Справа №487/6746/15-к 18.04.2016
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 квітня 2016 рік м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальне провадження за апеляціями обвинуваченого ОСОБА_5 та прокурора відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_6 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 грудня 2015 року відносно:

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, раніше судимого:

- 14.09.2006 Заводським райсудом м. Миколаєва за ч.2 ст. 307 КК України до 5-ти років позбавлення волі, 25.05.2011 р. звільнився за відбуттям строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 186 КК України.

Крім того, оскаржуваним вироком засуджено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 вирок відносно яких не оскаржується.

Учасники судового провадження:

обвинувачений ОСОБА_5

захисник ОСОБА_9

прокурор ОСОБА_6

потерпіла ОСОБА_10

представник потерпілої ОСОБА_11 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляції прокурор просить вирок Заводського районного суду міста Миколаєва від 29 грудня 2015 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 - скасувати.

___________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 11кп/784/297/15р. Головуючий 1-ї інстанції ОСОБА_12
Категорія: ст. 115 КК України Суддя апеляційної інстанції ОСОБА_1
Ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186 та ч. 1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання за ч.1 ст. 186 КК України у виді одного року позбавлення волі, за ч. 1 ст. 115 КК України у виді дванадцяти років позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді дванадцяти років позбавлення волі.

Крім того, просить в ході судового розгляду в апеляційній інстанції додатково дослідити обставини, встановленні під час кримінального провадження, а саме:

- два протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.07.2015, проведеного з потерпілою ОСОБА_13 ;

- відеозаписи з камери спостереження магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 »;

- допитати обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить вирок районного суду в частині призначеного покарання змінити, призначивши йому більш м`яке покарання.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 29.12.2016 року ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 186 КК України виправдано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України та визнано його винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено йому покарання у вигляді дванадцяти років позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 38306,88 грн.

Крім того, постановлено стягнути з ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в солідарному порядку на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 4431,84 грн.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_10 в якості відшкодування моральної шкоди 100 тисяч грн, в якості відшкодування матеріальної шкоди 8450 грн.

Узагальнені доводи апеляції.
Свою апеляцію засуджений ОСОБА_5 мотивує тим, що при призначенні покарання судом першої інстанції не в повній мірі враховано обставини, що пом`якшують покарання, а саме визнання вини, допомога у розкритті вчиненого злочину, а також те, що він діяв в стані крайньої необхідності оскільки потерпілий сам намагався вдарити його ножем.

Прокурор свою апеляцію мотивує тим, що висновки суду, викладені у вироку не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, в частині вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України.

Так, з переглянутого у суді відеозапису з камери спостереження магазину «Амбар» вбачається, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 спрямовані саме на витребування свого особистого майна, яке, на його думку, знаходилося у приміщенні магазину.

Інші факти, надані обвинуваченням, спростовуються вищенаведеними доказами, і не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку.

Вважає, що показами обвинуваченого ОСОБА_7 , протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.07.2015, проведеного з потерпілою ОСОБА_13 та відеозаписами з камери спостереження магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 » повністю доведено вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Згідно вирку суду ОСОБА_5 визнано винним в тому, що 06 червня 2015 року, після опівночі, точного часу встановити в ході проведення досудового розслідування не представилось можливим, він за місцем свого проживання, у приміщенні кухні квартири АДРЕСА_1 , вживав алкогольні напої разом з ОСОБА_14 . Під час спільного вживання спиртних напоїв, між ОСОБА_5 та ОСОБА_14 виникла сварка, в ході якої ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на підставі раптово виниклих неприязних стосунків, схопив пательню та наніс нею один удар в область обличчя ОСОБА_14 , від якого останній впав на підлогу.

Після чого, ОСОБА_5 наніс ОСОБА_14 не менше п`яти ударів руками та ногами в обличчя та по голові, та численні, не менше вісімнадцяти, ударів руками та ногами по різних частинах тіла ОСОБА_14 .

Далі, на підставі раптово виниклих неприязних стосунків, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на заподіяння смерті ОСОБА_14 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння смерті ОСОБА_14 , на ґрунті особистих неприязних стосунків, що виникли під час спільного вживання з ОСОБА_14 алкогольних напоїв, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, та маючи можливість передбачити його суспільно-небезпечні наслідки, ОСОБА_5 схопив кухонний ніж, який знаходився на підлозі кухні, біля місця, де між ним та ОСОБА_14 відбувалась боротьба, та умисно з метою заподіяння смерті, наніс численні удари в область шиї ОСОБА_14 .

Впевнившись, що ОСОБА_14 мертвий та його умисел на заподіяння смерті останньому досягнуто, ОСОБА_5 , з метою приховування слідів злочину та ухилення від кримінальної відповідальності, зняв з ОСОБА_14 одяг, після чого, маючи на меті відокремити голову від тулубу, почав її відтинати за допомогою кухонного ножа, проте, з невстановлених причин, відмовився від цього, після чого обмотав тіло останнього поліетиленовою плівкою, яку знайшов за місцем свого проживання.

Після цього ОСОБА_5 пішов до кафе «Лунный свет», яке розташоване по вул. Генерала Карпенко у м. Миколаєві, де до ранку вживав алкогольні напої.

Розуміючи, що за місцем його проживання знаходиться тіло вбитого ним ОСОБА_14 , з метою приховування слідів злочину та ухилення від кримінальної відповідальності, 06.06.2015, близько 05:45 ОСОБА_5 прийшов за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , якому повідомив про те, що скоїв особливо тяжкий злочин - умисне вбивство ОСОБА_14 , та попросив допомогти йому приховати сліди злочину та позбутися тіла вбитого ним ОСОБА_14 , яке знаходилося за місцем його проживання, на що отримав згоду від ОСОБА_7 . В той же день, близько опівдня, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , на території автогаражного кооперативу «Локомотив», що розташований на перехресті вул. Бузника та Морехідної у м. Миколаєві, зустрівся з особою, відносно якої матеріали справи виділені в окреме провадження, та ОСОБА_15 , яким, також, повідомив, що він за місцем свого проживання скоїв умисне вбивство, та попросив допомогти йому приховати сліди злочину, позбутися тіла вбитого ним ОСОБА_14 , яке знаходилося за місцем його проживання. Отримавши на це згоду вказаної особи та ОСОБА_8 , ОСОБА_5 попросив ОСОБА_8 надати йому свій автомобіль для вивезення тіла ОСОБА_14 з його квартири з метою приховування слідів злочину, а вказану особу - керувати вказаним автомобілем, так як ОСОБА_8 не мав водійського посвідчення. Дізнавшись від ОСОБА_5 про скоєне ним вбивство, ОСОБА_8 надав свою добровільну згоду на використання свого транспортного засобу для приховання особливо тяжкого злочину, а вказана особа - на керування цим транспортним засобом під час вивезення тіла ОСОБА_14 з квартири ОСОБА_5 . В той же день, близько опівдня, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 в ході розмови по мобільному телефону повідомив ОСОБА_7 , що він знайшов автомобіль для вивезення тіла вбитого ОСОБА_14

06.06.2015 р. близько 18:30 ОСОБА_5 біля магазину «Леваневський», який розташований на зупинці «1-ше КПП» по вул. Генерала Карпенко у м. Миколаєві, зустрівся з ОСОБА_7 , де протягом ЗО хвилин спільно з ним вживав алкогольні напої. Близько 22:30 ОСОБА_7 та ОСОБА_5 пішли до кафе «Лунный свет», яке розташоване по вул. Генерала Карпенко у м. Миколаєві, де вживали спиртні напої, після чого пішли до магазину «Амбар», де забрали скотч.

Після цього, ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та знайомий пішли до місця проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_3 . Перебуваючи у вказаній квартирі, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , з метою приховування факту скоєного ОСОБА_5 умисного вбивства та тіла ОСОБА_14 , обмотали закутане в плівку тіло вбитого ОСОБА_14 клейким скотчем. Близько 00:10 07.06.2015 вказана особа та ОСОБА_8 , діючи за попередньою домовленістю з ОСОБА_5 , з метою приховання особливо тяжкого злочину, на автомобілі ВАЗ 2103 реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_8 , приїхали до під`їзду будинку, розташованого по АДРЕСА_4 , в якому мешкає ОСОБА_5 . Приблизно 00:15

07.06.2015 з під`їзду зазначеного будинку ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_7 винесли труп ОСОБА_14 , обмотаний в поліетиленову плівку і клейкий скотч, та завантажили його в багажне відділення автомобілю ВАЗ 2103 реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 . Після чого, ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_16 та вказана особа, діючи умисно, з метою приховування особливо тяжкого злочину, разом зі знайомим, за вказівкою ОСОБА_17 , поїхали на автомобілі ВАЗ 2103 реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням вказаної особи до дитячого пляжу на узбережжі річки Південний Буг, що неподалік парку «Леваневський» в мікрорайоні «Намив» у м. Миколаєві. Приїхавши на зазначене місце, з метою приховування особливо тяжкого злочину - умисного вбивства та тіла вбитого ОСОБА_14 , ОСОБА_17 та ОСОБА_7 дістали з багажного відділення автомобілю тіло ОСОБА_14 та поклали його на обрив на березі річки.

Після цього ОСОБА_17 з обриву скинув тіло ОСОБА_14 у річку Південний Буг.

Далі, ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , вказана особа та їх знайомий відправилися до автогаражного кооперативу «Локомотив», що розташований на перехресті вул. Бузника та Морехідної у м. Миколаєві, де у гаражі № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_5 , за допомогою ганчірок та миючих засобів ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , з метою приховування факту умисного вбивства ОСОБА_14 , відмили багажне відділення автомобілю ВАЗ реєстраційний номер НОМЕР_1 від плям крові ОСОБА_14 , задля того, щоб знищити сліди скоєного злочину.

07.06.2015 р. на березі річки Південний Буг в м. Миколаєві, неподалік від військової частини № НОМЕР_3 , працівниками Заводського відділу поліції ГУ Національної поліції України в Миколаївській області виявлено труп ОСОБА_14 з ознаками насильницької смерті.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити скаргу обвинуваченого та пом`якшити покарання, а апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, прокурора, який відмовився від клопотання про повторне дослідження обставин та підтримав доводи апеляційної скарги і просив апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, потерпілу та її представника, які погоджувалися з доводами прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляцій, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Дослідженими в судовому засіданні доказами вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні умисного вбивства, за обставин викладених у вироку, доведена і апелянтами не оспорюється, як і не оспорюється кваліфікація його дій за ч.1 ст. 115 КК України, але прокурор, з незрозумілих причин, просив скасувати вирок і в цій частині і прийняти рішення, аналогічне рішенню суду першої інстанції. Приймаючи рішення про недоведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.1 КК України, суд дав оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, які надала сторона обвинувачення, а саме: показанням обвинуваченого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_18 , які підтвердили, що дії ОСОБА_5 були направлені на повернення скотчу, який зник із сумки ОСОБА_19 і належав ОСОБА_5 .

Ці показання не були спростовані іншими доказами дослідженими в суді, а саме: даними протоколів впізнання потерпілою ОСОБА_13 обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_7 та даними перегляду в судовому засіданні відеозаписів поведінки ОСОБА_20 та ОСОБА_19 біля магазину та в приміщення магазину «Амбар».

Тому, суд прийшов до правильного висновку, що досліджені ним докази не можуть бути покладені в основу вироку, так як виходячи з принципу презумпції невинуватості, закріпленої у ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В зв`язку з тим, що відсутні докази, які підтверджують обвинувачення ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.1 КК України і що вичерпані усі можливості одержання інших доказів, суд прийшов до обґрунтованого рішення про виправдання ОСОБА_5 за ч.1 ст. 186 КК України на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України за відсутністю в його діях складу злочину.

Прокурор ці висновки суду належним чином не спростував, так як не конкретизував в чому полягає неправильність цих висновків щодо фактичних обставин, встановлених у суді і чим спростовується оцінка доказів, яку зробив суд.

В зв`язку з тим, що прокурор під час апеляційного розгляду відмовився від повторного дослідження обставин, то апеляційний суд позбавлений можливості переоцінювати висновки суду першої інстанції.

При призначенні покарання суд дотримався вимог ст. ст. 65-67 КК України, врахувавши ступінь суспільної небезпеки вчиненого, даних про особу винного і обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання, у тому числі і тих, на які посилається обвинувачений.

Тому, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування вироку з постановленням нового вироку та зміни вироку з пом`якшенням засудженому покарання, про що просили апелянти.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 та прокурора відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 грудня 2015 року відносно ОСОБА_5 , залишити без змін.

Уточнити даний вирок в частині застосування ст. 72 КК України вказавши, що строк попереднього ув`язнення слід рахувати з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 08.06.2015 року по 18.04.2016 року.

В іншій частині цей вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду вступає в законну силу з моменту її проголошення та може бути оскаржена в колегію суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ через апеляційний суд Миколаївської області протягом 3-х місяців з дня його оголошення, а для засудженого, який тримається під вартою в той же строк з моменту отримання копії даної ухвали.

судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3