АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/428/16 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Злочини проти життя та здоров`я особи
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ,

секретар - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

потерпілої - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові матеріали кримінального провадження № 640/13360/15-к за обвинуваченням ОСОБА_8 за ст.125 ч.1 КК України
за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_8 та прокурора в кримінальному провадженні на вирок Київського районного суду міста Харкова від 24 листопада 2015 року,
У С Т А Н О В И Л А:
Вироком Київського районного суду міста Харкова від 24 листопада 2015 року
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м.Харкова, гр-ку України, з вищою освітою, працює інженером АК«Харківобленерго», фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , не судиму,
визнано винною та засуджено за ч.1 ст.125 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
З цим вироком в частині призначеного покарання не погодився прокурор, який подав апеляційну скаргу і просить змінити вирок, призначивши покарання за ч.1 ст.125 КК України, що становить 850гривень.
Обвинувачена просить скасувати вирок і закрити кримінальне провадження у зв`язку з недоведеністю її вини.
Вислухавши доповідь судді, думку прокурора, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а апеляційна скарга обвинуваченої не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:
Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_8 визнана винною в тому, що 22 червня 2015 року приблизно о 07-10 годині ОСОБА_8 , знаходячись поблизу станції метро «Київська» в м.Харкові, біля кіоску «Кулиничі», в ході конфлікту зі своєю знайомою ОСОБА_7 , який виник на грунті особистих неприязних відносин, маючи умисел спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень, нанесла ОСОБА_7 один удар кулаком лівої руки в область шиї. В результаті протиправних дій ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_7 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: садна на фоні синця на шиї, які згідно висновку судово-медичної експертизи №2839-ая/15 від 08.07.2015 р. відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_8 вину у скоєному кримінальному правопорушенні не визнала, пояснила, що потерпіла ОСОБА_7 є її сусідкою. Між ними виникають сварки із-за межі земельних ділянок. Так у неділю між ними виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_9 їй сказала, що вона на неї наводить «порчу», а наступного дня, тобто 22.06.2015 р. у ранці вона йшла на роботу і поблизу станції метро «Київська» зустріла сусідку, яка продавала черешню. Вона спитала у сусідки «що ти там говорила?» при цьому ногою пнула по цеберки з черешнею. Вона ОСОБА_7 ударів не наносила. Садна на її шиї могли виникнуть, коли потерпіла рвала на продаж черешню.
Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що 22.06.2015 р. о 07.00 год. вона знаходилася поблизу станції метро «Київська», де продавала черешню. До неї підійшла ОСОБА_8 і стала її ображати, висловлювалась нецензурною лайкою. Потім ногою вдарила по цеберці з черешнею і перевернула її. Коли вона збирала черешню, ОСОБА_8 рукою нанесла їй удар в область шиї. Потім швидко направилася в метро. Потерпіла пішла до дільничного інспектора де написала заяву на ОСОБА_8 та отримала направлення на експертизу.
Свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в судовому засіданні підтвердили, що 22.06.2015 року разом з потерпілою знаходилися поблизу станції метро «Київська» і бачили як обвинувачена рукою вдарила потерпілу по голові, ногою пнула цеберку з черешнями і перевернула її. Після цього у потерпілої на шиї була подряпина.
Згідно висновку судово-медичної експертизи ОСОБА_7 були спричинені тілесні ушкодження: садно на фоні синця на шиї, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, (а.с.14-15, 31).
Суд першої інстанції належним чином проаналізував належні та допустимі докази в їхній сукупності, дійшов правильного висновку, що правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , є доведеним і обґрунтовано кваліфікував її дії за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження. Невизнання ОСОБА_8 своєї вини суд правильно оцінив як таке, що обумовлено бажанням уникнути відповідальності за скоєне правопорушення. При призначенні покарання обвинуваченій суд першої інстанції відповідно до ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про її особу, яка раніше не була судимою, характеризується задовільно.
Суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів є покарання у виді штрафу.
Разом з тим, було порушено закон про кримінальну відповідальність при визначенні розміру штрафу.
Так, згідно вимог ст.65 КК України суд зобов`язаний призначати покарання як у межах, установлених у санкції етапі (санкції частини етапі) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, так і відповідно до положень Загальної частини КК України та з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного й обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

У санкціях статей (санкціях частин статей) Особливої частини КК України штраф встановлений в виді неоподатковуваних мінімумах доходів громадян.
Зокрема, санкцією частини 1 статті 125 КК України, за якою засуджено ОСОБА_8 , передбачено покарання у виді штрафу в розмірі до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно ст.53 КК України штраф це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині КК, з урахуванням положень ч.2 ст.53 КК України. Розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини КК не передбачено вищого розміру штрафу. Положення ч. 5 ст. 53 КК України, які регулюють порядок заміни несплаченої суми штрафу покаранням іншого виду, розраховують таку заміну, виходячи також з неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Тобто, єдиним виміром розміру покарання у виді штрафу є неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Таким чином, при призначенні покарання у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК. Цей розмір визначається в певній кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, установленого законодавством України на час постановлення вироку, із визначенням його у грошовій сумі, здійснивши перерахування розміру в гривнях, виходячи з вимог закону щодо визначення суми одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Таких висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 01.10.2015 (у провадженні № 5-154кс15), прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п.1 ч. 1 ст.445 КПК України, через неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідність, у побідних правовідносинах, що зумовили ухвалення різних за змістом судових рішень. У постанові від 01.10.2015 Верховним Судом України надано оцінку судовій практиці призначення покарання у виді штрафу у неоподатковуваних мінімумах доходів громадян та у твердій грошовій сумі. Згідно ст.458 КПК України висновки Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладені у його постанові з підстав, передбачених п. і і. і ст.445 КПК України, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності відповідну норму права, та для всіх судів загальної юрисдикції, які зобов`язані привести свою судову практику у відповідність з судовим рішенням Верховного Суду України.
Ухвалюючи оскаржуваний вирок, суд першої інстанції призначив засудженій покарання у виді штрафу в твердій грошовій сумі 850 гри., без визначення його розміру в неоподатковуваних мінімумах доходів громадян, що суперечить вимогам ст.53 КК України та зазначеним висновкам Верховного Суду України.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення. Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Вирок Київського районного суду міста Харкова від 24 листопада 2015 року щодо ОСОБА_8 змінити. Вважати її засудженою цим вироком до покарання в виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян , тобто 850гривень.
В решті вирок суду від 24 листопада 2015 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але на неї може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення ухвали.

Головуючий
Судді: