Справа № 357/2650/16-к
1-кп/357/280/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.05.2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №1 м. Білої Церкви обвинувальний акт у кримінальному провадженні, яке внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000221 від 20.01.2016 року щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сидори Білоцерківського району Київської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , раніше судимого: 06.06.2006р. Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 510 гривень, 26.07.2006р.Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, згідно ст.ст.75,76 КК України звільнений від покарання з іспитовим строком на 1 рік, 07.12.2006 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ст.356 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, згідно ст.ст.75,76 КК України звільнений від покарання з іспитовим строком на 1 рік та штраф в розмірі 510 гривень, 18.05.2010 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді арешту строком на 6 місяців, 26.07.2010р Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.2 ст.289,ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 2 місяці із конфіскацією майна, 10.03.2015 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.2 ст. 15,ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі терміном на 2 роки, згідно ст.ст. 75,76 КК України звільнений від покарання з іспитовим строком на 2 роки, перебуває на обліку в Білоцерківському МРВ КВІ, який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.2 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
19.01.2016року близько 21 год 30 год. ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні залізничного вокзалу, розташованого по вул. Привокзальна 34, в м. Біла Церква Київської області, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, повторно, таємно від оточуючих, з корисливих мотивів, метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна викрав із поліетиленового пакету чорний шкіряний гаманець вартістю 1500 грн. з грошовими коштами в сумі 700 грн. та карткою «Ощадбанк» № НОМЕР_2 , який належить потерпілій ОСОБА_5 чим заподіяв останній майнової шкоди на загальну суму 2200 грн. Викраденим майном ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєнні інкримінованого йому злочину визнав повністю та суду показав, що з потерпілою ОСОБА_5 він познайомився на залізничному вокзалі, вживав з нею пиво та під час того, як потерпіла відлучилась, використавши те, що вона залишила свій пакет з гаманцем, викрав з поліетиленового пакету гаманець, так як перебував в стані сп`яніння. В гаманці знаходились грошові кошти, в якій сумі не пам`ятає, і які він витратив на власні потреби. У скоєному розкаюється, зазначає, що більше вчиняти злочинів не буде, просить засудити його до покарання, яке не пов`язане з позбавленням волі.

Визнаючи себе повністю винним та не оспорюючи фактичні обставини справи, обвинувачений ОСОБА_4 просив суд не досліджувати докази зібрані під час досудового

розслідування і після роз`яснення положень ч.3 ст. 349 КПК України у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

Таким чином суд вважає, що вину ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому дій доведено у повному обсязі і його дії вірно кваліфіковані органами досудового слідства, оскільки своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, особу винного, обставини справи.

ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, вчинив новий умисний злочин середньої тяжкості з користі проти власності громадян під час іспитового строку за попереднім вироком суду, покарання у виді позбавлення волі за попереднім вироком суду не відбув, не працевлаштований, не одружений, характеризується негативно за місцем проживання, як особа, яка веде аморальний спосіб життя, не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога за місцем проживання.

Обвинуваченим надано суду довідку про перебування ним в центрі соціальної реабілітації «Вихід» згідно якої ОСОБА_6 добровільно, 28.02.2016 року звернувся до центру реабілітації, і яким характеризується позитивно.

Суд не приймає дану довідку до уваги як неналежний доказ,таку, що свідчить про залежність ОСОБА_7 від алкоголю, що він добровільно проходить курс лікування від алкогольної залежності, так як вказане в довідці не зазначене, обвинувачений на обліку у лікаря нарколога не перебуває і сумнівів у усвідомленості його злочинних дій, адекватності поведінки обвинуваченого у суду не виникає, до реабілітаційного центра ОСОБА_7 звернувся лише після направлення обвинувального акта до суду, тобто не з власної ініціативи, а під впливом загрози позбавлення його волі, що розцінюється судом як намагання обвинуваченого уникнути чи пом`якшити своє покарання за вчинення злочину в період іспитового строку за попереднім вироком суду.

У скоєному ОСОБА_4 щиро розкаюється, відшкодував завдані його діями збитки потерпілій, - наведені обставини суд вважає такими, що пом`якшують відповідальність обвинуваченого.

Обтяжуючими відповідальність обвинуваченого обставинами суд визнає вчинення злочину ОСОБА_4 в стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочину.

Враховуючи наведене, з врахуванням обставин справи, обвинувачений вчинив новий злочин середньої тяжкості під час іспитового строку за попереднім вироком суду, тобто на шлях виправлення не став, а тому суд вважає особу обвинуваченого такою, що становить підвищену суспільну небезпеку, виправлення ОСОБА_4 можливе виключно в умовах ізоляції від суспільства, йому слід призначити покарання в межах санкції ст.185 ч.2 КК України у вигляді позбавлення волі та визначити остаточну міру покарання за сукупністю вироків застосуванням вимог ст.71 КК України з врахуванням вироку Білоцерківського міськрайонного суду від 10.03.2015 року.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу слід застосувати тримання під вартою.

Речовий доказ по справі, картку «Ощадбанку», яка передана на зберігання потерпілій ОСОБА_5 слід залишити потерпілій, судові витрати в кримінальному провадженні відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України , суд
З А С У Д И В :
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю з вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.03.2015 року визначити остаточне покарання ОСОБА_4 шляхом часткового приєднання покарання за попереднім вироком суду у виді 2 років 90 днів позбавлення волі.

Застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у виді утримання під вартою, взяти під варту із зали суду та утримувати в СІЗО УДПС у м.Києві та Київській області до набрання вироком законної сили.

Строки відбування покарання вираховувати з часу затримання ОСОБА_4 .

Речовий доказ - картку «Ощадбанку», яка передана на зберігання потерпілій ОСОБА_5 -залишити потерпілій.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1