Справа № 534/1208/16-к Провадження № 1-кп/534/140/16
Вирок
Іменем України

12 липня 2016 року Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Горішні Плавні матеріали кримінального провадження №0000678 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Комсомольська Полтавської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст.89 КК України,

за ч.1 ст.190 КК України,
встановив:
Обвинувачений вчинив умисний злочин проти власності за таких обставин:
13 червня 2016 року, близько 22-00 год. ОСОБА_4 знаходячись в під`їзді будинку АДРЕСА_2 , зловживаючи довірою раніше знайомого потерпілого ОСОБА_5 , попросив у останнього належний тому мобільний телефон моделі «Lenovo А 706» під приводом здійснення дзвонку, який, не маючи наміру повертати, в той же день передав під залог до ПО Ломбард «Оникс», внаслідок чого заподіяв потерпілому матеріальної шкоди в розмірі 1 968 грн..

Сам обвинувачений свою вину в інкримінованому злочині визнав повністю, і підтвердив суду, що за обставин, зазначених в мотивувальній частині вироку, 13 червня 2016 року заволодів телефоном потерпілого шляхом обману, запевнивши його необхідністю зробити терміновий дзвінок. Телефон в той же день здав до ломбарду, оскільки потребував готівкових коштів.

Потерпілий ОСОБА_5 підтвердив суду обставини вчиненого злочину. Заявляє у справі позов про відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди.

Обгрунтовуючи висновки про доведеність вини обвинуваченого в скоєнні інкримінованого злочину, суд, застосовуючи положення ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись /за згодою учасників провадження/ допитом обвинуваченого та потерпілого, приймає до уваги, що фактичні обставини справи та вартість викраденого майна ніким з учасників провадження не заперечуються, а відтак, кваліфікацію дій ОСОБА_4 за ч.1 ст. 190 КК України вважає вірною, оскільки він шляхом зловживання довірою заволодів майном потерпілого ОСОБА_5 .

Виходячи з загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що впливають на призначення покарння.

Суд приймає до уваги, що скоєний ОСОБА_4 злочин не є тяжким. Обставини, що обтяжують покарання, судом не встановлені.

Згідно із представленою довідкою, ОСОБА_4 на обліках у лікаря-нарколога та психіатра не переебуває. Офіційно не працевлаштований. Постійного джерела доходу не має. Проживає однією сім`єю з жінкою без реєстрації шлюбу. Має дитину. За місцем проживання характеризується загалом позитивно.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого діяння та дані про особу обвинуваченого, який вчинив умисний злочин проти власності шляхом зловживання довірою потерпілого, приймаючи до уваги розмір завданих злочином збитків, які на даний час залишаються невідшкодованими, суд, з врахуванням положень ст.50 КК України, яка передбачає, що покарання має на меті не тільки кару а й виправлення засуджених, вважає, що найбільш дієвим заходом примусу до ОСОБА_4 , що сприятиме його виправленню та перешкоджатиме вчиненню ним нових злочинів має бути призначений реальний вид покарання у вигляді громадських робіт в межах передбаченого санкцією ч.1 ст.190 КК України строку.

Вирішуючи питання щодо заявленого потерпілим позову (а.с.15-16 ), суд виходить з наступного:
Відповідно до ст. 129 КПК України, постановляючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє його повністю, частково, або відмовляє в його задоволенні.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна (далі Постанова) при вирішенні питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд має керуватися відповідними нормами цивільного законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну фізичним та юридичним особам.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Розмір збитків ( ч.2 ст.1192 ЦК України), що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи. З урахуванням обставин справи (ч.1 ст.1192 ЦК України) суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки в повному розмірі, а відтак, право визначати способи відшкодування шкоди належить потерпілому.

В даному провадженні вартість втраченого майна по справі встановлена органам досудового розслідування, становить суму 1 968 грн. і жодним учасником у справі не оспорюється, з огляду на що заявлені потерпілим вимоги про відшкодування матеріальної шкоди шляхом стягнення вартості заподіяних збитків, з урахуванням обставин справи підлягають повному задоволенню.

Покладаючи на обвинуваченого обов`язок відшкодувати матеріальну шкоду, суд виходить з установленого законом правила про те, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 373, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України і признати йому покарання у вигляді ста двадцяти годин громадських робіт.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задовольнити повністю. Стягнути з засудженого ОСОБА_4 на користь потерпілого завдані злочином матеріальні збитки в розмірі 1 968 грн.

На вирок суду протягом 30 днів з часу його проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Полтавської області.

Суддя підпис ОСОБА_1 .

Згідно з оригіналом:

Суддя ОСОБА_1