Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________________
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2011 року м.Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду справ кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Рівненської області у складі:

головуючого Гладкого С.В.

суддів Матюхи Ю.В., Сачука В.І,

з участю прокурора Іванціва М.Р.

захисника ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією

прокурора, яка брала участь у розгляді справи судом першої інстанції, на вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 23 лютого 2011 року.

Цим виром ОСОБА_2, який народився 3 березня 1990 року в с.Велике Вербне Сарненського району Рівненської області, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_1, не одружений, не працюючий, мешканець с.Дворець Сарненського району, вул.Лісова, 44, раніше не судимий,

засуджений за ч.3 ст.185 КК України на три роки позбавлення волі, за ч.1 ст.304 на три роки позбавлення волі, а за сукупністю злочинів, на підставі ч.1 ст.70 цього Кодексу, шляхом часткового складання покарань, остаточно призначено чотири роки позбавлення волі.

ОСОБА_3, що народився 31 жовтня 1992 року в с.Дворець Сарненського району Рівненської області, де проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_1, непрацюючий, раніше судимий Сарненським районним судом 19.05.2009 року за ч.1 ст.185 КК України на 100 годин громадських робіт; цим же судом 16.11.2010 р. за ч.2 ст.185, на три роки позбавлення волі та на підставі ст.75 цього Кодексу звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки та покладенням на нього обовязків, передбачених п.п.3, 4 КК України,

засуджений за ч.3 ст.185 КК України на три роки шість місяців позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання цього покарання та покарання, призначеного за попереднім вироком Сарненського районного суду від 16 листопада 2010 року, остаточно призначено чотири роки три місяці позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України обох засуджених звільнено від відбування покарання за умови, якщо ОСОБА_2 протягом двох років шести місяців, а ОСОБА_3 протягом трьох років іспитового строку не вчинять нового злочину і виконають покладені на них обовязки повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично зявлятись у вказану інспекцію для реєстрації.

ОСОБА_2 і ОСОБА_3 визнані винними в тому, що 13 жовтня 2010 року близько 22 год. за попередньою змовою між собою, при цьому ОСОБА_3 повторно, вчинили крадіжку проникли на огороджене і замкнене подвіря господарства по вул.Б.Хмельницького, 70/2 в с.Степань Сарненського району, де таємно викрали належні ОСОБА_4 будівельну тачку, вартістю 268 грн. 33 коп. та металеву 200-літрову бочку, вартістю 160 грн., а всього майна на загальну суму 428 грн. 33 коп.

ОСОБА_2 достовірно знаючи, що ОСОБА_3 є неповнолітнім, шляхом пропозиції втягнув його у злочинну діяльність.

В апеляції (з врахуванням змін) прокурор, не оспорюючи кваліфікації дій засуджених, посилається на те, що вирок підлягає зміні в частині застосування ст.104 КК України стосовно засудженого ОСОБА_3, оскільки судом не враховано того, що він вчинив злочин у неповнолітньому віці. Просить змінити резолютивну частину вироку та вказати, що:

- ОСОБА_3В на підставі ст.ст.75, 104 КК України звільненити від відбування призначеного покарання звільнений з випробуванням з іспитовим строком два роки за умови не вчинення нового злочину та виконання покладених на нього обовязків;

- ОСОБА_2 на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання, якщо він протягом двох років шести місяців іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора Іванціва М.Р., який підтримав апеляцію, думку захисника ОСОБА_1, засуджених ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про задоволення апеляції, перевіривши матеріали справи та обговоривши апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Визнавши ОСОБА_2 і ОСОБА_3 винними у вчиненні крадіжки з проникненням у сховище, суд належним чином не врахував, що під сховищем розуміється будь-яке місце, призначене для постійного чи тимчасового зберігання майна, яке має засоби охорони від доступу сторонніх осіб - відповідна огорожа, наявність охоронця, сигналізація тощо. З протоколу огляду місця події з доданою до нього фототаблицею вбачається, що викрадене майно зберігалося на подвірї господарства, яке огороджене звичайним парканом, засоби охорони від доступу сторонніх осіб відсутні (а.9-15). За таких обставин колегія суддів вважає висновок суду про наявність згаданої кваліфікуючої ознаки помилковим, а тому дії ОСОБА_2 і ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч.2 ст.185 КК України, як крадіжка, вчинена за попередньою змовою групою осіб.

Також суд безпідставно визнав як обтяжуючу покарання обставину - вчинення злочину щодо особи похилого віку, оскільки даний злочин спрямований не проти особи, а проти власності. Тому вказана обставина підлягає виключенню з мотивувальної частини вироку.

Колегія суддів вважає позбавленими підстав доводи прокурора щодо необхідності застосування ст.104 КК України при призначенні покарання ОСОБА_3, оскільки на час постановлення вироку він був повнолітнім. За розясненнями п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 5 „Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх, звільнення неповнолітніх від покарання з випробуванням застосовується на тих же підставах, що й дорослих (статті 75-78 КК), з урахуванням особливостей, визначених у ст.104 КК. Таке звільнення допускається лише в разі засудження неповнолітнього до позбавлення волі (ч. 2 ст. 104 КК). Поряд з тим, враховуючи, що ОСОБА_3 вчинив злочин у неповнолітньому віці, а ОСОБА_2 раніше не судимий, то іспитовий строк необхідно зменшити.

За вказаних обставин вирок підлягає зміні.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.365, 366 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляцію прокурора задовольнити частково.

Вирок Сарненського районного суду від 23 лютого 2011 року стосовно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з ч.3 ст.185 на ч.2 ст.185 КК України.

Вважати ОСОБА_2 засудженим:

- за ч.2 ст.185 КК України на два роки позбавлення волі;

- за ч.1 ст.304 КК на три роки позбавлення волі.

Згідно ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити покарання три роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_2 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік шість місяців та згідно ст.76 цього Кодексу покласти на нього обовязки- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично зявлятись у вказану інспекцію для реєстрації.

Вважати ОСОБА_3 засудженим за ч.2 ст.185 КК України на два роки позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання цього покарання та покарання, призначеного за попереднім вироком Сарненського районного суду від 16 листопада 2010 року, остаточно призначити три роки три місяці позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік шість місяців та згідно ст.76 цього Кодексу покласти на нього обовязки повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично зявлятись у вказану інспекцію для реєстрації.

Виключити з мотивувальної частини вироку обтяжуючу покарання обставину вчинення злочину щодо особи похилого віку.

В решті вирок залишити без зміни.

С у д д і :

С.В.ОСОБА_5ОСОБА_6Сачук

Згідно оригіналу

ОСОБА_7ОСОБА_5