Дата документу Справа № 335/3928/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 335/3928/15-к Головуючий в 1 інстанції
№ провадження 11-кп/778/368/16 ОСОБА_1
Категорія ч. 1 ст. 187 Доповідач в 2 інстанції
КК України ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника адвоката ОСОБА_8 , прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_9 на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець і мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, одружений, який дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, який має середньо-спеціальну освіту, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не засуджений,

визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого за ч. 1 ст. 187 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Тримається під вартою з 22 березня 2015 року.

Вироком вирішена доля речових доказів у порядку ст. 100 КПК України.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 1000 гривень у рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає вирок таким, що підлягає скасуванню через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Просить вирок скасувати і ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, та призначити покарання у виді 6 років позбавлення волі.

В апеляційній скарзі і доповненні до неї обвинувачений, не оспорюючи висновки суду щодо доведеності вини та кваліфікації його дій, просить вирок змінити у зв`язку з суворістю покарання і невідповідністю тяжкості злочину та особі обвинуваченого.

При цьому вказує, що при призначенні покарання суд не врахував того, що обвинувачений з самого початку досудового слідства, визнав свою вину повністю, щиро покаявся та активно сприяв слідству. Посилається на те, що судом не враховані дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, позитивно характеризується, має хронічне захворювання, та неврахована відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Крім того, вказуючи, що він фактично затриманий 21 березня 2015 року, просить зарахувати строк попереднього ув`язнення у строк покарання на підставі положень ч. 5 ст. 72 КК України.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого вказує, що ОСОБА_7 використовував ніж для того, щоб відрізати ручки сумки, яку не відпускала потерпіла. Потерпіла не сприймала ніж, як такий, що являє собою небезпеку для життя чи здоров`я, у зв`язку з чим, вважає, що дії обвинуваченого повинні кваліфікуватися як грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства.

Також зазначає, що судом безпідставно не визнана наявність у обвинуваченого виразки шлунку як обставина, що пом`якшує покарання, що виключило можливість застосування до обвинуваченого положень ст. 69 КК України

Просить вирок змінити, змінити правову кваліфікацію дій ОСОБА_7 на ч. 2 ст. 186 КК України, та із застосуванням ст.ст. 69, 75 КК України призначити обвинуваченому покарання з випробуванням.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

21 березня 2015 року, приблизно о 22 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 та невстановлена слідством особа, відносно якої матеріли досудового розслідування виділені в окреме провадження, знаходячись на перехресті вул. Сталеварів та пр. Леніна в м. Запоріжжі, вступили між собою в злочинну змову, направлену на протиправне заволодіння чужим майном, після чого домовились вчинити вказаний злочин в малолюдному місці, а саме в чагарниках, розташованих неподалік від супермаркету «Амстор» який розташований по вул. Перемоги 64 в м. Запоріжжя. В цю ж добу, приблизно о 22 годині 40 хвилин, прибувши у вказане місце, ОСОБА_7 та невстановлена слідством особа помітили двох раніше невідомих їм ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які направлялись в їх бік. Причаївшись в кущах, ОСОБА_7 та невстановлена слідством особа дочекались, доки потерпілі наблизились майже впритул, після чого діючи з корисливих мотивів, несподівано напали на потерпілих, при цьому ОСОБА_7 напав на потерпілу ОСОБА_10 , а невстановлена слідством особа на потерпілу ОСОБА_12 , у якої вихопивши з руки потерпілої ОСОБА_12 сумку, втік з місця вчинення злочину.

В той час ОСОБА_7 , напавши на потерпілу ОСОБА_10 , схопив за її сумку, та намагався вирвати її з рук, однак потерпіла не відпускала свою сумку, на що ОСОБА_7 , дістав кухонний ніж, який був при ньому, та з метою подолання опору потерпілої, яка не віддавала йому свою сумку, погрожував вказаним ножем потерпілій, після чого відрізав ручки сумки, та забравши сумку почав тікати з місця вчинення злочину. Через декілька хвилин. ОСОБА_7 був затриманий співробітниками міліції з викраденим майном. Під час вчинення розбійного нападу. ОСОБА_7 заволодів майном потерпілої ОСОБА_13 , а саме: паспортом громадянина України на ім`я ОСОБА_10 , 1990 року народження, гаманцем чорного кольору, в якому знаходились дисконтні картки, карта «Приват Банку» на ім`я ОСОБА_10 , один долар США, студентський квиток на ім`я ОСОБА_10 , кольє з білого золота. А невстановлена слідством особа заволоділа майном потерпілої ОСОБА_12 , а саме: сумкою жіночою коричневого кольору, гаманцем коричневого кольору, кредитною картою банку «Ренесанс», платіжною картою банку «Ощадбанк», трьома доларами США, косметикою, ключами від квартири з ключницею.

В апеляційній інстанції:

прокурор, підтримав апеляційну скаргу прокурора, що брав участь у розгляді справи у суді першої інстанції, та вважав доводи апеляційних скарг обвинуваченого та захисника такими, що не підлягають задоволенню;

обвинуваченого та захисника, які заперечували проти апеляційної скарги прокурора та підтримали доводи своїх апеляційних вимог.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора та заперечував проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та захисника, обвинуваченого ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_8 , які підтримали свої апеляційні скарги та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та дослідивши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Згідно з положеннями ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, за обставинами, викладеними у вироку, відповідають фактичним обставинам і підтверджені зібраними у встановленому порядку доказами, які досліджені, належно оцінені та детально викладені у вироку.

Суд навів у вироку докладні мотиви прийнятого рішення відповідно до вимог ч.3 ст. 374 КПК України.

Повно, об`єктивно з`ясувавши всі обставини справи суд першої інстанції правильно кваліфікував дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою насильства, що є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого (розбій).

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним даним, які містяться в наступних джерелах доказів:

- показаннях потерпілої ОСОБА_10 , яка поясняла суду, що вночі 21 березня 2015 року в районі магазину «Амстор» по вул. Перемоги в м. Запоріжжі на неї та її подругу ОСОБА_12 ззаду напали двоє чоловіків. На неї напав ОСОБА_7 , який схопив її за шию, та почав тягнути її сумку, вона сумку не віддавала, після чого впала на землю. Після чого ОСОБА_14 дістав ніж та сказав що, якщо вона віддасть йому мобільний телефон, він її не займає. Вона не віддавала йому сумку, тримаючи її за ручки. Після чого він ножем відрізав ручки з одного боку сумки, заволодів сумкою, в якій знаходився гаманець чорного кольору, особисті документи, кольє з білого золота, та разом з її сумкою втік з місця пригоди;

- показаннях свідка ОСОБА_12 , яка підтвердила показання потерпілої, зазначивши, що біля магазину «Амстор» з чагарників вискочили 2 чоловіків. Один з чоловіків вихопив у неї сумку та почав тікати. Вона почала бігти за ним, та побачила, що її подруга лежала на землі, та кричала, щоб її відпустили, над нею стояв обвинувачений ОСОБА_14 , при цьому махаючи ножем. Розуміючи, що вона особисто не зможе допомогти своїй подрузі, вона добігла до дороги, де зупинила легковий автомобіль, з якого вийшли два чоловіки. Вони разом прибігли до подруги, яка вже була одна, обвинуваченого на місці пригоди не було.

Згідно роз`яснень п. 6, 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності» розбій це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства.

Під нападом за статтею 187 КК слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті.

Погроза застосування насильства при розбої полягає в залякуванні негайним застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілого (погроза вбити, заподіяти тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, легке тілесне ушкодження з розладом здоров`я чи незначною втратою працездатності, або вчинити певні дії, що у конкретній ситуації можуть спричинити такі наслідки).

Розбій вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, або з погрозою застосування такого насильства.

Показання потерпілої та свідка ОСОБА_12 свідчать про те, що дії обвинуваченого полягали саме у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з погрозою насильства, що є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого (розбій).

Доводи захисника про те, що обвинувачений не погрожував ножем потерпілій, а використав його для того, щоб відрізати ручки сумки, які не відпускала потерпіла, спростовані показаннями потерпілої ОСОБА_10 , яка стверджувала що обвинувачений дістав ніж та сказав, що він її не буде займати, якщо вона віддасть йому мобільний телефон, а також показаннями потерпілої ОСОБА_12 , яка підтвердила факт погроз із застосуванням ножа у бік потерпілої ОСОБА_10 , яка просила її відпустити.

Тобто, посилання захисника, як на підставу до зміни кваліфікації дій обвинуваченого на те, що потерпіла ОСОБА_10 зовсім не сприймала ніж як предмет, що являє собою небезпеку для життя чи здоров`я, та як погрозу застосування насильства, колегія суддів вважає не обґрунтованими, які не відповідають фактичним обставинам провадження, оскільки у справі доведено, що обвинувачений під час заволодіння особистим майном погрожував потерпілій ножем, а потім відрізав ручки сумки, заволодів майном та втік.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд першої інстанції врахував ступень тяжкості вчиненого, особу винного, який в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, позитивно характеризується за останнім місцем роботи, перебуває на обліку у центрі зайнятості, має захворювання шлункового розладу, не працює. Суд першої інстанції встановив відсутність обставин, які обтяжують покарання та прийняв до уваги всі обставини, які впливають на призначення покарання, та на які, є посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого та захисника.

Судова колегія вважає, що суд обґрунтовано призначив покарання в межах санкції ч. 1 ст. 187 КК України, яке відповідає вимогам

ст. 65 КК України, та є необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_7 , та попередження вчинення нових злочинів.

Всупереч доводів апеляційних скарг, підстав для пом`якшення обвинуваченому покарання, застосування положень ст. 69, ст. 75 КК України, або ж посилення призначеного покарання, колегія суддів не вбачає.

За таких обставин, доводи всіх апеляційних скарг колегія суддів вважає необґрунтованими.

Між тим, з 24.12.2016 року вступив в дію Закон України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року, відповідно до вимог якого ч.5 ст. 72 КК України передбачено зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосоване попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до матеріалів справи обвинувачений тримається під вартою з 22 березня 2015 року по теперішній час.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
апеляційні скарги прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника-адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2015 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

У відповідності до Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 р., зарахувати ОСОБА_7 у строк відбутого покарання строк попереднього ув`язнення з 22 березня 2015 року по 15 березня 2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Касаційна скарга може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: 1 2 3