Провадження № 1-кп/734/38/16 Справа № 734/738/16-к
У х в а л а

26 квітня 2016 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000781 від 06 листопада 2015 року, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка обвинувачується у вчиненні злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

в с т а н о в и в:
в провадженні Козелецького районного суду Чернігівської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000781 від 06 листопада 2015 року, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка обвинувачується у вчиненні злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

В судовому засіданні 26 квітня 2016 року на підставі ст. 331 КПК України судом на обговорення було поставлене питання щодо доцільності продовження строку тримання обвинуваченої ОСОБА_5 під вартою.

Прокурор ОСОБА_3 просила продовжити строку тримання обвинуваченої ОСОБА_5 під вартою, так як не відпали ризики, які існували на момент обрання вказаного запобіжного заходу.

Захисник ОСОБА_4 та обвинувачена ОСОБА_5 у вирішенні порушеного питання поклалися на розсуд суду.

Вирішуючи питання про продовження обвинуваченій строку тримання під вартою, суд виходить з наступного.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що строк тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_5 закінчується 30 квітня 2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Згідно вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.
Метою і підставою продовження строку тримання підозрюваного під вартою є запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, незаконного впливу на свідків, знищити, сховати або спотворити речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, та вказаних судом вище, має бути враховано тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу обвинуваченого та розмір заподіяної ним майнової шкоди (ст. 178 КПК України).
Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікацій дій обвинуваченої ОСОБА_5 на виконання вимог ст. 178 КПК України суд враховує те, що вона обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, вік та стан її здоров`я, який не перешкоджає можливості її тримання під вартою, те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, а відтак вважає, що на даній стадії кримінального судочинства в якості запобіжного заходу обвинувачену належить утримувати під вартою, не знаходячи при цьому підстав для зміни запобіжного заходу.
Також суд, приймаючи зазначене рішення, враховує, що тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має задовольняти вимогу пропорційності, що викладено у рішення Європейського суду з прав людини від 18 березня 2008 року у справі «Ладент проти Польщі» (Ladent v. Poland), заява № 11036/03, пункт 55), а тому тримання обвинуваченої під вартою є необхідним для забезпечення її присутності в суді, та інші, менш суворі заходи, не є достатніми для досягнення цієї цілі.
Згідно з ч.4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;
2) щодо злочину, який спричинив загибель людини.
Враховуючи дану норму кримінального процесуального закону та обставини вчинення інкримінованого обвинуваченій діяння та наслідки його вчинення, суд не знаходить підстав для визначення розміру застави обвинуваченій.
З вказаних мотивів суд приходить до висновку про доцільність продовження строку застосованого до обвинуваченої запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
На підставі викладеного, керуючись ст. 331 КПК України, суд

у х в а л и в:
Міру запобіжного заходу відносно обвинуваченої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін у виді тримання під вартою, продовживши строк цього запобіжного заходу по 24 червня 2016 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1