АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №635/3223/15-к Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Справа №11-кп/790/1264/16 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.185 КК України
ВИРОК
Іменем України
26 травня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинувачених - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Харківського районного суду Харківської області від 03.02.2016р. відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Пісочин Харківського району Харківської області, громадянин України, з середньою освітою, неодружений, непрацюючий, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий

-25.06.2009р. Харківським районним судом Харківської області за ч.2 ст.186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

-16.06.2014р. Куп`янським міськрайонним судом Харківської області за ст.185, 75 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;

-30.10.2014р. Харківським районним судом Харківської області за ст.ст.185 ч.2, 70 ч.4, 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки,

засуджений за ч.3 ст.185 КК України до 3(трьох) років 6(шести) місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного вироком Харківського районного суду Харківської області від 30.10.2014р., призначено 3(три) роки 6(шість) місяців позбавлення волі.

Згідно ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до зазначеного покарання, призначеного вироком Харківського районного суду Харківської області від 30.10.2014р., остаточно призначено 4(чотири) роки позбавлення волі;

та

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Слов`янськ Донецької області, громадянин України, з середньою освітою, неодружений, непрацюючий, раніш не судимий, мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

засуджений за ч.3 ст.185 КК України до 3(трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю три роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки передбачені п.2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України.

Вирок щодо останнього не оскаржується.

Поряд з цим, вирішені питання з речовими доказами та процесуальними витратами в порядку ст.ст.100, 124 КПК України.

Згідно вироку, 06.10.2014р. о 23.00 годині ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою таємного заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, повторно, переліз через огорожу домоволодіння АДРЕСА_3 , де, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно заволодів садовою тачкою, яка належить ОСОБА_9 вартістю 400грн., після чого з місця вчинення злочину зник, заподіявши потерпілому шкоду на зазначену суму.

Він же, 09.02.2015р. о 23год. 00хв., діючи умисно, з метою таємного заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, повторно, переліз через огорожу домоволодіння АДРЕСА_4 у тому ж с. Пісочин, де, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно заволодів металевою драбиною, яка належить ОСОБА_10 вартістю 314грн. 40коп., після чого з місця вчинення злочину зник, заподіявши потерпілому шкоду на зазначену суму.

Крім того, 09.03.2015р. о 13год. 00хв. ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою таємного заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, повторно, переліз через огорожу домоволодіння АДРЕСА_5 , де, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно заволодів двома металевими швелерами, які належать ОСОБА_11 вартістю 200грн., після чого з місця вчинення злочину зник, заподіявши потерпілому шкоду на зазначену суму.

Поряд з цим, 10.03.2015р. о 19год. 30хв. ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою таємного заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, повторно, переліз через огорожу домоволодіння АДРЕСА_6 , де, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно заволодів металевою гирею вагою 32 кг, яка належить ОСОБА_12 вартістю 608грн., після чого з місця вчинення злочину зник, заподіявши потерпілому шкоду на зазначену суму.

А також, 07.08.2015р. о 20год. 00хв. ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою таємного заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, повторно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 , шляхом пошкодження стіни, проникли до дерев`яного сараю, розташованого за адресою: АДРЕСА_7 , де, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, таємно заволоділи чотирма мішками цементу, які належать ОСОБА_13 на загальну суму 140 грн., після чого з місця вчинення злочину зникли, заподіявши потерпілому шкоду на зазначену суму.

В апеляції прокурор просить вищезазначений вирок в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність та м`якістю призначеного покарання та ухвалити новий, яким призначити:

-по епізоду від 06.10.2014р. за ч.3 ст.185 КК України 3 роки 6 місяців позбавлення волі;

-на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань призначеного вироком Харківського районного суду Харківської області від 30.10.2014р. 4 роки позбавлення волі;

-по іншим епізодам за ч.3 ст.185 КК України 4 роки 6 місяців позбавлення волі;

-на підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до зазначеного покарання, призначеного вироком Харківського районного суду Харківської області від 30.10.2014р. 5(п`ять) років позбавлення волі.

Обвинувачений ОСОБА_7 у поданій апеляційній скарзі посилається на суворість призначеного йому покарання та просить пом`якшити покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, з`ясувавши позицію ОСОБА_7 , який просив задовольнити його апеляційну скаргу, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, а прокурора підлягає частково виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

З вироку суду (т.1 а.с.140-141) вбачається, що фактичні обставини встановлені згідно ч.3 ст.349 КПК України, що позбавляє права оскаржувати їх в апеляційному порядку.

Дії обвинуваченого, що виразились у таємному викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно і поєднане з проникненням у сховище колегія суддів вважає вірно кваліфікованими за ч.3 ст.185 КК України, як і таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище за тією ж нормою кримінального кодексу.

Таким чином, відповідно до раніше наведеної правової норми апеляційна інстанція перевіряє вирок лише в частині призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, відомості про особу обвинуваченого, який раніш судимий, частину епізодів вчинив під час іспитового строку, не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо. У якості обставини, що пом`якшує покарання, суд врахував щире каяття.

Разом з цим, матеріали кримінального провадження не підтверджують наведені ОСОБА_7 інші обставини, які необхідно було б врахувати районному суду.

Таким чином, колегія суддів, на підставі вищенаведеного приходить до висновку, що призначене ОСОБА_7 покарання за вчинення конкретного злочину неможна вважати явно несправедливим в розумінні ст.414 КПК України оскільки санкція ч.3 ст.185 КК України передбачає покарання від трьох до шести років позбавлення волі, а тому вважає, що призначене покарання за своїм розміром є справедливим і підстав для його змінення, не вбачає.

Поряд з цим, суд першої інстанції зазначив, що оскільки обвинувачений 06.10.2014р. вчинив злочин тобто до ухвалення вироку Харківського районного суду Харківської області від 30.10.2014р. то слід застосувати вимоги ч.4 ст.70 КК України, щодо призначення покарання за сукупністю злочинів.

Крім того, оскільки обвинувачений за іншими епізодами вчинив нові злочини, під час іспитового строку за попереднім вироком, то покарання йому підлягає призначенню із застосуванням вимог ст.71 КК України.

Проте з резолютивної частини вироку (т.1 а.с.141), вбачається, що суд, всупереч своїм же правильним міркуванням, призначив лише одне покарання за ч.3 ст.185 КК України, не поділяючи на епізоди, чим на думку колегії суддів допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що згідно п.4 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для скасування рішення суду.

Звідси, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція прокурора підлягає задоволенню, а вирок Харківського районного суду Харківської області від 03.02.2016р. в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 скасуванню з ухваленням в цій частині нового вироку.

Оскільки, відповідно до ч.5 ст.72 КК України строк попереднього ув`язнення зараховується судом у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, то колегія суддів, враховуючи думку учасників процесу з цього приводу, вважає за необхідне врахувати це у своєму рішенні.

Керуючись ст.ст.405, 407, п.4 ч.1 ст.409, 420 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Харківського районного суду Харківської області від 03.02.2016р. відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в частині призначення покарання ОСОБА_7 скасувати.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.3 ст.185 КК України по:

- епізоду 06.10.2014р. 3(три) роки 1(один) місяць позбавлення волі і на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Харківського районного суду Харківської області від 30.10.2014р. більш суворим призначити 3(три) роки 1(один) місяць позбавлення волі;

- іншим епізодам 3(три) роки 6(шість) місяців позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання за даним вироком невідбутої частини покарання за вироком Харківського районного суду Харківської області від 30.10.2014р., призначити остаточне покарання 4(чотири) роки позбавлення волі.

В іншій частині той же вирок залишити без змін.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України строк попереднього ув`язнення з 28.08.2015р. по день набрання цим вироком законної сили тобто по 26.05.2016р. зарахувати ОСОБА_7 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим у той же строк з дня отримання копії.

Головуючий

Судді