Номер провадження1-кп/498/13/16
Справа№511/2449/15-к
У Х В А Л А
09 серпня 2016 року смт. Велика Михайлівка
Великомихайлівский районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_3
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9
потерпілого ОСОБА_10
представника потерпілих ОСОБА_11
при розгляді у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Велика Михайлівка кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002078 від 28 грудня 2014 року за звинуваченням ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 140 КК України, ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 140 КК України, ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 140 КК України
розглянувши клопотання захисника ОСОБА_8 про визнання доказів недопустимими , -
ВСТАНОВИВ:
Великомихайлівським районним судом Одеської області розглядається вказане кримінальне провадження.
У судовому засіданні при дослідженні письмових доказів, а саме висновку комісійної судово-медичної експертизи № 16 по факту смерті ОСОБА_12 (т.2 а.с. 220-245), захистник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_8 заявив клопотання про визнання доказу недопустимим та просив не досліджувати його у відповідності до ст. 94 КПК України з підстав, викладених у письмових клопотаннях від 25.05.2016 року та 06.07.2016 року. Також вказав на недопустимість повторної експертизи. Яка не долучалась до матеріалів справи та судом не досліджувалась. В судовому засіданні, підтримуючи заявлені клопотання, послався на не процесуальний спосіб проведення експертизи, неналежний склад експертів, невідповідність висновків експертиз медичній документації.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання захисника. Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_6 просили розглянути клопотання на розсуд суду.
Захисники ОСОБА_9 , ОСОБА_7 підтримала клопотання з мотивів не процесуального призначення, неналежного складу експертів при проведенні експертизи, повторну експертизу вважають недопустимою через допит експертів на досудовому слідстві в якості свідків.
Прокурор заперечував проти клопотання, та вказував що допитана в якості свідка слідчий пояснила про технічні помилки при винесені постанови про призначення експертизи від 29.12.2014 року, на підставі якої проводилась експертиза. Також вказав, що після проведення експертизи експерти на досудовому слідстві допитувались саме по колу експертних питань, оскільки вони не були безпосередньо учасниками події, яка призвела до смерті ОСОБА_13 .
Потерпілий та їх представник підтримали позицію прокурора, заперечували проти задоволення клопотання.
Вислухавши пояснення учасників провадження, розглянувши заявлені клопотання по суті, суд дійшов до наступного.
Стаття 85 КПК України встановлює, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
В свою чергу ч.2 ст. 89 КПК України встановлює, що у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.
Відповідно до ч. 1 зазначеної статті, питання допустимості доказів здійснюється судом в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
Стаття 87 КПК України встановлює, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобовязаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: 1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; 2) отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження; 3) порушення права особи на захист; 4) отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права;5) порушення права на перехресний допит. Недопустимими є також докази, що були отримані: 1) з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні; 2) після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень. Докази, передбачені цією статтею, повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду, крім розгляду, якщо вирішується питання про відповідальність за вчинення зазначеного істотного порушення прав та свобод людини, внаслідок якого такі відомості були отримані.
З огляду на вказані норми законодавства, суд не вбачає підстав для визнання висновку комісійної судово-медичної експертизи № 16 по факту смерті ОСОБА_12 та повторної експертизи, яка не долучалась до матеріалів справи, недопустимими доказами, оскільки в обґрунтування клопотань захисник поклав свої міркування та заперечення проти обвинувачення, які не охоплені ст.. 87 КПК України, тому очевидна недопустимість вказаного доказу не встановлена. Пояснення захисників щодо порушення процесуального порядку призначення експертиз спростовані поясненнями допитаного в судовому засіданні в якості свідка слідчого, який послався на технічну помилку при винесенні постанови про призначення експертизи в назві експертизи та пояснив, що приєднана до матеріалів справи експертиза є первинною, експерти допитувались на досудовому слідстві не в якості свідків, а для з`ясування кола експертних питань.
Відповідно до ч. 1 ст.. 89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.85,87,89,94,372 КПК України,суд -
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні клопотаннь захисника ОСОБА_8 від 25.05.2016 року та від 06.07.2016 року про визнання доказу недопустимим.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя: ОСОБА_1