копія
Справа № 542/187/16-к
Кримінальне провадження № 1-кп/542/51/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 червня 2016 року Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого цивільного відповідача - ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Нові Санжари кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянина України, без освіти, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:

- 13.11.2014 року Новосанжарським районним судом Полтавської області за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт. 21.01.2015 року знятий з обліку у зв`язку з відбуттям покарання;

- 24.02.2016 року Тростянецьким районним судом Сумської області за ч.3 ст.187 КК України до покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин: 12 квітня 2015 року близько 02-00 години ночі ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_6 (який засуджений вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області 15 лютого 2016 року за ч.2 ст.185 КК України до 2 (двох) років обмеження волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання, якщо він в період 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п.2,3,4 ст.76 КК України), маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, прийшли до господарства ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 .

Реалізуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння і бажаючи їх настання, скориставшись відсутністю небезпеки викриття зі сторони господаря та інших осіб, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 шляхом вільного доступу з подвір`я господарства, повторно, таємно викрали 32 листа восьмихвильового шиферу, згідно висновку експерта № 0306/1 від 03.06.2015 року вартістю 59 грн. 38 коп. за один лист шифера, загальною вартістю 1900 грн. 16 коп., чим завдали матеріальну шкоду ОСОБА_7 на вказану суму. Викраденим в послідуючому розпорядилися на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав в повному обсязі та пояснив суду, що близько 02-00 год. 12.04.2015 року разом з ОСОБА_6 викрав 32 листа шифера, який знаходився на подвір`ї ОСОБА_7 в АДРЕСА_1 . Викраденим розпорядились на власний розсуд. Цивільний позов потерпілої визнає повністю.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи судом повідомлена належним чином.

Згідно ст. 349 КПК України зі згоди учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів обставин вини обвинуваченого, у зв`язку з повним визнанням ним своєї вини.

Суд роз`яснив учасникам провадження, що у такому випадку вони позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Суд приходить до висновку про те, що дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), крадіжка вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд згідно з вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого, раніше судимого, задовільну характеристику обвинуваченого за місцем проживання. На спецобліках не перебуває.
Згідно ст. 66 КК України обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є сприяння розкриттю злочину, щире каяття, часткове відшкодування потерпілій шкоди.
Згідно ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд вважає, що покарання слід призначити у відповідності ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.
При вирішенні заявлених потерпілою позовних вимог суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" №6 від 27.03.1992 року (із змінами і доповненнями), передбачено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Згідно ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Збитки відшкодовуються у повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Статтею 1192 ЦК України встановлено, що урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Потерпілою заявлено позов про відшкодування їй обвинуваченим матеріальної та моральної шкоди в розмірі 3700 грн.:
-2700 грн. матеріальної шкоди;
-1000 грн. моральної шкоди.
В судовому засіданні була встановлена особа, протиправними діями якої потерпілій було завдано матеріальної шкоди, однак цивільним позивачем не доведено доказами розмір завданої матеріальної шкоди в сумі 2700 грн., а тому зазначений позов в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає частковому задоволенню в розмірі 950 грн., вказана сума випливає з висновку експерта про вартість викраденого майна.
Щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 1000 грн. суд приходить до висновку про повне його задоволення та стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 .
Суд враховує, що злочин ОСОБА_4 скоєний до його засудження вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 24.02.2016 року до позбавлення волі на строк вісім років з конфіскацією майна.
В строк відбування покарання ОСОБА_4 слід зарахувати частково відбуте покарання за вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 24.02.2016 року з моменту обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто з 17 липня 2015 року.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Судові витрати по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374, 376 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк один рік.

На підставі ст. 70 ч. 4 КК України призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за даним вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області від 22.06.2016 року, більш суворим покаранням за вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 24 лютого 2016 року. Остаточно призначити до відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 950 (дев`ятсот п`ятдесят) грн. матеріальної шкоди, 1000 (тисячу) грн. моральної шкоди, а всього: 1950 (одну тисячу дев`ятсот п`ятдесят) грн.

Строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 обчислювати з 17 липня 2015 року.

Речовий доказ - чотири листа восьмихвильового шиферу повернути ОСОБА_7 , як їй належні.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у виді тримання під вартою залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Полтавської області через Новосанжарський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя (підпис)

З оригіналом вірно
Голова Новосанжарського районного суду

Полтавської області ОСОБА_1