Справа № 521/6773/16-к
Пр. № 1-кп/521/516/16
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2016 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючий суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

прокурор - ОСОБА_3

в присутності обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженця с. Олександрівка Болградського району Одеської області; не працюючого; не одруженого; що мешкає за адресою: АДРЕСА_1

у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , 02.09.2015 року, приблизно о 01 години за попередньої змовою групою осіб діючи з прямим умислом направленим на відкрите заволодіння чужим майном, знаходячись в парадній будинку № 19 по вул. Іцхака Рабіна в м. Одесі із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я відкрито викрали майно ОСОБА_5 на загальну суму 39 000 гривень.

У судовому засіданні обвинувачений свою провину визнав повністю та від дачі пояснень відмовився. У скоєному каявся.

З урахуванням думки учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежено дослідження доказів дослідженням документів, які необхідні для вирішення питань, передбачених ст. 374 КПК України (матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, стосуються речових доказів та затримання обвинуваченого). При цьому, судом з`ясовано правильність розуміння сторонами обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позиції, та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд з`ясував обставини та перевіряв шляхом досліджування документів, наданих сторонами, відповідно до яких:

- речові докази передані на зберігання потерпілому (розписка від 23.09.2015 року);

- під час досудового розслідування накладено арешт на майно ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (ухвала слідчого судді від 07 вересня 2015 року);

- обвинувачений раніше не судимий (вимога від 08.09.2015 року); не перебуває на обліку в КУ «ООМЦПЗ» (довідка від 16.09.2016 року), щодо ОСОБА_4 було надано дозвіл на його затримання (ухвала слідчого судді від 08 вересня 2015 року) та обрано запобіжний заход у вигляді домашнього арешту строком до 16.05.2016 року (ухвала слідчого судді від 16 березня 2016 року);

Суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч.2 ст. 186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку (що підтверджується розпискою потерпілого).

Обвинувальним актом не встановлено обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, а суд відповідно до ст. 337 КПК України позбавлений можливості самостійно відшукувати вказані обставини.

При визначені виду та міри покарання окрім викладеного, суд враховує ступінь тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого злочину згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів; особу винного, а саме його вік -21 рік та соціальне положення не працює та не одружений; характер, мотиви та обставини вчиненого злочину, які встановлені в ході судового розгляду справи та викладені вище, а також наявність обставин що пом`якшує покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та відсутність обставин, що обтяжують покарання та вважає, що в даному випадку необхідно призначити покарання на підставі ч.1 ст. 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного у санкції ч.2 ст. 186 КК України у вигляді арешту.

З урахуванням встановлених обставин скоєного злочину, поведінки обвинуваченого (явки в судові засідання) та призначеного покарання суд вважає за необхідне запобіжний заход у вигляді домашнього арешту не змінювати.

Відповідно до ст. 100 КПК України суд вважає, що об`єкти злочину повернуто законному власнику, а арешт накладений на майно ОСОБА_4 необхідно скасувати.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді арешту строком на три місяця.

Початок строку відбування покарання рахувати з дня початку фактичного відбування покарання ОСОБА_4 ..

Об`єкти злочину вважати повернутими законному володільцю ОСОБА_5 .

Арешт накладений на майно ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді від 07 вересня 2015 року скасувати.

Запобіжний заход у вигляді домашнього арешту продовжити до набрання вироком законної сили.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, прокурору та не пізніше наступного дня надсилається потерпілому, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1