Справа № 375/612/15-к
Провадження № 1-кп/375/1/16
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.05.2016 року Рокитнянський районний суд Київської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із професійно-технічною освітою, працюючого майстром зміни в ТОВ «РГК» с.Острів Рокитнянського району Київської області, не одруженого, маючого на утриманні одного малолітнього сина, раніше не судимого,
за ч.1 ст. 286 КК України, -
Порушення ОСОБА_7 вимог п.п. 1.3, 1.5, 2.3(б), 12.1 Правил дорожнього руху України знаходяться у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.
У провадженні потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 заявлені цивільні позови до ОСОБА_7 та ПрАТ «Київський страховий дім» про відшкодування заподіяної дорожньо-транспортною пригодою матеріальної та моральної шкоди.
Обвинувачений ОСОБА_7 визнав себе винним повністю у інкримінованому йому злочині та визнав заявлені до нього у кримінальному провадженні ОСОБА_8 та ОСОБА_9 цивільні позови про відшкодування заподіяної злочином шкоди.
Також обвинувачений у судовому засіданні показав, що 13.12.2014 року близько 08:30 години він поїхав на власному автомобілі «ВАЗ 2109», державний номерний знак НОМЕР_1 , в смт.Рокитне за ліками для малолітньої дитини. З ним також поїхала його дружина. На дорозі, починаючи з с.Острова і до місця пригоди, місцями була ожеледиця. Рухаючись по автодорозі с.Острів - смт.Рокитне та не доїжджаючи залізничного переїзду в смт.Рокитне - 2 (Камянка) при швидкості приблизно 50 км/год, він переключився на другу передачу та після цього відчув, що автомобіль стало «носити» по дорозі, а саме автомобіль став бути некерованим і його (автомобіль) «розвернуло» на 180 градусів та «винесло» на зустрічну смугу руху. При цьому він, пригальмовуючи та повернувши кермо у протилежну заносу сторону, бажав скерувати автомобіль на узбіччя своєї полоси руху. Більше він нічого не пам`ятає, оскільки на зустрічній полосі руху відбулося зіткнення із автомобілем під керуванням потерпілого, який він бачив перед цим на відстані близько 10 метрів. Під час пригоди обидва автомобілі отримали механічні ушкодження, а потерпілий отримав тілесне ушкодження у вигляді перелому ребра. Він також отримав тілесне ушкодження у вигляді перелому руки. Події безпосередньо після ДТП пам`ятає не дуже.
Шкоду потерпілим буде відшкодовувати. До цього часу не відшкодовував, оскільки не може відразу знайти таку суму коштів, а підприємство, на якому він працює, фактично не здійснює господарської діяльності з листопада 2014 року і заробітної плати він не отримує.
Уточнив, що йому не відомо, що таке дорожня обстановка. Разом з тим, вважає, що з огляду на місцеві ділянки ожеледиці по дорозі, якою він рухався, він рухався зі швидкістю руху (40-50 км/год), яка не відповідала стану дорожнього покриття.
Визнає, що внаслідок порушення ним зазначених у обвинувальному акті вимог Правил дорожнього руху був пошкоджений автомобіль потерпілого та останній отримав тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості. Просить у потерпілих вибачення та запевняє, що він намагатиметься відшкодувати їм заподіяну ДТП шкоду.
Розкаюється у скоєному, просить суворо не карати, а саме не позбавляти волі та не застосовувати додаткову міру покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.
Окрім повного визнання своєї вини у інкримінованому злочині, вина обвинуваченого ОСОБА_7 підтверджується іншими отриманими у провадженні та дослідженими у судовому засіданні доказами, якими є :
?Покази у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_8 в тім, що після проїзду залізничного переїзду він переключився на другу передачу та побачив зустрічний автомобіль «ВАЗ 2109», яким, як потім зясувалося, керував обвинувачений. Приблизно за 150 м він побачив, що зустрічний автомобіль «понесло» і після цього він зупинився. Приблизно за метрів п`ятдесят автомобіль обвинуваченого розвернуло боком і в такому положенні останній своєю правою стороною зіткнувся з лівою передньою частиною його автомобіля. Вважає, що швидкість автомобіля під керуванням обвинуваченого була не менше 70 км/год;
?Протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 13.12.2014 року зі схемою ДТП (а.с. 7-14 т. 2);
?Протокол огляду транспортного засобу від 13.12.2014 року (а.с. 15-19 т. 2);
?Протокол огляду транспортного засобу від 13.12.2014 року з фототаблицею (а.с. 20-36 т. 2);
?Постанова про приєднання до кримінального провадження речових доказів (а.с. 37, т. 2);
?Висновок судової автотехнічної експертизи № 5-02/8 від 22.01.2015 року (а.с. 40-44 т. 2);
?Висновок судової автотехнічної експертизи № 5-02/9 від 22.01.2015 року (а.с. 47-51 т. 2);
?Висновок судової автотехнічної експертизи № 5-02/7 від 22.01.2015 року (а.с. 54-56 т. 2);
?Висновок судово-медичної експертизи № 23-Д від 19.03.2015 року щодо ОСОБА_8 , відповідно до якого при проведенні останньої було встановлено наявність у ОСОБА_8 середнього ступеня тяжкості тілесного ушкодження у вигляду перелому 7-го ребра зліва по підпаховій лінії, яке утворилося від дії тупого предмета (предметів) та могло утворитися під час ДТП у водія автомобіля у строк та при обставинах, вказаних у постанові про призначення експертизи (а.с. 57 т. 2).
При цьому суд виходить з того, що у даному кримінальному провадженні знайшли своє підтвердження всі обставини, які підлягають доказуванню у відповідності до положень ст. 91 КПК України і в тому числі щодо події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, форми його вини, мотиву і мети вчинення кримінального правопорушення.
За викладеного суд вважає вірною кваліфікацію дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспортного засобу особою, що керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому міри покарання, суд виходить із вимог ст. 65 КК України і враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та його суспільну небезпечність, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обвинуваченого обставини, особу винного та конкретні обставини справи.
З огляду на зміст ч. 1 ст. 286 КК України та вимоги статті 12 цього Кодексу, вчинений обвинуваченим злочин відноситься до злочинів середньої тяжкості та вчинений з необережності.
Пом`якшуючими покарання обвинуваченого обставинами суд відповідно до ст. 66 КК України визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, наявність на його утриманні малолітньої дитини, які визнає сукупністю пом`якшуючих обставин.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи суспільну небезпечність скоєного обвинуваченим злочину, на що вказують його характер (злочин з необережності) та спричинені ним наслідки (заподіяння реальної шкоди майновим інтересам фізичних осіб), тяжкість злочину (є злочином середньої тяжкості), відношення до наслідків скоєного (розкаявся у скоєному, не вжив заходів до відшкодування заподіяної потерпілим шкоди), сукупність пом`якшуючих покарання обвинуваченого обставин та відсутність обтяжуючих обставин, дані про його особу, який позитивно характеризуються по місцю проживання та роботи, не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та нарколога, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, суд приходить до висновку, що необхідною та достатньою мірою покарання обвинуваченому за скоєне, є передбачене санкцією ч. 1 ст. 286 КК України обмеження волі строком 2 роки, яке на переконання суду буде відповідати не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, буде обґрунтованим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Разом з тим, з названих підстав суд приходить до висновку, що для виправлення ОСОБА_7 немає необхідності в реальному виконанні покарання, а тому у відповідності до положень ст. 75 КК України вважає за можливе звільнити ОСОБА_7 від відбування такого призначеного судом покарання із випробуванням, якщо він протягом визначеного судом строку випробування 1 рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього передбачені статтею 76 вказаного Кодексу судом обов`язки.
Також, зважаючи на встановлену у судовому засіданні і в тому числі зі слів самого обвинуваченого обставину незнання ним у повному обсязі положень Правил дорожнього руху України та грубого ігнорування вимог останніх і що перебуває у причинно-наслідковому зв`язку із наслідками скоєного, суд вважає також за необхідне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 передбачену санкцією ч. 1 ст. 286 КК України додаткову міру покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами на один рік.
Вирішуючи заявлені у кримінальному провадженні цивільні позови, суд виходить із наступного.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Відповідно до вимог статті 129 цього Кодексу за результатами розгляду позову суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє його повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Згідно положень ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Як вбачається із показань обвинуваченого, останній заявлені до нього у провадженні ми позови визнає повністю. Таке визнання ним вимог останніх на переконання суду не порушує права та інтереси інших осіб, а тому судом приймається.
Таким чином заявлені до обвинуваченого цивільними позивачами ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Позовні вимоги ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» також підлягають задоволенню.
При цьому суд виходить із наступного.
Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно з пунктами 2, 3 частини першої статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові та у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження і що підтвердили у судовому засіданні представники ПрАТ «Київський страховий дім», така заява до страховика надходила, проте страхові виплати останнім проведені не були.
Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.
Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.
У разі якщо загальний розмір шкоди за одним страховим випадком перевищує п`ятикратну страхову суму, відшкодування кожному потерпілому пропорційно зменшується.
Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого.
Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.
Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно зі ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності зласників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є : шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.
Відповідно до ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.
Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів.
Згідно зі ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Відповідно до ст. 29 цього ж Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо- транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Саме з огляду на отримані у провадженні докази з приводу заявлених цивільними позивачами позовів до ПрАТ «Київський страховий дім» та названих правових підстав суд знаходить вимоги позові обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Понесені цивільними позивачами судові витрати по оплаті судового збору та правової допомоги підлягають стягненню на їх користь із відповідачів у справі в розмірах, визначених у відповідності до положень ст. 88 ЦПК України, оскільки положення чинного кримінального процесуального кодексу України не передбачають процесуального порядку визначення розміру таких понесених цивільними позивачами судових витрат та що узгоджується із положеннями ст. 128 КПК України.
Понесені у провадженні судові витрати по залучення експерта, що становить вартість проведених у кримінальному провадженні судових експертиз на загальну суму 1179.36 грн., після набрання вироком законної сили підлягають стягненню у відповідності до вимог ст. 124 КПК України на користь держави із засудженого ОСОБА_7 .
Речовий доказ легковий автомобіль «ВАЗ 2109», державний номерний знак НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання засудженому ОСОБА_7 , після набрання вироком законної сили необхідно залишити у володінні останнього.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_7 не обирався.
Керуючись ст. ст. 127-129, 368-370, 373-374 КПК України, суд, -
ОСОБА_7 визнати винним за ч.1 ст. 286 КК України та призначити покарання у вигляді двох років обмеження волі із позбавленням права керувати транспортними засобами на один рік.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування основного призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього відповідно до ст.76 КК України обов`язки повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця свого проживання та роботи, не виїжджати без дозволу останніх за межі України.
Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_7 , приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» про відшкодування заподіяної дорожньо-транспортною пригодою шкоди задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування заподіяної дорожньо-транспортною пригодою моральної шкоди 2000.00 грн., в рахунок відшкодування понесених судових витрат 1601.77 грн., а всього 3601.77 грн..
Стягнути з приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування заподіяної дорожньо-транспортною пригодою матеріальної шкоди 695.25 грн., моральної шкоди 5000.00 грн., в рахунок відшкодування понесених судових витрат 4016.83 грн., а всього 9712.08 грн..
Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_7 , приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» про відшкодування заподіяної дорожньо-транспортною пригодою шкоди задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування заподіяної злочином матеріальної шкоди 1000.00 грн., моральної шкоди - 5000.00 грн., в рахунок відшкодування понесених судових витрат 460.88 грн., а всього 6460.88 грн..
Звільнити ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від сплати судового збору при зверненні до суду із позовом про відшкодування заподіяної злочином матеріальної шкоди та стягнути останній на користь держави з ОСОБА_7 в сумі 10.11 грн. та з приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» в сумі 622.22 грн..
Судові витрати - вартість проведених у кримінальному провадженні судових експертиз на загальну суму 1179.36 грн. стягнути на користь держави із засудженого ОСОБА_7 .
Речовий доказ легковий автомобіль «ВАЗ 2109», державний номерний знак НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання засудженому ОСОБА_7 , після набрання вироком законної сили залишити у володінні останнього.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення через Рокитнянський районний суд, а засудженим з моменту отримання його копії.
Суддя ОСОБА_1