Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/327/16-к
Провадження № 1-кп/475/42/16
Провадження слідчих органів № 2015 15 119 0000001
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.05.2016смт. Доманівка

Доманівський районний суд Миколаївської області у складі: головуючої судді ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000001 від 17.12.2015 року стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , уродженця с.Ставки, Веселинівського району, Миколаївської області, громадянина України, одруженого, має на утриманні чотирьох малолітніх дітей, освіта повна загальна середня, непрацюючого, раніше несудимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК,

за участі сторін провадження: сторони обвинувачення- прокурора ОСОБА_4 , законного представника малолітніх потерпілих - ОСОБА_5 ; сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В:

До Доманівського районного суду Миколаївської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, згідно якого 16.12.2015 року, близько 20:40год., водій ОСОБА_3 , керуючи технічно несправним автомобілем марки «М-2140», державний номер НОМЕР_2 , рухався по вул.Гуляницького в населеному пункті смт.Доманівка Миколаївської області зі сторони вул.Радянської Армії (тепер Свободи), в напрямку вул.Пастера зі швидкістю близько 70 км/год., у салоні якого у якості пасажира на передньому сидінні перебував ОСОБА_6 . У районі будинку №14, що по вул.Гуляницького в смт.Доманівка, водій ОСОБА_3 , грубо порушуючи вимоги п.п.2.3 а, б, 11.3, 12.2, 12.4, 31.1 Правил дорожнього руху України, а саме: перед виїздом не перевірив та не забезпечив технічно справний стан транспортного засобу; проявив неуважність до дорожньої обстановки; не стежив за її змінами; не обрав безпечної швидкості в умовах недостатньої видимості; виїхав на смугу зустрічного руху; не контролював рух свого транспортного засобу, хоча зобовязаний був постійно його контролювати і мав таку технічну можливість, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не контролював рух свого автомобіля в межах своєї смуги руху та здійснив зіткнення з припаркованим на придворовій території будинку №14 по вул.Гуляницького автомобілем ВАЗ-2105, державний номер НОМЕР_3 , поруч з яким стояли малолітні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди малолітні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 отримали тілесні ушкодження.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 85-м від 10.02.2016 року у ОСОБА_9 виявлено: відкритий перелом нижньої щелепи праворуч, струс головного мозку, забій шийного відділу хребта, які відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоровя. Згідно висновку судово-медичної експертизи №86-м від 10.02.2016 року у ОСОБА_10 виявлено: остеоепіфізіоліс дистального епіфіза правої стегневої кістки; здавлення правого стегна, які відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, за ознакою тривалого розладу здоровя.

Згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи №09-1-254 від 19.04.2016 року, у вказаній дорожній ситуації вбачається невідповідність дій водія автомобіля М-2140 ОСОБА_3 технічним вимогам п.11.3 Правил дорожнього руху України, яка з технічної точки зору знаходиться у причинному звязку з настанням дорожньо-транспортної пригоди. Порушення вказаних вимог Правил дорожнього руху є в прямому причинному звязку з наслідками, що наступили спричиненні потерпілим середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Таким чином, водій ОСОБА_3 своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху під час керування транспортним засобом, що спричинило малолітнім потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Під час досудового розслідування, обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, 28 квітня 2016 року між законним представником малолітніх потерпілих ОСОБА_11 з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_3 з іншого боку, на підставі ст.ст. 468, 469, 471 КПК України, у приміщенні СВ Доманівського ВП Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області укладено угоду про примирення, за умовами якого сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.286 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначених діяннях. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 грн. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст.473 КПК України та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення між законним представником потерпілих та обвинуваченим, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст.468 КПК у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Судом встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України, який згідно ст.12 КК є злочином середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між законним представником малолітніх потерпілих та обвинуваченим і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення укладену 28 квітня 2016 року в приміщенні СВ Доманівського ВП Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області між законним представником малолітніх потерпілих ОСОБА_11 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити йому узгоджену сторонами міру покарання у виді штрафу у розмірі 200 (двохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 грн.

Міра запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 не обиралася.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення експертиз у кримінальному провадженні в розмірі - 5385грн. 22коп.

Речові докази:

-автомобіль марки «ВАЗ-2105» д.н.з. НОМЕР_4 , який перебуває на зберіганні у ОСОБА_12 , залишити власникові після набрання вироком суду законної сили;

-автомобіль «М-2140 р.н. НОМЕР_2 , який перебуває на зберіганні у ОСОБА_3 , залишити власникові після набрання вироком суду законної сили;

-зразки лакофарбового покриття, які були вилучені з двох автомобілів, фрагменти уламків та зразки крові обвинуваченого, які зберігаються у камері речових доказів Доманівського ВП, - знищити; чохол на сидіння повернути ОСОБА_3 .

Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених ст.394 КПК України, з урахуванням обмеження права оскарження даного вироку відповідно до ч.1 ст.473 КПК України, до апеляційного суду Миколаївської області через Доманівський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення вручити учасникам процесу.

Суддя ОСОБА_1