Справа № 365/839/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/872/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 3 26.07.2016

УХВАЛА
Іменем України
26 липня 2016 року Колегія суддів судової палати з кримінальних справ

Апеляційного суду Київської області в складі: головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

при секретарі ОСОБА_6

з участю прокурора ОСОБА_7 захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11

розглянула у відкритому судовому засіданні в. м. Києві справу за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному, провадженні обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_12 та потерпілої ОСОБА_13 на вирок Баришівського районного суду Київської області від 12.05.2016 року, яким :

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя м. Києва, громадянина України, освіта середня, не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , виправдано за п.п.6,12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.185 КК України в зв`язку з недоведеністю його вини в інкримінованих йому злочинних діяннях, та визнано його винним в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 289 КК України та призначено покарання у вигляді 7 років позбавлення волі з конфіскацією належного йому на праві власності майна;

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Шандра Миронівського району Київської області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, жителя м. Миронівка, зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_2 визнано винним в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.3 ст.289, ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання за п.6 ч.2 ст. 115 КК України - 15 років позбавлення волі з конфіскацією належного йому на праві власності майна; за ч.3 ст. 289 КК України - 9 років позбавлення волі з конфіскацією належного йому на праві власності майна; за ч.2 ст.185 КК України 2 роки позбавлення волі, відповідно до вимог ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією належного йому на праві власності майна.

Вироком також вирішено питання про речові докази по справі.

Колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:
Як зазначено у вироку суду, згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 обвинувачуються в тому, що 06.05.2015 року приблизно о 22:00 годині, будучи об`єднані спільним злочинним умислом направленим на протиправне заподіяння смерті іншій людині з корисливих мотивів, за попередньою змовою між собою прибули в район вул. Гродненська у м. Києві, де на той час перебував потерпілий ОСОБА_14 та надавав послуги з пасажирських перевезень на власному автомобілі марки «HYUNDAI H-1», реєстраційний номер НОМЕР_1 та здійснили замовлення у останнього на пасажирське перевезення в Згурівський район Київської області.

06.05.2015 року, близько 24:00 години, прибувши на місце замовленої поїздки, а саме до водойми біля с. Вільне Згурівського району Київської області, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 доводячи свої злочинні дії до кінця, об`єднані попередньою змовою, нанесли не менше одного удару ногами та руками кожен по кистях лівої і правої кінцівок потерпілого ОСОБА_14 , чим спричинили останньому тілесні ушкодження у вигляді синців на верхніх кінцівках. Коли потерпілий упав на землю та просив припинити їх дії, ОСОБА_11 згідно з висновком судово-медичної експертизи № 130 від 24.07.2015 року, завдав ОСОБА_14 заздалегідь приготовленим ножем 15 проникаючих колото-різаних поранень грудної клітини та шиї, які супроводжувалися пошкодженнями легень та які ускладнилися розвитком малокрів`я, від чого наступила смерть потерпілого.

В свою чергу ОСОБА_10 знаходився неподалік, надавши при цьому ОСОБА_11 мовчазну згоду на закінчення умисного протиправного позбавлення життя ОСОБА_14 .

Переконавшись у настанні смерті потерпілого, з метою приховати свої злочинні дії. ОСОБА_11 та ОСОБА_10 перенесли труп ОСОБА_14 до водойми, що знаходилася неподалік місця вчинення вбивства та скинули його у воду.

Однак перед тим, як перенести тіло вбитого до водойми з метою приховання злочину, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна і обернення його на свою користь, повторно, за попередньою змовою між собою, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, з кишень одягу потерпілого таємно викрали грошові кошти на загальну суму 2000 грн., якими в подальшому розпорядилися на власний розсуд.

Після умисного протиправного позбавлення життя ОСОБА_14 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , продовжуючи свої злочинні дії спрямовані на незаконне заволодіння його транспортним засобом - автомобілем марки «HYUNDAI H-1», реєстраційний номер НОМЕР_1 , переконавшись у тому, що за їх діями ніхто не спостерігає, сіли до салону вказаного автомобіля та привівши двигун транспортного засобу в дію за допомогою ключа запалення, покинули місце вчинення злочину та направилися до м. Києва, де розпорядилися вказаним автомобілем на власний розсуд.

Такі дії ОСОБА_11 та ОСОБА_10 органом досудового розслідування кваліфіковані як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчиненому з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб ( п.п. 6,12 ч.2 ст. 115 КК України), незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого ( ч.З ст.289 КК України), таємне викрадення чужого майна, вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб (ч.2 ст.185 КК України).

Вироком Баришівського районного суду Київської області від 12.05.2016 року ОСОБА_10 виправдано за п.п.6,12 ч.2 ст. 115, ч.2 ст.185 КК України в зв`язку з недоведеністю його вини в інкримінованих йому злочинних діяннях, та визнано його винним в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 289 КК України та призначено 7 років позбавлення волі з конфіскацією належного йому на праві власності майна, ОСОБА_11 визнано винним в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.З ст.289, ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання за п.6 ч.2 ст. 115 КК України - 15 років позбавлення волі з конфіскацією належного йому на праві власності майна; за ч.З ст. 289 КК України - 9 років позбавлення волі з конфіскацією належного йому на праві власності майна; за ч.2 ст.185 КК України 2 роки позбавлення волі, відповідно до вимог ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією належного йому на праві власності майна.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить вирок скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_10 винним у вчиненні злочину, передбаченого п.п. 6,12 ч.2 ст. 115 КК України та призначити покарання у виді 13 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна, за ч. З ст. 289 КК України призначити йому покарання у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна, за ч. 2 ст. 185 КК України призначити 2 роки позбавлення волі. Відповідно до вимог ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у вигляді 13 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна. Визнати ОСОБА_11 винним у вчиненні злочину, передбаченого п.п. 6,12 ч.2 ст. 115 КК України та призначити покарання у вигляді 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, за ч. З ст. 289 КК України призначити йому покарання у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна, за ч. 2 ст. 185 КК України призначити 2 роки позбавлення волі. Відповідно до вимог ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна. Обгрунтвуючи свої вимоги зазначає, що часткове визнання ОСОБА_11 своєї вини та підтвердження показань ОСОБА_10 є обраною тактикою захисту, бажанням уникнути в повному обсязі відповідальності за вчинене, подати себе перед судом у більш вигідному світлі, однак їх вина підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, які були досліджені в суді.

В доповненні до апеляційної скарги прокурор просить вирок Баришівського районного суду Київської області від 12.05.2016 року стосовно ОСОБА_10 та ОСОБА_11 - скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_10 винним у вчиненні злочину, передбаченого п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України та призначити покарання у виді 13 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, за ч. З ст. 289 КК України призначити йому покарання у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, за ч. 2 ст. 185 КК України призначити йому покарання у виді 2 років, позбавлення волі. Відповідно до вимог ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді 13 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Визнати ОСОБА_11 винним у вчиненні злочину, передбаченого п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України та призначити покарання у виді 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, за ч. З ст. 289 КК України призначити йому покарання у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, за ч. 2 ст. 185 КК України призначити йому покарання у виді 2 років позбавлення волі. Відповідно до вимог ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. На підставі ст. 71 КК України приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком та остаточно призначити ОСОБА_11 покарання у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Крім того, прокурор просить визначити долю речових доказів.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_13 просить вирок суду скасувати через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засуджених, направивши кримінальне провадження на новий судовий розгляд до

суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_11 просить вирок скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальні відповідальність і невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого.

В апеляційній скарзі захисника ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_11 просить вирок щодо нього змінити, пом`якшити покарання та зменшити суми, які підлягають стягненню з ОСОБА_11 за спричинену шкоду потерпілій.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 просить призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України та перерахувати строк тримання під вартою.

Заслухавши суддю доповідача, думку прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та частково апеляційну скаргу потерпілої і заперечив проти апеляційних скарг обвинувачених та захисника; обвинувачених та їх захисників, які заперечили проти задоволення апеляційних скарг прокурора та потерпілої і підтримали подані ними апеляційні скарги, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, провівши судові дебати та надавши обвинуваченим останнє слово, колегія суддів приходить до наступного висновку.

У відповідності до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно п. 2 ч. З ст. 374 КПК України, в мотивувальній частині вироку, в разі визнання особи винуватою, зазначається, крім іншого, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Вказаних вимог закону, судом першої інстанції дотримано не було. Зокрема, в мотивувальній частині оскаржуваного вироку не зазначено формулювання обвинувачення, визнаного доведеним судом, а лише обвинувачення викладене в обвинувальному акті. При цьому, суд змінив кваліфікацію дій обвинувачених та виклав мотиви її зміни. Однак судом не було викладено обставини вчинення кримінальних правопорушень ( обвинувачення ), що суд інкримінує ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Зазначені порушення, у відповідності до ч. 1 ст. 412 КПК України, колегія суддів визнає істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, що перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

У відповідності до ст. 409 КПК України, однією з підстав для скасування судового рішення є істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Враховуючи, що судом першої інстанції фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень обвинуваченими ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , не встановлені, колегія

суддів, враховуючи специфіку апеляційного розгляду, позбавлена можливості ухвалити своє рішення, а тому вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа направленню на новий судовий розгляд, під час якого слід всебічно, повно та об`єктивно дослідити всі надані сторонами докази та прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Колегія суддів зазначає, що доводи, викладені в апеляційних скаргах учасників судового провадження, підлягають перевірці при новому розгляді справи.

Колегія суддів, враховуючи обґрунтованої підозри, у вчиненні злочинів, в яких обвинувачуються ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, З, 4, та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та не можливості на даний час більш м`яким запобіжним заходом запобігти наявним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених, знаходить за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинувачених.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 412, 415, 419 КПК України. колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Вирок Баришівського районного суду Київської області від 12.05.2016 року щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_11 скасувати. Призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Продовжити запобіжний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 до 20.09.2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :