Справа № 212/2505/16-к
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2016 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , сторін кримінального провадження ОСОБА_3 ,захисника ОСОБА_4 , законного представникаобвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши в залі суду в м. Кривому Розі у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Жовтневого ВП КВП ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області лейтенант поліції ОСОБА_6 , затверджене прокурором ОСОБА_3 про застосування примусових заходів медичного характеру в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0003680, від 26.12.2015 року, відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в м. Кривий Ріг, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, малолітніх дітей на утриманні не має, інвалідом не є, раніше не судимий, зареєстрований та мешкає: за адресою: АДРЕСА_1

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 1 КК України, -
в с т а н о в и в :
27.04.2016 року до місцевого суду надійшло клопотання про застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру у вигляді надання психіатричної допомоги в примусовому порядку госпіталізації, посилаючись на те, що на час вчинення суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення та на час внесення клопотання, останній, за своїм психічним станом, не був здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними, оскільки виявляє ознаки шизофренії параноїчної.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив задовольнити з підстав викладених в мотивувальній частині клопотання.
Захисник у судовому засіданні вважав необхідним клопотання прокуратури задовольнити та застосувати до ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру.
Законний представник ОСОБА_5 у судовому засіданні клопотання прокурора підтримала, просила задовольнити, оскільки ОСОБА_7 дійсно потребує лікування.
В свою чергу, судом явка ОСОБА_7 , виходячи з положень ч. 1 ст. 512 КПК України, з урахуванням відомостей, які містяться у висновку експертизи № 80 від 21.04.2016 року щодо характеру розладу психічної діяльності/психічного захворювання, та думки інших учасників провадження зі сторони захисту, визнана не обов`язковою.
Тож, суд проаналізувавши клопотання заявника на дотримання норм КПК України та закону, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали судового провадження, виходячи із положень ст. 93, 94 КК України, ст.ст. 512, 513 КПК України, роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», Закону України "Про психіатричну допомогу", вважає за необхідне зазначити про таке.
Згідно ст. 19 Закону України "Про психіатричну допомогу", примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінально-процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами.
Статтею 513 КПК України імперативно передбачено, що під час постановлення ухвали щодо застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує, чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення, чи вчинено це діяння певною особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення в стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які саме.
Так, у даному випадку, судом встановлено, що ОСОБА_7 18.12.2015 року, приблизно об 12.00 годині, прийшов до раніше знайомого ОСОБА_8 , який проживає в квартирі АДРЕСА_2 , знаходячись біля входу до вказаної квартири, реалізуючи злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, переслідуючи корисливу мету, під вигаданим приводом, про взяття даного телефону у тимчасове користування, попросив у ОСОБА_8 передати йому мобільний телефон, на що ОСОБА_8 , будучи впевненим в правомірності дій ОСОБА_7 , будучи введеним в оману про його справжні наміри, добровільно передав ОСОБА_7 мобільний телефон марки Нокіа Х2-02 імей1: НОМЕР_1 . Імей 2: НОМЕР_2 , корпус чорного кольору, вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 107 від26.01.2016 складає 575 гривень. Після чого, ОСОБА_7 , реалізуючи в подальшому свій злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, отримавши від ОСОБА_8 , вищевказаний мобільний телефон, заздалегідь маючи намір його не повертати, діючи на досягнення єдиного злочинного результату, разом з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд та обернувши його на свою користь.

Таким чином своїми злочинними діями ОСОБА_7 шляхом зловживанням довірою заволодів належним ОСОБА_8 мобільним телефоном марки «Нокіа Х2-02», чим завдав ОСОБА_8 матеріальний збиток на загальну суму 575 гривень.

Враховуючи вищевикладене, встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 1 КК України, за ознаками: заволодіння чужим майном шляхом зловживанням довірою (шахрайство).

При цьому, обставини вчинення ОСОБА_7 суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового розгляду справи на підставі досліджених судом доказів, зокрема: відомостей, що містяться у протоколах огляду місця події від 26.12.2016 року з фототаблицею, протоколу огляду речей від 05.01.2016 року, протоколу одночасного допиту від 23.01.2015 року, висновком судово-товарознавчого експерта №107, від 26.01.2016 року; речовими доказами - мобільним телефоном марки «Нокіа Х2-02» та квитанцією з ломбарду «Гроші тут», які в своїй сукупності в повній мірі підтверджують обставини визначені ст. 91 КПК України, як-то дату, час, місце та спосіб вчинення суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
Також, вище досліджені процесуальні джерела доказів, документи, висновки експертів суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки вони прямо і непрямо підтверджують існування/відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність і недостовірність, можливість та неможливість використання інших доказів та допустимими, враховуючи, що останні отримані у порядку встановленому КПК України, а безпосередніх порушень вимог КПК України, судом не встановлено та сторонами не доведено.
Тож, враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку,приходить до висновку про повну доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, у зв`язку з чим кваліфікує дії останнього, як заволодіння чужим майном шляхом зловживанням довірою (шахрайство).
Однак, у відповідності до висновку стаціонарної комісійної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи № 80 від 21.04.2016 року, у період вчинення інкримінованого діяння та на цей час ОСОБА_7 виявляє ознаки параноїдної шизофренії через що, за своїм психічним станом, не може усвідомлювати свої дії та керувати ними та потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації в психіатричний заклад із звичайним наглядом.
Таким чином, у судовому засіданні встановлена неосудність ОСОБА_7 , на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння, так як він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними в період вчинення інкримінованого діяння і на даний час також не може віддавати собі звіт у своїх діях і керувати ними.
У відповідності до вимог ст.ст. 19, 94 КК України до осіб, визнаних судом неосудними, залежно від характеру і тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння та ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб може бути застосована госпіталізація до психіатричних закладів зі звичайним, посиленим чи суворим наглядом або їм може бути надана у примусовому порядку амбулаторна психіатрична допомога за місцем проживання.
Згідно п. 3 наказу МОЗ України № 397 від 08.10.2001 року «Про затвердження нормативно-правових документів з окремих питань щодо застосування примусових заходів медичного характеру до осіб, які страждають на психічні розлади» вид примусового заходу медичного характеру залежить від характеру та тяжкості психічного захворювання в особи, тяжкості вчинення нею діяння з урахуванням її ступеня суспільної небезпечності.
Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень Кримінального процесуального Кодексу України, зокрема з урахуванням положень ст.100 цього Кодексу.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 19, 93, 94 КК України, ст. 121 Конституції України, Постановою Пленуму Верховного Суду України, № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», Закону України "Про психіатричну допомогу", ст.ст. 1-29, 100, 369-372, 376, 512, 513 КПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Клопотання слідчого СВ Жовтневого ВП КВП ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області лейтенант поліції ОСОБА_6 , затверджене прокурором ОСОБА_3 про застосування примусових заходів медичного характеру - задовольнити.
Застосувати відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Речові докази у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003680 від 26.12.2015 року:
мобільний телефон марки «Нокіа Х2-02» залишити потерпілій дозволивши використовувати на власний розсуд;

квитанцію з ломбарду «Гроші тут» зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу шляхом подачі апеляції протягом 7 днів з дня її проголошення.
Суддя ОСОБА_1