Справа № 405/2034/16-к

24 березня 2016 року м. Кіровоград
Відповідно до ч.1 ст.24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом, таке ж право закріплено і в ст.55 Конституції України, яка гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових і службових осіб.
Згідно з вимогами ст.110 КПК України зміст мотивувальної частини постанови слідчого повинен містити відомості про: обставини, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
Частинною 1 ст.284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо:1) встановлена відсутність події кримінального правопорушення; 2) встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення; 3) не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати; 4) набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою; 5) помер підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, коли провадження є необхідним для реабілітації померлого; 6) існує вирок по тому самому обвинуваченню, що набрав законної сили, або постановлена ухвала суду про закриття кримінального провадження по тому самому обвинуваченню; 7) потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення; 8) стосовно кримінального правопорушення, щодо якого не отримана згода держави, яка видала особу.
Главою 26 КПК України передбачено можливість оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування. Разом з тим, враховуючи положення ст.ст.303-308 КПК України, оскарженню підлягають визначені законом рішення, дії, бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування.
Частинною 3 ст.303 КПК України визначено, що на досудовому провадженні можуть бути оскарженні рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Предметом розгляду скарги є перевірка законності прийнятого слідчим в порядку п.2 ч.1 ст.284 КПК України рішення.
Правомірність, законність і обґрунтованість постанови про закриття кримінального провадження, в порядку п.3 ч.1 ст.303 КПК України оскаржується суб`єктами права на звернення потерпілими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Під час розгляду скарги встановлено, що 21.03.2014 року за заявою ОСОБА_4 до Єдиного реєстру досудових розслідувань з попередньою правовою кваліфікацією ч.1 ст.190 КК України внесено наступні відомості, фабула справи: «13.11.2009 року ОСОБА_6 вчинив відносно ОСОБА_4 в с.Рівне Новоукраїнського району шахрайські дії, взявши в неї зернові культури та кошти за них не повернув».
Рішення про визнання ОСОБА_4 потерпілою прийнято 08.04.2013 року про що свідчить пам`ятка про права, яка в цей же день була вручена ОСОБА_4 в рамках даного кримінального провадження.

Постановою слідчого СВ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_7 від 03.10.2015 року кримінальне правопорушення в означеному кримінальному провадженні перекваліфіковано з ч.1 ст.190 КК України на ч.1 ст.382 КК України.
Відповідно до положень КПК України, 21.03.2013 року відомості про вказане кримінальне правопорушення, внесені до ЄРДР за №0000452, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, фабула справи: « ОСОБА_8 маючи корисливі мотиви, умисно невиконує рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22.06.2011 року, щодо стягнення з нього на користь ОСОБА_4 грошових коштів».
Відповідно до ч.2 ст.214 КПК України - досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудового розслідування.

Статтею 91 КПК України визначено обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а згідно із частинною 2 даної норми кримінально процесуального закону - доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_5 звертався до слідчого із заявою про залучення його до провадження як потерпілого за заявою останнього визнано 18.09.2015 року потерпілим про що маються відповідні докази в матеріалах кримінального провадження.

Постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 від 17.11.2015 року кримінальне провадження, внесене 21.03.2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000452 закрито у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України.
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02.02.2016 року скасовано постанову старшого слідчого СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 від 17.11.2015 року про закриття кримінального провадження №0000452 від 21.03.2013 року.
За результатами проведеного досудового розслідування старший слідчий СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 прийняв 15.02.2016 року рішення про закриття кримінального провадження №0000452 від 21.03.2013 року, у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України.
На викладені обставини вказують скаржники та слідчий, вони підтверджені матеріалами кримінального провадження №0000452, в зв`язку з чим вважаються встановленими.

Відповідно до ст.2 КПК України одним із завдань кримінального провадження є забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, а жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений.

Слідчим суддею встановлено, що закриваючи кримінальне провадження слідчий дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_6 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, оскільки відсутня суб`єктивна та об`єктивна сторона злочину.
Однак, як встановлено раніше, вказане кримінальне провадження було розпочато у зв`язку із поданою ОСОБА_4 заявою, в якій остання вказала, що 13.11.2009 року, ОСОБА_6 придбав у неї насіння соняшника, вагою 14 600 кг на загальну суму 34 310 грн. Після чого, ОСОБА_6 була надана їй розписка, що сума боргу становить 34 310 грн., частину якої той зобов`язувався сплатити у строк до 20.11.2009 року в сумі 10 000 грн., а решту суми 24 310 до 31.12.2009 року. Проте, до теперішнього часу їй борг не погашено. Тому, просила порушити кримінальну справу щодо шахрайських дій гр. ОСОБА_6 , який ухиляється від погашення боргу, переховується на протязі 3,5 років, не з`являється до відділу ДВС, приховує майно, а також не повідомляє про місце працевлаштування, а відтак в діях ОСОБА_6 вбачаються ознаки злочину, передбаченого ст.190 КК України.

Аналізуючи встановлені по справі обставини слідчий суддя відзначає, що слідчий ОСОБА_3 , після скасування постанови від 17.11.2015 року про закриття кримінального провадження, проігнорував вказівки, які містяться в ухвалі слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02.02.2015 року. Зокрема, слідчим не витребовувалось та не досліджувалось безпосередньо саме виконавче провадження, інші державні виконавці, в провадженні яких перебувало чи перебуває це виконавче провадження не допитувались, у зв`язку з чим висновок до якого прийшов слідчий про відсутність у діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, зроблено передчасно та без проведення належної процесуальної перевірки, без врахування того, що дії державного виконавця по невиконанню судового рішення під час виконання своїх службових обов`язків можуть бути кваліфіковані лише за ч.2 ст.382 КК України, а не ч.1 ст.382 КК України.
Крім того, закриваючи вищевказане кримінальне провадження, слідчий дійшов помилкового висновку про те, що ОСОБА_6 не є суб`єктом злочину, передбаченого ч.1 ст.382 КК України.
Викладені вище обставини свідчать про неповноту та однобічність проведеного досудового розслідування, а оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження не відповідає вимогам кримінально-процесуального закону, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, а скарга ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задоволенню.
Керуючись ст.ст.303-307 КПК України, слідчий суддя, -
П О С Т А Н О В И В :
скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.
Постанову старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_3 від 15.02.2016 року про закриття кримінального провадження №0000452 від 21.03.2013 року скасувати.
Відповідно до ч.3 ст.307 КПК України ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1