АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 639/4494/16-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/2057/16 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Кримінальні справи
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ,

секретар - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

в режимі відео конференції засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові матеріали кримінального провадження № 639/4494/16-к за клопотанням ОСОБА_7 про умовно дострокове звільнення

за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Жовтневого районного суду міста Харкова від 30 червня 2016 року,

У С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Харкова від 30 червня 2016 року засудженому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з а вироком Старобешівського районного суду Донецької області від 13.03.2014 року за ч.3 ст.185,ч.2 ст.153,ч.32 ст.152,ч.1 ст.70,ст.71 КК України до 7 років 1 місяця позбавлення волі,

відмовлено в застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

Не погоджуючись з ухвалою, засуджений подав апеляційну скаргу, в якій просив застосувати до нього умовно-дострокове звільнення.

Вислухавши доповідь судді, думку прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Як убачається з матеріалів кримінального провадження В обґрунтування прийнятого рішення суд вказав на те, що на даний час відсутні докази, які б підтверджували, що ОСОБА_7 своєю поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення, не має підтвердження тих обставин, що цілі покарання досягнуті раніше ніж у строк покарання, що визначений обвинувальним вироком суду. При цьому судом враховано, що ОСОБА_7 засуджений за вчинення злочинів, які відносяться до тяжких та особливо тяжких умисних злочинів, а також факт порушення ним вимог режиму тримання та правил внутрішнього розпорядку у період з 2012 року по 2015 рік (за що він мав 1 стягнення), відсутність у засудженого ОСОБА_7 жодного заохочення за весь час тримання під вартою. Згідно вироку суду має судові витрати на загальну суму 5881,32 грн, які не відшкодовані. Судом було враховано, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 22.02.2016 року ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 24.02.2012 року по 31.03.2014 року за правилами ч.5 ст.72 КК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. За змістом даної норми умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.

Вимогами п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної комісії. Згідно положень п.17 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року, суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Сумлінна поведінка засудженого полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи та відсутності порушень дисципліни, що само по собі ще не є підставою для застосування умовно-дострокового звільнення від покарання. Сам по собі факт сумлінного ставлення засудженого до праці та задовільного реагування на заходи виховного впливу, не може служити переконливою підставою для висновку про те, що засуджений виправився та не буде продовжувати вчиняти нові злочини. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.

Колегія суддів уважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи і дійшов правильного висновку, оскільки матеріалами особової справи засудженого не доведено його виправлення, а тому клопотання про умовно дострокове звільнення від покарання є передчасним і таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення

Ухвалу Жовтневого районного суду міста Харкова від 30 червня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною, оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя суддя суддя
________________ _______________ _______________

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10