Справа № 199/1981/16-к
ВИРОК
іменем України
2016 року березня місяця 30 дня м. Дніпропетровськ

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого, судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження у Єдиному реєстрі досудових розслідувань № 0000817 від 05.03.2016, відносно:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропетровську, із повною середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, не маючого на утримані неповнолітніх та непрацездатних осіб, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 13.04.1998 Кіровським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 1 ст. 101, ч. 1 ст. 229-6, ст. 42 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 30.10.2002 Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська за ст. 128 КК України до 2 років обмеження волі;

- 10.05.2006 Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 1 ст. 122 КК України до 1 року позбавлення волі;

- 10.07.2007 Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 188, ч. 1 ст. 396, ч.ч. 1, 4 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

- 13.03.2012 Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 1 ст. 121 КК України до 6 років позбавлення волі., Згідно постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07.04.2015, на підставі ст. 84 КК України звільнився від покарання за хворобою;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 185 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань вказане кримінальне провадження,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , маючи непогашені судимості, в тому числі за злочини проти власності, знову, повторно вчинив умисний корисливий злочин проти власності на території міста Дніпропетровська за наступних обставин.

Так, 21.02.2016 близько о 17:30 годині ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні домоволодіння АДРЕСА_1 , де він мешкає разом із своєю сестрою ОСОБА_5 , побачив в приміщенні вищезазначеного домоволодіння газову плитку «Gefest» ПГ 900 та металевий столик. В цей момент у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, ОСОБА_3 21.02.2016, продовжуючи знаходитись в приміщенні домоволодіння АДРЕСА_1 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, а отже усвідомлюючи таємний характер своїх злочинних посягань, пішов до кімнати, де знаходились: газова плитка «Gefest» ПГ 900 та металевий столик, таємно, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою збагачення, викрав майно, яке належить потерпілій ОСОБА_5 , а саме: газову плитку «Gefest» ПГ 900 та металевий столик та, поклавши вищевказані речі в сумку, виніс їх за територію домоволодіння, тим самим розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 , спричинив потерпілій ОСОБА_5 , згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 6/34-649 від 15.03.2016, матеріальну шкоду на загальну суму 1142, 12 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину визнав в повному обсязі, заявив про щиросердне каяття у вчиненому і пояснив, що дійсно він при вищевикладених обставинах, місці і часу викрав з приміщення домоволодіння АДРЕСА_2 та металевий столик, належні потерпілій ОСОБА_5 , якими розпорядився на власний розсуд. Просив суд суворо не карати, врахувавши його щиросерде каяття у вчиненому.

Крім пояснень ОСОБА_3 , із визнанням винуватості, його вина знайшла своє підтвердження в ході судового слідства та підтверджується:

- показами потерпілої ОСОБА_5 в судовому засіданні про те, що 21.02.2016 близько 18:00 вона повернувся додому та виявила, що з однієї з кімнат домоволодіння АДРЕСА_1 , де вона мешкає, викрадені належні їй речі, а саме: газова плитка «Gefest» ПГ 900 та металевий столик. Матеріальна шкода в сумі 1142,12 гривень їй не відшкодована;

- протоколом прийняття заяви про вчинене правопорушення, згідно якого громадянка ОСОБА_5 просить застосувати заходи до ОСОБА_3 , який 21.02.2016 близько 16:00 години, таємно, шляхом вільного доступу, знаходячись на території домоволодіння АДРЕСА_1 , заволодів належним їй майном, а саме: газовою плиткою та металевим столиком;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 17.03.2016 з фото-таблицею до нього, згідно якого обвинувачений ОСОБА_3 в присутності понятих вказав на те, як він 21.02.2016 близько 17:30 години, знаходячись в приміщенні домоволодіння АДРЕСА_1 , здійснив таємне викрадення майна, належного потерпілій ОСОБА_5 , а саме: газової плитки «Gefest» ПГ 900 та металевого столика ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 17.03.2016 з фото-таблицею до нього, згідно якого свідок ОСОБА_6 , серед пред`явлених йому осіб, за характеристиками обличчя та статурою, упізнав особу під № 2, як чоловіка, який 21.02.2016 продав йому газову плитку «Gefest» ПГ 900 та металевий столик. Особою під № 2 є ОСОБА_3 ;

- висновком судово-товарознавчої експертизи № 6/34-649 від 15.03.2016, відповідно до якого, ринкова вартість з урахуванням зношування газової плитки марки «Gefest», моделі ПГ 900 станом на 21.02.2016 могла становити 1142,12 гривень; так як металевий столик виготовлено кустарним способом, визначити його ринкову вартість не представляється за можливе;

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 знайшла своє повне підтвердження в процесі судового розгляду.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як такі, що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинені повторно.

Судом встановлено, що всі докази, досліджені в судовому засіданні і покладені в основу вироку, є достовірними, допустимими і достатніми, які повною мірою підтверджують встановлені в суді фактичні обставини по справі. Об`єктивних підстав ставити під сумнів свідчення допитаних у суді потерпілої ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_3 у суду немає.

Досліджені судом і покладені в основу вироку докази не суперечать одне одному і узгоджуються між собою.

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, відповідно до ст. 94 КПК України, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 злочину, який скоєно умисно, і, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше неодноразово судимий, скоїв нове кримінальне правопорушення через досить короткий час після звільнення за хворобою, свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні щиро визнав, перебував на обліку у лікаря нарколога з метою профілактики з приводу розладів психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів. Вживання з шкідливими наслідками. Знятий з обліку у зв`язку з відсутністю даних, у лікаря психіатра на обліку не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно, скарг не надходило, зі слів потерпілої веде антисоціальний спосіб життя, спричинену шкоду їй не відшкодував.

Суд відносить хворобу ОСОБА_3 та його визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину до обставин що пом`якшують покарання, оскільки він визнав свою вину, що характеризуючи суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, яка склалася, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Так, призначаючи покарання, суд, відповідно вимог ст.65 КК України, враховує вищенаведені обставини, позицію прокурора який просив призначити обвинуваченому покарання у виді арешту, потерпіла ОСОБА_5 покладалася на розсуд суду, обвинувачений просив суд призначити йому покарання не пов`язане із позбавленням волі, також суд враховує обставини, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, дані про його особу, суд вважає за необхідне призначити покарання виключно у виді арешту в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України. Оскільки саме, це покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним злочинів.

Призначаючи покарання у виді арешту, мінімально наближеного до санкції статті, суд також враховує те, що обвинувачений ОСОБА_3 , який веде антисоціальний спосіб життя, має схильність до вчинення насильницьких злочинів та злочинів проти власності, звільнившись від покарання за хворобою, через досить короткий час вчинив новий умисний злочин середньої тяжкості відносно своєї рідної сестри ОСОБА_5 , яка є пенсіонеркою та інвалідом 2 групи, через що перебуває у дуже скрутному матеріальному становищі, все перелічене, вказує на зухвалу поведінку обвинуваченого по відношенню до своєї самої близької людини та визначає відсутність у нього моральних цінностей, що становлять систему загальних правил поведінки людини (соціальних норм), заснованих на співвідношенні критеріїв добра і зла, порядності й непорядності, людяності та жорстокості.

За вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України, із ОСОБА_3 належить стягнути на користь держави витрати пов`язані із проведенням судово-товарознавчої експертизи (рахунок № 0004 в ГУДКУ в Бабушкінському районі міста Дніпропетровська, МФО 805012, , висновок експерта № 6/34-649 від 15.03.2016) в сумі 351.84 гривень.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді арешту на строк 4 місяці.

Строк відбуття обвинуваченому ОСОБА_3 покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до набрання вироком законної сили залишити колишній домашній арешт.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати пов`язані із проведенням судово-товарознавчої експертизи (рахунок № 0004 в ГУДКУ в Бабушкінському районі міста Дніпропетровська, МФО 805012, , висновок експерта № 6/34-649 від 15.03.2016) в сумі 351.84 гривень.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1

30.03.2016