Номер провадження: 11-сс/785/636/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.05.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 07 травня 2016 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0002892 від 05 червня 2016 року,
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 07 травня 2016 року задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та до ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.189, ч.4 ст.186 КК України застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 20 години 45 хвилин 05 липня 2016 року без визначення розміру застави.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та постановити нову ухвалу, якою застосувати до його підзахисного запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що в оскаржуваній ухвалі слідчий суддя не обґрунтував наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України та те, що жодний з більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Захисник зазначає, що орган досудового розслідування мав достатньо часу для встановлення всіх співучасників злочинів, а першочергові слідчі дії у даному кримінальному провадженні вже були виконанні. Крім того, на думку захисника слідчий суддя безпідставно не визначив розмір застави у кримінальному провадженні та не врахував обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема міцність соціальних зв`язків підозрюваного ОСОБА_8 .

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали провадження за клопотанням слідчого, апеляційний суд дійшов таких висновків.

У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

В рішенні «Єлоєв проти України» Європейський суд з прав людини вказує на те, що пункт 4 статті 5 забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалося затримання (також справа «Буткевічюс проти Литви»).

Слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого виконав вищезазначені вимоги кримінального процесуального закону та практики Європейського суду з прав людини і врахував їх при постановленні оскарженої ухвали.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні ряду тяжких навмисних злочинів із застосуванням насильства, передбачених ч.2 ст.189, ч.4 ст.186 КК України, за вчинення одного з яких, передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк до 10 років.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих злочинів, підтверджується:

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22 грудня 2015 року;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22 жовтня 2015 року;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 16 червня 2015 року;

-протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_8 від 13 липня 2015 року;

-протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08 червня 2015 року;

-протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 23 лютого 2016 року;

-протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 23 лютого 2016 року;

-протоколами допиту свідка ОСОБА_12 від 05 червня 2015 року та 13 липня 2015;

-іншими доказами у кримінальному провадженні.

Апеляційний суд вважає передвчасними доводи захисника ОСОБА_7 про те, що вказані докази жодним чином не підтверджують обґрунтованість підозри його підзахисного за ч.2 ст.189 та ч.4 ст.186 КК України, оскільки оцінка доказів з точки зору їх належності, допустимості та достовірності здійснюється судом виключно на стадії судового розгляду кримінального провадження по суті.

Недопустимість доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав і свобод людини, передбачена ст.87 КПК України, апеляційним судом не встановлена.

ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжких навмисних злочинів проти власності із застосуванням насильства, які були вчиненні групою осіб за попередньою змовою і у разі визнання його винуватим, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до 10-ти років.

Вказані обставини свідчать про існування ризиків того, що ОСОБА_8 з метою ухилення від кримінальної відповідальності, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, здійснюючи тиск на потерпілого та свідків.

Крім того, ОСОБА_8 не має постійного місця роботи, за спеціальністю він моряк і може в будь-який час залишити територію України, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, так як він не перебуває в зареєстрованому шлюбі.

Доводи сторони захисту про те, що у підозрюваного на утриманні перебуває неповнолітній син його цивільної дружини ОСОБА_13 2003 року народження не заслуговують на увагу, оскільки наявність сімейних відносин між ОСОБА_8 та ОСОБА_14 не підтверджені жодними доказами, а неповнолітній ОСОБА_13 не є рідною дитиною ОСОБА_8 .

За таких обставин апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді не заслуговують на увагу, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та не виявив перешкод для застосування такого запобіжного заходу, передбачених ч.2 ст.183 КПК України.

Крім того, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, який керуючись положеннями п.1 ч.4 ст.183 КК України при застосуванні до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не визначив розмір застави, оскільки інкриміновані йому злочин були вчинені із застосуванням насильства.

На підставі викладеного, апеляційний суд дійшов висновку про те, що ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, а тому не вбачає підстав для її скасування.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194, 309, 376, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 07 травня 2016 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та до ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.189, ч.4 ст.186 КК України застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 20 години 45 хвилин 05 липня 2016 року без визначення розміру застави залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду

Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4