Ухвала
іменем України
29 серпня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Кам`янськоДніпровського районного суду Запорізької області від 07 квітня 2016 року й ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 29 липня 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001609
в с т а н о в и л а:
Вироком КамянськоДніпровського районного суду Запорізької області від 07 квітня 2016 року
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тернувате Новомикоївського району Запорізької області, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого вироком Кам`янськоДніпровського районного суду Запорізької області від 16 вересня 2015 року за ч. 2 ст. 187 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитом строком на 1 рік,
засуджено за ч. 2 ст. 187 КК України на 7 років і 6 місяців позбавлення волі із конфіскацією майна.
Відповідно до ч.1 ст. 71 ККУкраїни до покарання призначеного за цим вироком, часком приєднано невідбуте покараня призначене за вироком Кам`янськоДніпровського районного суду Запорізької області від 16 вересня 2015 року і за сукупністю вироків ОСОБА_5 остаточно призначено 7 років 11 місяців з конфіскацією майна.
Також вказаним вироком вирішено долю речових доказів у проваджені.
Крім того, зазначеним вироком засуджено ОСОБА_6 судові рішення щодо якого в касаційному порядку не оскаржуються.
Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 29 липня 2016 року вирок щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_5 залишено без змін.

Як вбачається з копій судових рішень, ОСОБА_5 засуджено за злочин, вчинений за таких обставин. 08 грудня 2015 року, приблизно о 20 годині, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою і спільно діючи, маючи умисел, спрямований на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, перебуваючи на території парку, розташованого біля Будинку культури по вул. Гоголя у м. Кам`янка-Дніпровська Запорізької області, застосовуючи насильство, небезпечне для здоров`я потерпілого, розподілили ролі між собою таким чином, що ОСОБА_6 напав на ОСОБА_7 ззаду та наніс йому декілька ударів в потиличну частину голови, від чого той впав, а ОСОБА_5 в цей час спостерігав, щоб до них ніхто не підійшов. Далі, ОСОБА_5 з метою заволодіння майном потерпілого наніс йому не менше шести ударів ногою в область тулубу та голови, від чого потерпілий втратив свідомість, після чого ОСОБА_6 зірвав з потерпілого барсетку, в якій знаходився мобільний телефон марки «Леново А516» та гроші в сумі 50 доларів США.

Внаслідок вчинення зазначених дій засуджені заподіяли потерпілому ОСОБА_7 , легкі тілесні ушкодження.

У касаційній скарзі захисник просить скасувати постановлені щодо ОСОБА_5 судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Зазначає, що стороною обвинувачення не була спростована заява ОСОБА_5 щодо тиску на нього з боку співробітників поліції. Вказує, що судовий розгляд стосовно ОСОБА_5 , було проведено без висунутого обвинувачення, в межах повідомлення про підозру та без формулювання обвинувачення. Вказує, що судом першої інстанції дослідження речових доказів не проводилося, а апеляційним судом було відмовлені у задоволенні клопотання про безпосереднє дослідження речових доказів. Також вказує, що судом апеляційної інстанції спотворено зміст вироку, оскільки вказано, що винуватість засуджених підтверджується показаннями свідка ОСОБА_8 , в той час як пояснення вказаного свідка було визнано недопустимим доказом.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла до висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Як вбачається з вироку, свої висновки про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, за викладених у вироку обставин доведено об`єктивними доказами, які перевірені у передбаченому законом порядку і є допустимими.
Зокрема, свої висновки про винуватість ОСОБА_5 суд першої інстанції обґрунтував дослідивши показання:

засудженого ОСОБА_5 , який хоч вину і не визнав, але особисто підтвердив факт своєї участі в події злочину;

засудженого ОСОБА_6 , який вину у визнав та щиро розкаявся;
потерпілого ОСОБА_7 , який пояснив, що коли пройшов повз ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , його несподівано збили з ніг і він упав на живіт. ОСОБА_6 його тримав, а ОСОБА_5 наніс йому близько шести ударів в область голови, печінки, сонячного сплетіння. Потім ОСОБА_6 вирвав у нього барсетку і нападники залишили його;
свідка ОСОБА_9 , який пояснив, що засуджені приходили до нього в магазин «МТС» з проханням налаштувати сенсорний телефон марки «Леново». Він повідомив їм, що вже кінець робочого дня, тому вони можуть лишити телефон, а наступного дня підійти його забрати. Хто з цих двох хлопців особисто йому передав телефон згадати не може, однак наступного дня вони за ним не повернулися. Зазначив, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 були на підпитку.
Також судом здійснено посилання на такі письмові докази:
висновок судової медичної експертизи № 294 від 23січня 2015 року, згідно якої потерпілому були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку та травматичної екстракції четвертого зубу на верхній щелепі зліва та четвертого зубу на нижній щелепі справа, які оцінюються як легкі тілесні ушкодження, які спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я;
протокол огляду місця події від 09 грудня 2015 року та фото таблиці до нього з видом території парку по вул. Гоголя у м. Камянка-Дніпровська;

протокол огляду місця події від 12 грудня 2015 року та фото таблиці до нього з видом узбіччя каналу у м. Камянка-Дніпровська і виявлених там речей;
протокол огляду місця події від 12 грудня 2015 року та фототаблиці до нього з видом стежки вздовж каналу у м. Камянка-Дніпровська і виявлених там двох сім-карт «МТС»;
протокол огляду предмета від 18 грудня 2015 року та фототаблицю до нього з видом мобільного телефону;
протоколи пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від

18 грудня 2015 року на якому на світлинах свідок ОСОБА_9 впізнав ОСОБА_6 та ОСОБА_5 ;
протоколи пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від

18 грудня 2015 року, відповідно до яких потерпілий впізнав ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ;
протоколи одночасного допиту осіб від 24 грудня 2015 року в яких ОСОБА_6 пояснив де і за яких обставин він спільно з ОСОБА_5 вчинив розбійний напад та за допомогою макета чоловіка зазначив, які дії були вчинені ним під час події злочину стосовно ОСОБА_7 .
Доводи захисника, про те що судом не перевірено посилання засудженого про здійснення тиску на нього з боку працівників поліції є безпідставними.
Висновок захисника, що відсутність постанови про закриття кримінального провадження свідчить про те, що перевірка по даному факту не проводилася є помилковим.
Як вбачається з вироку, судом першої інстанції зроблено посилання на відповідь начальника слідчого відділу прокуратури Запорізької області та результати проведення перевірки по заяві засудженого щодо можливих неналежних дій співробітників поліції. Зазначено, що заява не містить обставин та об`єктивних даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, відповідно до вимог ст. 214 КПК України.

Посилання ОСОБА_10 , про те, що судом не оглянуто речових доказів, а йому в задоволенні такого клопотання апеляційним судом відмовлено, чим порушено ряд прав засудженого є необґрунтованими.
Апеляційним судом вказана обставина перевірена, на неї надано змістовну відповідь та зазначено, що сторони кримінального провадження суду першої інстанції клопотання про огляд речових доказів не заявляли, суду їх не надавали, а у вироку суд не посилався на речові докази, як на доказ обвинувачення. Рішення по речовим доказам суд ухвалив з посиланням на вимоги ст. 100 КПК України, в частині якого вирок не оскаржується.

Доводи захисника, про те, що судовий розгляд стосовно ОСОБА_5 , було проведено без висунутого обвинувачення, в межах повідомлення про підозру та без формулювання обвинувачення є необґрунтованим.
Вказана обставина, також була перевірена Апеляційним судом та колегія суду прийшла до висновку, що вказані доводи спростовуються змістом обвинувального акта та мотивувальної частини вироку, при ухваленні якого суд дотримався вимог ст. 374 КПК України та зазначив місце, час, спосіб вчинення, наслідки кримінального правопорушення, форму вини та мотив кримінального правопорушення.

Твердження захисника про спотворення апеляційним судом змісту вироку через посилання на показання свідка ОСОБА_8 є таким, що не відповідає дійсності. Помилкове посилання апеляційним судом на показання зазначеного свідка не вплине на правильність судового рішення.
Як вбачається з копій оскаржуваних судових рішень суд дійшов висновку про винність ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у розбійному нападі на потерпілого ОСОБА_7 при обставинах наведених у вироку, на підставі висунутого обвинувачення відповідно до змісту обвинувального акту, отриманого засудженими та захисником ОСОБА_4 , та досліджених доказах в обсязі, заявленому учасниками судового провадження
З огляду на викладене, колегія суддів висновки судів першої та апеляційної інстанцій про винність ОСОБА_5 у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України вважає правильними.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України, є належним чином вмотивованою та обґрунтованою.
Інших доводів, які були би підставами для зміни чи скасування судових рішень щодо ОСОБА_5 у касаційній скарзі його захисника не наведено.

Таким чином, суд касаційної інстанції вважає, що у відкритті касаційного провадження, слід відмовити, оскільки з касаційної скарги та наданих до неї судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а:
Відмовити ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на вирок на вирок Кам`янськоДніпровського районного суду Запорізької області від 07 квітня 2016 року й ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 29 липня 2016 року
Ухвала оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3