Апеляційний суд міста Києва
У Х В А Л А
Іменем України

10 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4
та представника особи, яка подала скаргу ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою від 03 жовтня 2016 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_7 відмовила у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого СВ Святошинського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 від 02 вересня 2016 року про закриття кримінального провадження № 0010613 від 27.10.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України.

Своє рішення про відмову у задоволенні скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження слідчий суддя мотивувала тим, що висновки органу досудового розслідування про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. КПК України у зв`язку з відсутністю складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, є обґрунтованими та такими, що відповідають фактичним обставинам справи та положенням закону України про кримінальну відповідальність.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2016 року про відмову у задоволенні її скарги та постанову слідчого СВ Святошинського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 від 02 вересня 2016 року про закриття кримінального провадження № 0010613, а матеріали зазначеного кримінального провадження повернути до СВ Святошинського УП ГУНП в м. Києві для проведення досудового розслідування.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги потерпіла ОСОБА_6 посилається на те, що слідчий суддя безпідставно та невмотивовано відмовила у задоволенні її скарги та не скасувала постанову слідчого про закриття кримінального провадження, через формальне ставлення до розгляду цієї скарги.

Як вважає потерпіла, під час досудового розслідування слідчим не було допитано всіх свідків, які могли дати показання про обставини вчиненого щодо неї злочину, а саме погрози вбивством та замаху на вбивство, внаслідок чого зроблено передчасний висновок про відсутність у діях ОСОБА_9 складу злочину.

Слідчим не були розглянуті та задоволені всі клопотання, в тому числі про допит свідків, які були заявлені від її імені її представником, а свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , на показання яких слідчий послався у своїй постанові, були допитані у зовсім іншому кримінальному провадженні, яке стосується шахрайських дій ОСОБА_9 , а не вчинення ним нападу та погроз вбивства.

Крім цього, як зазначає потерпіла, оскаржуване судове рішення не може бути визнане законним, оскільки під час розгляду її скарги слідчий суддя не досліджувала матеріалів кримінального провадження № 0010613, а тому не могла переконатися у повній відсутності будь-якого досудового розслідування.

Заслухавши доповідь судді-доповідача; пояснення представника потерпілої, яка підтримала апеляційну скаргу останньої та просила її задовольнити; перевіривши матеріали судового провадження за скаргою ОСОБА_6 та дослідивши матеріали закритого кримінального провадження; проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що зазначена скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, у відповідності до вимог, передбачених ч. 1 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень глави 26.

Згідно з вимогами ст.ст. 307, 370 КПК України, судове рішення слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення слідчого, у даному випадку на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого СВ Святошинського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 від 02 вересня 2016 року про закриття кримінального провадження № 0010613, слідчий суддя дійшла помилкового висновку щодо її обґрунтованості, оскільки зазначена постанова слідчого, яку оскаржувала ОСОБА_6 , не в повній мірі відповідала загальним засадам кримінального провадження, які зокрема покладають на слідчого обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Більш того, як обґрунтовано зазначається у скарзі потерпілої ОСОБА_6 , приймаючи рішення про відмову у задоволенні її скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, слідчий суддя зробила передчасний висновок про законність оскаржуваної постанови, оскільки не дослідила матеріалів кримінального провадження та не перевірила усіх доводів, які були наведені у скарзі на рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
З огляду на це, рішення слідчого судді за скаргою ОСОБА_6 не може бути визнане законним, обґрунтованим і вмотивованим, а тому підлягає скасуванню, з постановленням судом апеляційної інстанції нової ухвали.

При цьому, розглянувши доводи скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого СВ Святошинського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 від 02 вересня 2016 року про закриття кримінального провадження № 0010613, внесеного до ЄРДР 27 жовтня 2015 року, колегія суддів вважає, що вона також підлягає задоволенню, а зазначена постанова скасуванню, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 110 КПК України, мотивувальна частина постанови слідчого про закриття кримінального провадження повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, тобто зміст обставин, встановлених під час досудового розслідування, а також мотиви прийнятого рішення про закриття кримінального провадження, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Між тим, результати перевірки матеріалів закритого кримінального провадження № 0010613 та оскаржуваної постанови слідчого від 02 вересня 2016 року, дозволяють зробити висновок про те, що вказана постанова не в повній мірі відповідає наведеним вище вимогам закону.

По-перше, як вбачається зі змісту згаданої постанови, вона взагалі не містить в собі будь-які дані про встановлені під час досудового розслідування обставини кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, а також посилань на докази, які б дозволили зробити висновок, наведений в оскаржуваній постанові про те, що в матеріалах даного провадження не здобуто достатньо доказів, які б свідчили про наявність кримінального правопорушення, у зв`язку з чим досудове слідство позбавлено можливості кваліфікувати дану подію відповідно до вимог КК України.

По-друге, незважаючи на те, що в даному кримінальному провадженні для прийняття відповідного рішення істотне значення мали показання потерпілої ОСОБА_6 , а також особи, яка, згідно її заяви та показань, погрожувала їй вбивством, слідчий, у своїй постанові про закриття кримінального провадження, не тільки не навів змісту їх показань, а й не надав їм будь-якої правової оцінки.

По-третє, як обґрунтовано зазначається в апеляційній скарзі потерпілої, слідчим не було розглянуто її клопотання від 07.06.2016 року про допит свідків, у тому числі свідка ОСОБА_13 , які були або могли бути очевидцями подій, які мали місце 09.10.2015 року, коли ОСОБА_9 вчинив напад на потерпілу та застосував до неї фізичне насильство.

По-четверте, перевіркою матеріалів кримінального провадження № 0010613, які були надані суду апеляційної інстанції не в прошитому та не пронумерованому вигляді, без опису наявних в них документів, встановлено, що протокол допиту свідка ОСОБА_12 , на показання якої слідчий послався у своїй постанові, в матеріалах вказаного кримінального провадження відсутній, а зміст показань вказаного свідка, так само як і свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , не мають жодного відношення до обставин кримінального правопорушення, за яким слідчий прийняв рішення про закриття кримінального провадження.

І це далеко не весь перелік недоліків як самої постанови слідчого від 02 вересня 2016 року про закриття кримінального провадження № 0010613, так і проведеного досудового розслідування, яке не було направлене на забезпечення виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України.

Крім цього, не зважаючи на вимоги, передбачені ст. 94 КПК України, слідчий не надав відповідної оцінки кожному доказу з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, а сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, ґрунтуючись на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження та керуючись законом.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що постанова слідчого СВ Святошинського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 від 02 вересня 2016 року про закриття кримінального провадження № 0010613, також не може бути визнана законною і обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню, а матеріали вказаного кримінального провадження направленню до Київської місцевої прокуратури № 8 для організації проведення досудового розслідування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2016 року, якою ОСОБА_6 відмовлено у задоволенні її скарги на постанову слідчого СВ Святошинського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 від 02 вересня 2016 року про закриття кримінального провадження № 0010613 від 27.10.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою скаргу ОСОБА_6 на постанову слідчого СВ Святошинського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 від 02 вересня 2016 року про закриття кримінального провадження № 0010613 від 27.10.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України задовольнити; зазначену постанову слідчого скасувати, а матеріали кримінального провадження направити до Київської місцевої прокуратури № 8 для організації проведення досудового розслідування.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Справа № 11-сс/796/3795/2016

Категорія ч. 2 ст. 309 КПК України

Слідчий суддя у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_7

Доповідач - суддя ОСОБА_1