ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 636/2152/16-к
Провадження № 1-кп/636/305/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 липня 2016 року Чугуївський міський суд Харківської області
у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000607, внесеному 25 червня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Городня, Чернігівської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, військовослужбовця військової частини польової пошти НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засудженого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -
в с т а н о в и в:
06 вересня 2014 року ОСОБА_4 призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу, відповідно до Указу Президента України від 21 липня 2014 року № 607/2014 «Про часткову мобілізацію», і направлений для подальшого проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_2 , що знаходиться у АДРЕСА_2 .
Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 07 вересня 2014р. № 13 молодший сержант ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_2 та призначений на посаду курсанта вказаної військової частини. Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 08 жовтня 2014р. № 42 молодший сержант ОСОБА_4 виключено зі списків військової частини та переведено у військову частину польова пошта НОМЕР_1 , що знаходиться у АДРЕСА_3 . Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 09 жовтня 2014р. № 223 молодший сержант ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 та призначений на посаду командира машини зенітного ракетного взводу зенітної ракетної батареї зенітного артилерійського дивізіону вказаної військової частини.
Виходячи з вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 9, 11, 16, 125, 126, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, молодший сержант ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України. Крім цього, згідно вищевказаних положень, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
На підставі наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 № 901 від 27 травня 2015р. молодший сержант ОСОБА_4 28 травня 2015р. вибув у щорічну основну відпустку за 2014 рік за місцем проживання у Чернігівську обл., Щорський р-н. с. Жовідь, терміном на 21 добу - до 17 червня 2015р.
Однак, молодший сержант ОСОБА_4 , в порушення вищевказаних норм чинного законодавства України, 18 червня 2015р. вирішив стати на злочинний шлях та не з`явитися вчасно на службу до військової частини польова пошта НОМЕР_1 з відпустки.
З метою довести свій злочинний намір, молодший сержант ОСОБА_4 , діючи навмисно, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду, 18 червня 2015р., в порушення ст.ст. 2, 9, 11, 16, 125, 126. 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1 - 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, без поважних на те причин та без наказу або дозволу відповідних командирів та начальників, вчасно на службу з відпустки у військову частину польова пошта НОМЕР_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , не з`явився, та станом на 08 червня 2016р. до військової частини не повертався, а отриманий у зв`язку із цим вільний час використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
Протягом терміну, відсутності на службі, молодший сержант ОСОБА_4 , з приводу будь-яких захворювань до медичних закладів не звертався, органи військового управління та правоохоронні органи про своє місце перебування не повідомляв, органами влади не затримувався, жодних перешкод для прибуття до вказаної військової частини не мав.
Близько 10.00 год. 08 червня 2016р. молодший сержант ОСОБА_4 прибув до військової прокуратури Харківського гарнізону, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_4 , де повідомив про те, що ухилявся від військової служби без поважних причин з 18 червня 2015р. по 07 червня 2016р.
Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст. 407 КК України як самовільне залишення місця служби без поважних, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Обвинувачений в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, щиро розкаявся та повністю підтвердив зазначені в обвинувальному акті обставини.
Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
За згодою сторін згідно ст. 349 ч. 3 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження таких доказів по справі як покази свідків та інших доказів, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також фактичні обставини справи ніхто не оспорює.
Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням таких матеріалів кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого:
- довідка УІЗ ГУНП в Харківській області, ДІЗ НП № 30-01062016/63103 від 01.06.2016р. про відсутність судимості ОСОБА_4 (а.к.п. 51);
- інформація Щорської центральної районної лікарні від 09.06.2016р. № 02-286, згідно якої ОСОБА_4 на «Д» обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (а.к.п. 53);
- службова характеристика ОСОБА_4 , виданої за місцем проходження служби військова частина польова пошта НОМЕР_1 , згідно якої ОСОБА_4 характеризується з позитивного боку, але поступово став на шлях порушника військової дисципліни, має зауваження за порушення військової дисципліни не є прикладом у виконанні військового обов`язку (а.к.п. 37);
- характеристика за місцем мешкання ОСОБА_4 , виданої сільським головою Жовідської сільської ради, Щорського району, Чернігівської області № 99 від 10.06.2016р., згідно якої ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, спиртними напоями не зловживає, характер спокійний, врівноважений, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, сільська рада компрометуючими матеріалами відносно нього не володіє(а.к.п. 54).
Оцінюючи в сукупності всі досліджені докази, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились у самовільному залишенні місця служби, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, ОСОБА_4 вчинений злочин, передбачений ч. 4 ст. 407 КК України.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує характер і ступінь скоєного злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, конкретні обставини справи та дані про особу обвинуваченого, а саме: раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем служби характеризується посередньо, за місцем проживання характеризується позитивно.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про особу винного, відсутність судимості.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та визнання вини. Обставин, що обтяжують покарання, в судовому засіданні не встановлено.
Крім того, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Європейський суд) передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».
При призначенні покарання суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме: з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових злочинів, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до категорії тяжких злочинів, пом`якшуючі покарання обставини, особу обвинуваченого, а саме те, що обвинувачений раніше не засуджений, його відношення до скоєного злочину, та вважає, що виправлення ОСОБА_4 та попередження скоєння ним нових злочинів можливо без ізоляції від суспільства.
Беручи до уваги вказані обставини в їх сукупності та відсутність тяжких наслідків, а також враховуючи дані про особу, суд вважає за можливе у даному випадку, призначивши ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі, застосувати до нього ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, одночасно поклавши на засудженого обов`язки, які сприятимуть його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.
Цивільний позов не заявлений.
Судових витрат та речових доказів по справі не має.
В ході досудового слідства обвинуваченому ОСОБА_4 обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -
у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки - не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.
Міру запобіжного заходу, обраного відносно ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту до набрання вироком законної сили - продовжити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області через Чугуївський міський суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Суддя