Справа № 196/977/15-к
Провадження № 1-кп/209/51/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2016 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпродзержинську кримінальне провадження за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Нижня Ланна, Карлівського району Полтавської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, військовозобов`язаного, який має середню освіту, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше засуджений:

- 22.10.2010 року вироком Царичанського районного суду Дніпропетровської області за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, 28.09.2012 року за постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21.09.2012 року звільнений умовно-достроково на невідбутий термін 10 місяців 1 день;

-15.06.2015 року вироком Царичанського районного суду Дніпропетровської області за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

19.11.2015 року вироком Царичанського районного суду Дніпропетровської області за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 року, на підставі ч.1 ст. 71 , ч.1 ст. 72 КК України, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання призначеного за вироком Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 15.06.2015 року та остаточно визначене покарання у вигляді позбавлення вілі строком на 4 роки і 1 місяць,

ВСТАНОВИВ:

07.07.2015 року о 12.00 годині ОСОБА_4 , на власному мопеді марки «Альфа» приїхав до домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_2 належного ОСОБА_5 з метою пошуку своєї співмешканки - ОСОБА_6 . Коли ОСОБА_4 перебував на території вказаного домоволодіння у нього, повторно, виник умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме металевого візка який він помітив біля господарського приміщення. Після цього ОСОБА_4 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно викрав вказаний металевий візок, перемістивши його на вулицю тобто за територію домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , а після цього причепив металевий візок до власного мопеда марки «Альфа» та відбуксирував його до свого домоволодіння по АДРЕСА_1 , таким чином, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_5 матеріальну шкоди на суму 1500 грн.
В судовому засідання обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у скоєнні інкримінованого йому злочину та надав показання про те, що 07.07.2015 року приблизно в 11 - 12 годин він на своєму мопеді поїхав в село Калинівку щоб забрати звідти свою співмешканку ОСОБА_7 . Зайшов у двір домоволодіння, де проживає ОСОБА_8 і де повинна була знаходитися ОСОБА_7 , але вхідні двері будинку були засунуті на замок. Він пішов за хлів, щоб подивитися, чи немає їх на огороді, але їх там не було. Біля хліва він побачив металевий візок на резинових колесах і вирішив викрасти його. Скориставшись тим, що за ним ніхто не спостарігає, він вивів візок на вулицю, прив`язав до мопеда і поїхав з візком додому в село Прядівку. Мопед був на території його домоволодіння, а наступного дня його забрали працівники міліції. Він просив вибачення у потерпілого, в скоєному розкаюєтьс і просить суворо не карати.

За клопотанням прокурора та зі згоди обвинуваченого, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, суд ухвалив недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин скоєння кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміє обвинувачений зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснив йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Інші докази у кримінальному провадженні судом не досліджувалися.

Суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 скоїв інкримінований йому злочин при зазначених вище, встановлених у судовому засіданні, обставинах.

Діяння ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує обставини і тяжкість вчиненого злочину, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Суд враховує особу обвинуваченого, який раніше судимий, не перебуває на обліку у лікарів нарколога чи психіатра, задовільно характеризується за місцем проживання, не працював.

Як обставину, що пом`якшує покарання, суд враховує щире каяття обвинуваченого, сприяння встановленню істини у справі судом.

Як обставину, що обтяжує покарання, суд враховує рецидив злочинів.

Суд вважає, що для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення інших злочинів йому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України.

Відповідно ч.4 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_4 необхідно визначити за сукупністю покарань, з урахуванням покарання призначеного йому за вироком Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 19.11.2015 року.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Керуючись статтями 368, 370, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

Відповідно ч.4 ст. 70 КК України призначене ОСОБА_4 за цим вироком покарання поглинути більш суворим покаранням у вигляді позбавлення волі строком 4 роки і 1 місяць, призначеним йому за вироком Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 19.11.2015 року, остаточно визначивши до відбування покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки і 1 (один) місяць.

Відповідно ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_4 , як попереднє ув`язнення, його перебування в установі попереднього ув`язнення - Дніпропетровській установі виконання покарання №4 (СІЗО) для участі у судовому розгляді цього кримінального провадження з 10 березня 2016 року по день ухвалення вироку 28.04.2016 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням покарання у вигляді позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 вираховувати з дня його затримання тобто з 20 вересня 2015 року.

Строк застосування обраного у цьому кримінальному провадженні запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_4 закінчився і судом не продовжувався, а інший запобіжний захід не обирався.

Визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні металевий візок, який знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_5 , передати йому за належністю.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 діб з дня його проголошення, а засудженим, який знаходиться під вартою, в той же строк з дня отримання копії вироку.

Суддя ОСОБА_1