Справа 688/1242/16-к
№ 1-в/688/732/16
Ухвала
Іменем України
03 березня 2016 року Шепетівський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника ШВК № 98 ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі засідань у м.Шепетівка заяву засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з базовою середньою освітою, не одруженого, до засудження не працюючого, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого,
про умовно-дострокове звільнення,

встановив:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про умовно-дострокове звільнення відповідно до ст. 81 КК України.
У судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 заяву підтримав.
Представник Шепетівської виправної колонії в вирішенні заяви поклався на розсуд суду, прокурор заперечила щодо задоволення заяви, оскільки ОСОБА_5 своєю поведінкою і ставленням до праці не довів свого виправлення.
Заслухавши пояснення засудженого, представника виправної колонії, зясувавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява про умовно-дострокове звільнення задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Судом встановлено, що вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 19.03.2010 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст.121, ч.1 ст. 186, ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі.
Початок строку: 30.10.2009 року, кінець строку: 22.05.2016 року. Відбуто 2/3 строку покарання.
Таким чином, засуджений ОСОБА_5 відбув частину покарання, за яке можливе застосувати умовно-дострокове звільнення.
Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Так, підстава для умовно-дострокового звільнення складається з двох обов`язкових елементів: доведення засудженим сумлінною поведінкою і ставленням до праці свого виправлення (дотримання режиму відбування покарання; виконання покладених на засудженого законних обов`язків; прагненням своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин; постійна свідома участь у суспільно-корисній праці; систематичне виконання трудових обов`язків, виробничих завдань і дорученої роботи) та фактичне відбуття певної частини призначеного йому строку покарання.
Під виправленням засудженого слід розуміти усунення з його психіки порочних нахилів, що сприяють вчиненню злочину, та одночасне прищеплення йому таких поглядів і звичок у дисципліні праці і поведінки, у побуті, колективі, суспільстві, які виключають можливість вчинення нових злочинів.
Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому, висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого у цілому.
З характеристики засудженого ОСОБА_5 вбачається, що він відбуває покарання в Шепетівській виправній колонії Хмельницької області № 98 з 22.05.2010 року. За весь період відбування покарання ОСОБА_5 характеризується наступним чином: допустив 7 порушеннь режиму відбування покарання, які виражались у порушенні розпорядку дня, порушенні форми одягу, зберіганні забороненних предметів, порушенні дисципліни строю, за що 3 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, в 4 випадках обмежились проведенням бесіди індивідуально-виховного характеру. Стягнення погашені у встановленому чинним законодавством порядку. Один раз заохочувався адміністрацією установи за активну участь у проведенні робіт з благоустрою місць позбавлення волі.
Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, робить це з метою уникнення притягнення до дисциплінарної відповідальності.
Намагається утримувати в чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд.
До майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, не завжди ставиться дбайливо, не здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням.
Приймає участь в реалізації програм диференційованого виховного впливу: «Духовне відродження», «Подолання алкогольної та наркотичної залежності», «Фізкультура і спорт, «Освіта», в 2011 році закінчив Кліментовицьку вечірню ЗОШ ІІ-ІІІ ступенів та здобув базову середню освіту.
Підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом листування та телефонних розмов, отримує від них посилки та передачі.
Згідно оцінки ступеню виправлення засудженого, що міститься в індивідуальній програмі соціально-виховної та психологічної роботи із засудженим, відношення до праці задовільне, працює нижче своїх можливостей.
Згідно довідки ШВК №98 на виробництві не працевлаштований.
Крім того, комісією при Шепетівській виправній колонії розглядалось питання про можливість заміни не відбутої частини покарання більш м`яким відповідно до ст.82 КК України (протокол № 19 від 08.05.2013 року) та умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 відповідно до ст. 81 КК України (протокол №37 від 23.07.2014 року), та було відмовлено як такому, що не довів своє виправлення.
Суд дійшов висновку, що стягнення та лише одне заохочення вказує на нестабільну поведінку засудженого та його небажання стати на шлях виправлення та адаптуватися у суспільстві.
Матеріали справи в своїй сукупності не свідчать про досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, а тому умовно-дострокове звільнення від відбування покарання до нього не може бути застосовано.
Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 395, 537, 539 КПК України, суд
ухвалив:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Хмельницької області протягом семи днів з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1