Справа № 496/1505/16-к
Провадження № 1-кп/496/146/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 червня 2016 року Біляївський районний суд
Одеської області
у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка матеріали кримінального провадження відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця с. Степанівка Роздільнянського району Одеської області, українця, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово мешкає в АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимий,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 119 КК України, суд

В С Т А Н О В И В:

11.11.2015 року, близько 12 годин 30 хвилин, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, ОСОБА_4 , знаходячись в господарському приміщенні, пристосованому під тимчасове проживання, розташованому на території молочнотоварної ферми в АДРЕСА_3 , намагаючись вкласти спати малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підійшов до ліжка, на якому стояв малолітній, взяв його на руки та, тримаючи його в горизонтальному положенні, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, кинув останнього на ліжко, внаслідок чого останній, в ході падіння зіткнувся головою з дерев`яним перилом ліжка та отримав закриту черепно-мозкову травму: крововилив в м`які тканини голови у потиличній ділянці праворуч, відшарування сухожильного шолома з крововиливом в потиличній ділянці праворуч, лінійний перелом потиличної кістки справа з переходом на правий соскоподібний відросток та незначним зміщенням відламків, вогнищевий крововилив під м`яку мозкову оболонку в ділянці полюса правої потиличної частки, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 160-3701/15 від 15.02.2016 року є наслідком ударної дії тупого твердого предмета та могли утворитися в умовах одноразового удару головою (потиличної ділянці праворуч) об тупий твердий предмет (наприклад об дерев`яну перилу ліжка і т.п.). Вважаючи, що вказана травма не є небезпечною для життя та здоров`я малолітнього ОСОБА_5 і останній почав засинати, ОСОБА_4 накрив його простирадлом та вийшов з приміщення.

ІНФОРМАЦІЯ_3 від отриманих тілесних ушкоджень малолітній ОСОБА_5 помер в реанімаційному відділені КЗ «Одеська обласна дитяча клінічна лікарня».

Отримана ОСОБА_5 закрита черепно-мозкова травма згідно п. 4.8. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р., має пряме відношення до настання смерті, була небезпечною для життя, в тому числі і в момент заподіяння, і, за цим критерієм, згідно з п. 2.1.2. і п. 2.1.3. «а», «б», «в», «г», «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії тяжкого тілесного ушкодження.

Смерть ОСОБА_5 знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з закритою черепно-мозковою травмою у вигляді перелому кісток черепа та крововиливом під м`яку мозкову оболонку від удару головою (у потиличній ділянці справа) об тупий твердий предмет, а безпосередньою причиною смерті з`явився набряк-набухання головного мозку.

В судовому засіданні ОСОБА_4 суть зазначеного обвинувачення зрозумів, визнав себе винним, та висловив бажання давати показання.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 пояснив, що протягом місяця малолітній ОСОБА_5 проживав разом з ним та його бабусею (співмешканка обвинуваченого), він добре ставився до дитини, доглядав та опікувався нею. 11.11.2015 року в обідній час він зайшов до приміщення, де знаходився малолітній та намагався вкласти його спати. При цьому взяв його на руки та швидко переніс дитину з однієї сторони ліжка на іншу, фактично кинувши дитину на ліжко, внаслідок чого хлопчик вдарився головою об дерев`яне перило. Він оглянув голову дитини, виявив незначний забій, можливість настання суспільно-небезпечних наслідків не передбачив, накрив дитину простирадлом, вважаючи, що вона заснула і покинув приміщення. Через декілька годин дитина стала погано почуватися, хлопчика доставили в лікарню, а через декілька днів він помер.

У скоєному обвинувачений ОСОБА_4 щиро розкаявся.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд, враховуючи, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у скоєнні вказаного кримінального правопорушення повністю доведена і його дії суд кваліфікує за ч.1 ст.119 КК України, а саме: вбивство, вчинене через необережність.
Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставина, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 є вчинення злочину щодо малолітнього.

Але ОСОБА_4 щиро розкаявся в скоєному та активно сприяв розкриттю злочину, за місцем проживання характеризуються позитивно, не має судимості, що враховується судом як обставини, які пом`якшують його покарання.

Суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливо без ізоляції від суспільства, з застосуванням положень ст. 75, 76 КК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд -

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому йому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 ( п`ять) років.

Відповідно до ст.75, 76 КК України засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання звільнити з випробувальним терміном на три роки та покласти на нього обов`язок не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання і періодично з`являтись в ці органи для реєстрації.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Одеської області через Біляївський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1