язнення з 21 жовтня 2015 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Також підлягають задоволенню вимоги апеляції прокурора про те, що ОСОБА_8 у строк відбуття покарання зараховано попереднє ув`язнення з 17.10.2015 року по 10.07.2016 року, а в подальшому знову зараховано вказаний строк на підставі ч.5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що суперечить його точному змісту та робить вирок суду незрозумілим для його виконання.

Вимоги прокурора щодо призначення обвинуваченим більш суворого покарання, є такими, що не заслуговують на увагу, так як не підтверджені будь-якими доказами про те, що саме більш тяжке покарання буде необхідне й достатнє для виправлення обвинувачених, а також запобігання вчиненню ними нових кримінальних правопорушень.
Сукупність всіх вищезазначених обставин щодо особи обвинувачених, які вчиняли ряд злочинів та кримінальні провадження відносно яких розглядались в окремих провадженнях, вказують на можливість їх виправлення та попередження нових злочинів при обраному судом першої інстанції покаранню у виді позбавлення волі.

Також не підлягають задоволенню вимоги апеляції обвинуваченого ОСОБА_8 щодо пом`якшення йому покарання, а також скасування рішення суду щодо стягнення з нього на користь потерпілої ОСОБА_13 матеріальну шкоду в розмірі 3000 грн. Так як судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_8 за ряд вчинених злочинів було призначено покарання на підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання, що призначено за вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 20.05.2016 року, більш суворим майже в межах мінімального строку. Стягнення моральної шкоди в сумі 3000 грн. на користь потерпілої ОСОБА_13 було обґрунтовано у вироку суду першої інстанції.

Будь - яких не перевірених судом першої інстанції обставин в апеляціях не наведено, а тому колегія суддів вважає необхідним апеляцію прокурора задовольнити частково, а апеляцію обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без змін.

Керуючись статтями 376, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11 липня 2016 року щодо обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 змінити в частині призначеного покарання.

Вважати засудженими ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 7 місяців.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за даним вироком, більш суворим, призначеним за вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 25.01.2016 року, остаточно вважати засудженим ОСОБА_9 до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 9 місяців.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_9 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 21.10.2015 року по 12.10.2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вважати засудженими ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 7 місяців.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 20.05.2016 року, більш суворим, призначеним за даним вироком, остаточно вважати засудженим ОСОБА_8 до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 7 місяців.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_8 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 17.10.2015 року по 12.10.2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті вирок щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а обвинуваченими в той самий строк з моменту отримання її копії.

Судді підписи
Згідно з оригіналом
Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2