Справа № 183/6318/15
№ 1-кп/183/149/16
В И Р О К
іменем України
18 травня 2016 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

в присутності обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, що має неповну середню освіту, непрацюючого, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Ярке Джанкойського району АР Крим, громадянина України, що має середню освіту, непрацюючого, одруженого, що має на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого:

-14.11.2011 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст. 185 КК України, з застосуванням ст. 69 КК України, до 2 років позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 26 червня 2012 року на 7 місяців 13 днів,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-

в с т а н о в и в:
04 листопада 2014 року приблизно о 23 годині 30 хвилин ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , знаходячись в с.Вільне Новомосковського району Дніпропетровської області на території садового товариства «Зоря» вступили в злочинну змову, направлену на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 04 листопада 2014 року приблизно 0 23 годині 50 хвилин, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підійшли до дачної ділянки № НОМЕР_1 садового товариства «Зоря», де діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, через паркан проникли на територію зазначеної дачної ділянки, що належить ОСОБА_7 .

Знаходячись на території дачної ділянки, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_6 зняли решітку та скло на вікні господарської споруди сараю. Після цього ОСОБА_6 через вікно проник в приміщення сараю, де діючи умисно, повторно, таємно викрав майно, а саме: металеву саморобну колонку вартістю 258 грн., штори довжиною 6 метрів, електромотор потужністю 3 кВт виробництва СРСР, кабель 8 метрів, пилу-циркулярку, насос водяний НЦ «Харків», електродриль, шліфувальну машинку, молоток будівельний, обценьки, ключ трубчатий, свердло по бетону діаметром 2 см та 4 см, свердло по дереву діаметром 20 см., свердло по залізу, ключ розвідний, секатор, пасатижі господарські, електроплиту, електроподовжувач, ріжучий диск по бетону, циркулярку, викрутку, ножиці по металу, пилу по дереву, пилу по залізу, ключ рожковий, терпуг, рашпіль, плиту чавунну, рівень господарський 60 см., сковорідку чавунну, сокиру, міксер, хомут-зажим, цвяхи загальною вагою 10 кг., електропускач, відро оцинковане, охолоджуючу рідину 5 літрів, замок врізний, замок накладний, кельму, мечник, насадку на пилу болгарку, стамеску, лом, вартість яких не визначена, передаючи викрадене майно через отвір вікна сараю ОСОБА_5 , який в цей час, діючи за спільною домовленістю з ОСОБА_6 , умисно таємно приймав у нього викрадене майно та складав поблизу сараю.

Після цього ОСОБА_6 направився до лісосмуги, розташованої поблизу садового товариства «Зоря», де взяв свій автомобіль марки ВАЗ-2103, реєстраційний номер НОМЕР_2 , на якому вони раніше приїхали, з метою перевезення викраденого майна. На вказаному автомобілі ОСОБА_6 під`їхав до дачної ділянки № НОМЕР_1 , де разом з ОСОБА_5 вони склали викрадене майно в салон автомобіля та залишили місце вчинення злочину.

Викраденим майном ОСОБА_5 та ОСОБА_6 розпорядилися на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 майновий збиток на суму 258 грн.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, обставини вчиненого кримінального правопорушення ним не оспорювалися. Обвинувачений надав суду показання про те, що дійсно вночі 04 листопада 2014 року він разом з ОСОБА_6 вступив у злочинну змову, направлену на таємне викрадення чужого майна з дачних ділянок, розташованих на території садового товариства «Зоря» в с.Вільне Новомосковського району. На автомобілі ОСОБА_6 вони прибули до садового товариства «Зоря» та залишили автомобіль біля лісосмуги, а самі пішли по садовому товариству, обравши дачну ділянку № 517 об`єктом своїх злочинних посягань. Впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, через паркан, вони проникли на територію дачної ділянки, де підійшли до сараю. З вікна сараю вони зняли решітку та витягли скло, через вікно ОСОБА_6 проник всередину сараю, звідки через вікно почав йому подавати різного роду металеві вироби, в тому числі саморобну металеву колонку, а також всі інші предмети, перелічені в обвинувальному акті. Усе викрадене він приймав через вікно та складав біля сараю. Після цього ОСОБА_6 взяв свій автомобіль, викрадене майно вони погрузили до салону автомобіля та відвезли на металоприйомний пункт, виручені кошти витратили на власні потреби. У скоєному обвинувачений кається.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, надав показання про те, що на вчинення злочину його спонукала хвороба вагітної дружини, яка в той час перебувала у лікарні. На лікування дружини йому потрібні були певні грошові кошти, тому разом з ОСОБА_5 він дійсно вступив у злочинну змову на таємне викрадення будь-якого майна, яке можливо продати, з території садового товариства «Зоря». 04 листопада 2014 року вночі на автомобілі марки ВАЗ2103 вони прибули до садового товариства «Зоря» та залишили автомобіль біля лісосмуги. Навмання обрали об`єкт, з якого можливо здійснити крадіжку майна. Через паркан вони проникли на територію дачної ділянки АДРЕСА_4 , де знаходилася господарська будівля, в якій малося вікно, на якому була встановлена решітка. Решітку їм вдалося домонтувати, витягти скло та через отвір він проник всередину сараю, звідки він таємно викрав майно, яке на його думку, мало хоча б якусь цінність, та яке можливо було б здати на металоприйомний пункт. Все перелічене в обвинувальному акті майно він почав передавати ОСОБА_5 через вікно, в тому числі і металеву колонку, а потім підігнав до дачної ділянки автомобіль, в який вони все викрадене майно погрузили та відвезли на металоприйомний пункт. Перелік викраденого майна обвинуваченим не оспорюється, у скоєному він кається, вживав заходів для відшкодування шкоди потерпілому, однак останній наполягав на відшкодуванні у повному обсязі визначеної ним вартості викраденого майна, яку він не визнає.

На підтвердження встановлених в судовому засіданні обставин, не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення, яке прокурор підтримав в суді, судом були досліджені наступні докази:

-показання потерпілого ОСОБА_7 про те, що вранці 05 листопада 2014 року йому стало відомо про крадіжку майна з його дачної ділянки. Не знайомі, на той час, особи проникли в сарай через вікно, звідки викрали все майно, що знаходилася в сараї. Одразу він викликав працівників міліції, однак останні навіть не намагалися розкривати злочин, тому він самостійно поїхав до найближчого металоприйомного пункту, де свідок ОСОБА_8 повідомив його, що дійсно двоє молодих людей на автомобілі білого кольору вночі привезли металеву саморобну колонку, які йому було повернуто, а також інші металеві вироби, які в купі металу не можливо було ідентифікувати та відшукати. Слідчий, не дивлячись на явні ознаки злочину, спочатку закрив справу, і лише після його чисельних скарг, продовжилося досудове розслідування, в ході якого знайдено осіб, що викрали у нього майно. Вартість викраденого майна він не може довести, оскільки його не можливо ідентифікувати, однак після крадіжки він змушений був придбати насос, болгарку та інші інструменти, які йому необхідні по господарству, тому, на його думку, вартість викраденого майна складає ціну позову у розмірі 13452 грн., у такому ж розмірі потерпілий просить відшкодувати спричинену йому моральну шкоду, оскільки після крадіжки різко погіршився його стан здоров`я, протягом тривалого часу він був змушений доводити факт крадіжки належного йому майна, вживати заходів для відновлення свого попереднього стану. Крім того, потерпілий вважає, що крадіжку майна вчинили не лише ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , вони діяли за вказівкою інших осіб, яким було відомо, що в його господарстві знаходяться цінні речі;

-показання свідка ОСОБА_8 про те, що він працює охоронником на території складів, які розташовані в кінці вул.Радянської в м.Новомосковську. Восени 2014 року, в нічний час він придбав у ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які приїхали на автомобілі ВАЗ2103 білого кольору, металеву саморобну колонку та інші металеві вироби, які зберігалися на території цих же складів. Через декілька днів на цей об`єкт приїхав ОСОБА_7 , який опізнав викрадене у нього майно, а саме саморобну металеву колонку, тому він повернув її власнику;

-протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_7 , датоване 05.11.2014 року;

-протокол огляду місця події від 05.11.2014 року приміщення сараю, розташованого на території дачної ділянки АДРЕСА_4 , звідки було викрадене майно, що належить ОСОБА_7 ;

-протокол огляду місці події від 12.03.2015 року за участю потерпілого ОСОБА_7 , в ході якого власник садової ділянки показав територію садової ділянки, огородженої парканом, сарай та вікно, через яке обвинувачені проникли всередину сараю, приміщення сараю, в якому знаходилося викрадене майно;

-протокол огляду саморобної металевої колонки, виданої ОСОБА_7 , визнаної речовим доказом;

-висновок судово-товарознавчої експертизи № 2492-15, у відповідності до якого вартість металевої саморобної колонки станом на 05.11.2014 року складала 258 грн.;

-протокол огляду автомобіля марки ВАЗ-2103, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в салоні та в багажнику якого знайдено металеві вироби різного характеру;

-протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.06.2015 року, в ході яких свідок ОСОБА_8 опізнав ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , як осіб, які приїхали на автомобілі ВАЗ2103 білого кольору, та у яких він придбав водянку колонку та інші металеві вироби;

-протокол проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 від 06.07.2015 року, в ході якого обвинувачений на місці вчинення злочину показав, в присутності потерпілого, яким чином вони разом з ОСОБА_6 проникли на територію садової ділянки, що належить потерпілому, яким чином проникли в приміщення сараю, звідки ними таємно викрадене майно, що належить ОСОБА_7 , а також показав місце, де був залишений автомобіль, на якому в подальшому викрадене майно перевезли на металоприйомний пункт.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 є встановленою, його дії належить кваліфікувати за ч.3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше приміщення.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 також встановлена судом, його дії належить кваліфікувати за ч.3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше приміщення.

При визначенні виду та міри покарання ОСОБА_5 , суд, керуючись ст. 65 КК України, враховує, що обвинувачений скоїв злочин, який відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких.

Також суд враховує особу обвинуваченого, який раніше не був судимим, має постійне місце проживання, за яким характеризується, як особа, на яку скарг від сусідів не надходило, тому характеризується з позитивного боку.

Обставиною, що пом`якшує покарання, визнається щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину.

При цьому суд вважає, що щире каяття обвинуваченого, в даній ситуації, ґрунтується на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки і характеризується щирим осудом цієї поведінки, беззаперечним визнанням своєї провини, бажанням виправити ситуацію, а також готовністю підлягати кримінальній відповідальності.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

У відповідності до ст. 50 КК України щодо поняття покарання та його цілей, призначення покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі на певний термін буде достатнім для його виправлення.

Між тим, з урахуванням характеру скоєного злочину та їх наслідків, з урахуванням особи винного, який раніше не був судимий, його ставлення до скоєного та реального усвідомлення про наслідки скоєного кримінального правопорушення, суд дійшов до переконання, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання у виді позбавленні волі, ОСОБА_5 , у відповідності до вимог ст. 75 КК України, може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.2,3,4 ч.1 ст. 76 КК України.

При визначенні виду та міри покарання ОСОБА_6 , суд, керуючись ст. 65 КК України, враховує, що обвинувачений скоїв тяжкий злочин.

Злочин вчинено особою, яка раніше була судимою за вчинення умисного корисливого злочину та відбувала покарання в місцях позбавлення волі. Обвинувачений ОСОБА_6 має стійкі соціальні зв`язки, одружений, на утриманні має малолітню дитину, вживає заходів для підвищення свого професійного рівня та працевлаштування.

Обставиною, що пом`якшує покарання, визнається щире каяття обвинуваченого, яке також ґрунтується на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки і характеризується щирим осудом цієї поведінки, беззаперечним визнанням своєї провини, бажанням виправити ситуацію, а також готовністю підлягати кримінальній відповідальності.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

У відповідності до ст. 50 КК України щодо поняття покарання та його цілей, призначення покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі на певний термін буде достатнім для його виправлення.

З урахуванням характеру скоєного злочину та їх наслідків, з урахуванням особи винного, який вживає заходів для відшкодування шкоди потерпілому, неодноразово вибачався перед останнім за вчинене, зважаючи на реальне усвідомлення обвинуваченого про наслідки скоєного кримінального правопорушення, суд дійшов до переконання, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання у виді позбавленні волі, ОСОБА_5 , у відповідності до вимог ст. 75 КК України, може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.2,3,4 ч.1 ст. 76 КК України.

Потерпілим до початку судового розгляду був пред`явлений цивільний позов про відшкодування майнової шкоди у розмірі 13452 грн. та моральної шкоди у розмірі спричиненої майнової шкоди, тобто у розмірі 13452 грн. Заявлений цивільний позов потерпілим підтриманий в ході судового розгляду.

Вирішуючи позов в частині відшкодування майнової шкоди слід звернути увагу на наступне.

У відповідності до ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Зважаючи на неможливість встановлення реальної вартості втраченого майна через його відсутність, неможливість визначення точної дати придбання, відсутності товарного та технічного стану, відсутність точного найменування та моделі об`єктів, виходячи в положень ст.ст. 60, 143 ЦПК України щодо обов`язку доказування та обов`язковості призначення експертизи, виходячи з положень п.6 ч.2 ст. 242 КПК України, зважаючи на наявність висновку судово-товарознавчої експертизи № 3064-15 (а.с. 136-140), суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_7 у задоволенні його позову в частині відшкодування спричиненої майнової шкоди.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, спричинена фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю відшкодовується особою, що її спричинила.

У відповідності до ч.3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Виходячи з засад розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 спричинену моральну шкоду у розмірі 8000 грн.

На підставі викладеного, враховуючи ступніть тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особи обвинувачених, а також всі обставини по справі, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Речовий доказ по справі саморобну металеву колону залишити потерпілому ОСОБА_7 .

Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 спричинену моральну шкоду у розмірі 8000 грн. (вісім тисяч грн.)

Копію вироку вручити обвинуваченим негайно.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів.

Суддя ОСОБА_1