пр. № 1-кп/759/737/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 листопада 2016 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0007078, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Жолдаки Конотопського р-ну Сумської обл., громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

08.06.2010р. Чугуївським міським судом Харківскої обл. за ч.1 ст.190 КК України до 2 років обмеження волі;

24.12.2010р. Чугуївським міським судом Харківскої обл. за ч.2 ст.186, ст.71 КК України 4 років 6 місяців позбавлення волі, 11.03.2015р. звільненого з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

сторони кримінального провадження:прокурор ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисник - ОСОБА_7 ,

обвинувачений - ОСОБА_3 ,

інші учасники: потерпіла - ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 10.07.2016р. приблизно о 21.25год., перебуваючи неподалік торгового центру «Епіцентр-К», розташованого по вулиці Берковецькій, 6-в у місті Києві, помітив раніше незнайому йому ОСОБА_8 , яка проходила через лісосмугу до зупинки громадського транспорту з вказаного торгового центру, у якої на шиї знаходився золотий ланцюжок, яким ОСОБА_3 вирішив заволодіти.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне, відкрите викрадення чужого майна ОСОБА_3 10.07.2016р., приблизно о 21.30год. спереду підійшов до ОСОБА_8 та наніс їй удар кулаком в обличчя, від якого остання впала на землю. В подальшому ОСОБА_3 , з метою подальшого обернення на свою користь та особистого незаконного збагачення, шляхом ривка зірвав з шиї потерпілої золотий ланцюжок вартістю 24886 грн.

Заволодівши в такий спосіб майном ОСОБА_8 , ОСОБА_3 з місця вчинення злочину втік разом з викраденим майном, чим завдав потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 24886 грн., однак через деякий час був викритий та затриманий працівниками поліції.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України не визнав та суду показав, що до вчинення даного злочину не причетний. 10.07.2016 він зустрівся із своїми знайомими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , з якими їхали на автомобілі відпочити на природу. В м.Буча придбали продукти харчування та поїхали в сторону метро «Академмістечко», де також заходили в магазин, грали в ігрові автомати. По дорозі зупинились лише один раз на дві хвилини, де саме не знає. Їх дійсно зупинили працівники поліції, оскільки водій ОСОБА_10 порушив правила дорожнього руху. На місце, де їх зупинили працівники поліції, приїхала потерпіла, яка впізнала спочатку Вітвіцького, а пізніше його. При цьому відбувався огляд автомобіля, вилучались його речі, в тому числі і футболка. Пояснити яким чином у ОСОБА_10 виявився золотий ланцюжок, який в той день був закладений до ломбарду на пр.Палладіна не може. Вважає, що потерпіла обізналась, оскільки він не вчиняв відносно неї злочину.

Не дивлячись на невизнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини, суд приходить до висновку, що його вина підтверджується наступними доказами, які безпосередньо досліджені в судовому засіданні, а саме:

- показаннями допитаної в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_8 про те, що 10.07.2016р. приблизно о 21.30год. вона йшла через лісосмугу, що знаходиться біля торгового центру «Епіцентр», розташованого на вул.Берковецька, 6В в м.Києві. Напроти йшов молодий чоловік ОСОБА_3 , який порівнявшись з нею зупинився та вдарив її рукою по підборіддю, від чого вона впала на землю, а обвинувачений зірвав з шиї ланцюжок і втік. Вона зателефонувала чоловікові, який викликав поліцію і приїхав на місце. Працівникам поліції вона описала нападника, його риси обличчя та одяг. Приблизно через 40хв. їй повідомили, що патруль затримав чоловіка, який за описом схожий на нападника. Коли вона прибула на місце затримання, то впізнала обвинуваченого, однак він був одягнутий в іншу футболку. Футболку, в якій обвинувачений напав на неї, знайшли в автомобілі. Через декілька днів слідчий повідомив, про те, що її ланцюжок знайдений у ломбарді, він був зданий від імені Вітвіцького, який сам його викупив та повернув;

-показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_11 про те, що він, ОСОБА_3 та його знайомий ОСОБА_12 ( ОСОБА_13 ), на автомобілі «Шевроле», за кермом якого він був, їхали відпочивати на природу. По дорозі ОСОБА_3 сказав, що йому необхідно зробити «роботу», що саме не пояснив. Він підвіз ОСОБА_13 та ОСОБА_14 до магазину «Епіцентр» на вул.Берковецькій, де вони вийшли. Після телефонного дзвінка підібрав їх недалеко від того місця, де вони виходили. Потім разом вони направились у напрямку станції метро «Академмістечко», де йому обвинувачений показав золотий ланцюжок, який попросив закласти в ломбард, оскільки у ОСОБА_14 і ОСОБА_13 при собі не було документів. На пр.Палладіна він за своїм паспортом заклав до ломбарду ланцюжок та отримав приблизно 9-10 тис.грн., які віддав ОСОБА_14 . Після цього його автомобіль зупинили працівники поліції біля автостанції «Дачна» за порушення ПДР України, він мав тільки технічний паспорт на автомобіль на своє ім`я, посвідчення водія не мав. Через деякий час приїхала потерпіла та впізнала ОСОБА_3 , сказала, що це він вкрав у неї ланцюжок. На місці, де їх зупинили, оглядали його автомобіль, вилучали речі з нього, в тому числі і його власні кошти, що були заховані в задньому кріслі автомобіля, його паспорт, телефон, паспорт на незнайому особу. Він давав згоду на огляд автомобіля, зауважень та заперечень у нього не було. В подальшому він за власні кошти викупив ланцюжок та в присутності слідчого повернув чоловіку потерпілої;

- показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_15 про те, що вона працює інспектором патрульної поліції. Влітку 2016р., приблизно о 21.00год. надійшов виклик на вул.Берковецьку 6В в м.Києві. Прибувши на місце події, потерпіла повідомила про те, що на неї було вчинено напад, викрадено ланцюжок, а також чітко описала нападника. Було передано орієнтування і через деякий час повідомили, що затримано чоловіка, схожого за описом. За допомогою телефону їм передали фото затриманого. Потерпіла його впізнала, лише вказала, що він був одягнутий у іншу футболку. Приїхавши на місце, де було затримано обвинуваченого, потерпіла підтвердила, що на неї напав саме ОСОБА_3 , а в автомобілі, в якому він їхав була знайдена футболка, в яку він був одягнутий під час нападу. Разом з обвинуваченим в автомобілі був ще один чоловік, якого впізнала потерпіла, який, на її думку, також був пов`язаний якимось чином із нападом на неї.

- показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_16 про те, що він працює інспектором УПП в м.Києві. 10.07.2016р. приблизно о 21.50год. отримали виклик про грабіж відносно жінки. Прибувши на місце події на вул.Берковецьку 6В м.Києві, отримали від потерпілої пояснення щодо обставин вчиненого злочину, а також опис нападника та передали орієнтування. Через деякий час була отримана інформація від іншого екіпажу, що зупинено автомобіль в якому знаходиться особа, схожа за орієнтуванням. Разом із потерпілої прибули на місце, де потерпіла спочатку подивилась на іншу особу, а потім, підійшовши до обвинуваченого, вказала про те, що саме він вчинив грабіж, однак при цьому він був одягнутий в іншу футболку;

- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_17 про те, що він працює інспектором УПП в м.Києві. 10.07.2016р., перебуваючи на нічному чергуванні, його екіпаж отримав орієнтування на особу, яка скоїла грабіж за адресою вул.Берковецька, 6В в м.Києві, біля магазину «Епіцентр». На пр.Перемоги 148/1 помітили автомобіль «Шевроле Авео» сірого кольору, який виїхав з вул.Чорнобильської, порушив правила дорожнього руху, у зв`язку з чим даний автомобіль був зупинений. В автомобілі перебувало три чоловіка: ОСОБА_3 , водій Вітвіцький, та ще один прізвище якого не пам`ятає. Його напарник спілкувався з пасажирами, а він з водієм. Водій пояснив, що вони разом направляються за місто, а пасажири пояснювали, що один одного не знають і викликали таксі. Через те, що пояснення осіб не співпадали, ОСОБА_3 на прохання пред`явити документ, що посвідчує його особу, надав паспорт, де була фотокартка особи схожої на нього, а також вказано, що він 1995 р.н., що було дивним. В цей час отримали більш чітке орієнтування щодо грабежу та помітили, що під нього підходить ОСОБА_3 , сфотографували його та відправили фото екіпажу, який знаходився з потерпілою. Пізніше приїхав екіпаж з потерпілою та СОГ. Потерпіла впізнала ОСОБА_3 , лише вказала, що він був одягнутий у іншу футболку. Із дозволу водія оглянули автомобіль, де виявили футболку в яку, за поясненням потерпілої, був одягнутий ОСОБА_3 під час нападу на неї. Водій та інший пасажир вказали, що ця футболка належить ОСОБА_3 , яку разом з іншими речами було вилучено слідчим.

Аналогічні показанням свідка ОСОБА_17 дав показання в судовому засіданні і допитаний свідок ОСОБА_18 інспектор УПП в м.Києві.

-показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_19 про те, що приблизно о 12 годині ночі влітку, біля автостанції «Дачна», був запрошений працівниками поліції в якості понятого при огляді автомобіля, біля якого стояло троє молодих чоловіків, серед яких був і обвинувачений. З автомобіля при огляді були вилучені грошові кошти, речі, в тому числі чорна футболка. В процесі огляду складався протокол, який він підписав, зауважень не було.

Аналогічні показанням свідка ОСОБА_19 дав показання в судовому засіданні і допитаний свідок ОСОБА_20 понятий при огляді автомобіля «Шевроле».

- показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_21 про те, що в липні 2016р. в приміщенні Святошинського УП ГУНП в м.Києві він був присутнім у якості понятого при вилученні золотого ланцюжка. При цьому чоловік, який видав ланцюжок, пояснював, що заклав його в ломбард на свій паспорт, а зараз викупив та повертає його чоловікові потерпілої.

-протоколом огляду місця події від 10.07.2016, яким оглянуто ділянку місцевості біля шляху по вул.Берковецька, 6В в м.Києві та встановлено місце вчинення кримінального правопорушення ( а.с.47-49);

-протоколом огляду місця події від 10.07.2016, яким оглянуто автомобіль «Шевроле Авео», д.н.з. НОМЕР_1 , що припаркований по пр.Перемоги, 148/1 в м.Києві, біля якого перебувають три особи чоловічої статі, які представились як ОСОБА_3 , ОСОБА_11 , ОСОБА_22 . В салоні автомобіля, крім іншого, виявлено та вилучено речі, які як встановлено, належать ОСОБА_3 , а саме: футболка чорного кольору за написом білого кольору «PHILIPP PLEIN» з зображенням пістолета та цифри 8, чоловіча сумка, в якій знаходився паспорт гр.України на ім`я ОСОБА_23 , мобільний телефон, а також грошові кошти в сумі 5665грн. ( а.с.50-57);

-квитанцією до договору №025163270 від 10.07.2016 філії №25 ПТ «Ломбард Парус» ( м.Київ, пр.Палладіна,7), відповідно до якого ОСОБА_11 здав до ломбарду золотий ланцюжок (замок зламаний) та отримав грошові кошти у розмірі 9960грн. ( а.с. 67), а відповідно до квитанцій від 14.07.2016 та 15.07.2016, сплатив до ломбарду 159,36грн. та 10199,04грн. за договором №025163270 ( а.с.68, 69);

-протоколом огляду місця події від 15.07.2016, яким в приміщенні службового кабінету Святошинського ГУНП в м.Києві, ОСОБА_11 добровільно дістав з кишені золотий ланцюжок, що належить потерпілій ОСОБА_8 , який він в присутності понятих передав слідчому ( а.с.58-61).

Таким чином, розглянувши справу в межах пред`явленого обвинувачення, проаналізувавши всі наявні в матеріалах кримінального провадження дані, які на думку сторони обвинувачення та сторони захисту є доказами, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, покладається на слідчого та прокурора.

У відповідності до ст.22 КПК України одна із засад кримінального провадження змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне відстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України.

Так, сторона захисту просила суд визнати недопустимим доказом протокол огляду місця події від 10.07.2016р. щодо огляду автомобіля «Шевроле Авео», д.н.з. НОМЕР_1 , а також постанову про визнання речовим доказом майна, що було вилучено з автомобіля, у зв`язку з порушенням норм КПК України в частині відсутності згоди власника (користувача) на проведення такого огляду. Суд не приймає до уваги такі доводи сторони захисту, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що вказаний автомобіль на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_11 . При цьому в судовому засідання допитаний у якості свідка ОСОБА_11 вказав про те, що огляд автомобіля відбувався за його згоди, будь-яких заперечень чи зауважень у нього не було. Суд визнає допустимим доказом даний протокол огляду, отже вилучені у ході його проведення речові докази, в тому числі і футболка, такими, що мають значення для встановлення обставин кримінального провадження.

Також, стороною захисту заявлено про визнання недопустимим доказом протоколу огляду місця події від 15.07.2016, у ході якого у ОСОБА_11 було вилучено золотий ланцюжок, а також постанову про визнання речовим доказом у зв`язку з порушенням норм КПК України, а саме ст.159 КПК України. Суд не бере до уваги такі твердження сторони захисту, оскільки дослідженим протоколом зафіксовано те, що свідок ОСОБА_11 добровільно видав золотий ланцюжок та передав його слідчому. Посилання захисника на те, що даним протоколом зафіксовано показання свідка, суд не бере до уваги, оскільки свідок ОСОБА_11 безпосередньо допитаний в суді та виключно ці показання суд приймає до уваги. Крім того вилучений золотий ланцюжок, хоча і повернутий чоловікові потерпілої, однак потерпіла не заявляла про те, що даний ланцюжок їй не належить, а навпаки повідомила про повернення їй викраденого майна слідчим.

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що він не вчиняв грабежу, а потерпіла його оговорює, суд вважає недоведеними та оцінює критично, оскільки зазначені обвинуваченим обставини не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження. Показання обвинуваченого в цій частині спростовуються і показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_11 , який чітко вказав про те, що обвинувачений на вул.Берковецькій в м.Києві відлучався з автомобіля, повернувшись передав йому золотий ланцюжок, який як, безспірно встановлено, належить потерпілій і саме даний ланцюжок із зламаним замком в цей же день був закладений до ломбарду. Також суд приймає до уваги і показання свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , які вказали про те, що потерпіла впізнала обвинуваченого, чітко описала його, в тому числі і футболку, в яку був одягнутий ОСОБА_3 під час вчинення грабежу, та яка була виявлена в автомобілі. Те, що потерпіла не вказала на наявність татуювань у обвинуваченого, не є доказом непричетності ОСОБА_3 до вчинення злочину. Отже, показання обвинуваченого ОСОБА_3 суд розцінює, як спосіб захисту, обраний ним з метою уникнення відповідальності за скоєне, а його захисна версія про причетність до злочину ОСОБА_11 жодним доказом не підтверджена, як і не встановлена в судовому засіданні. Перебування в даний час свідка ОСОБА_11 на лікуванні в реабілітаційному центрі, про що наголошувалась стороною захисту, жодним чином не ставить його показання, а також проведені за його участі процесуальні дій під сумнів. Свідок захисту ОСОБА_22 безпосередньо не допитаний у зв`язку з незабезпеченням його прибуття до суду.

Суд також враховує те, що показання потерпілого у відповідності до положень Глави 4 КПК України є самостійним джерелом доказів і потребують оцінці в цій частині у сукупності з іншими.

Таким чином, суд приходить до висновку, що показання в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_8 про те, що саме ОСОБА_3 вчинив відносно неї грабіж за викладених вище обставин є послідовними, логічними, узгоджуються та підтверджуються сукупністю зібраних в кримінальному провадженні доказів, в тому числі показаннями допитаних в судовому засіданні свідків та письмовими доказами, які суд визнає належними та допустимими та такими, що мають значення у даному кримінальному провадженні. Відтак, суд кладе їх в основу обвинувального вироку і, виходячи із позиції ЄСПЛ, визнає їх досить переконливими, щоб на підставі їх розумної оцінки визнати ОСОБА_3 причетним до вчинення грабежу потерпілої ОСОБА_8 .

Отже, розглянувши справу у межах пред`явленого обвинувачення, суд, дослідивши безпосередньо в судовому засіданні докази, надані стороною обвинувачення та стороною захисту, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена та кваліфікація його дій за ч.2 ст.186 КК України вірна, оскільки він із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, повторно, відкрито викрав чуже майно (грабіж).

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який віднесено до категорії тяжких злочинів, відношення до скоєного, особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення умисних злочинів, має непогашену судимість, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно, соціальні зв`язки (не одружений, не працює, не має утриманців), думку потерпілої з приводу призначення покарання.

Обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання, обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за можливе виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 виключно в умовах ізоляції від суспільства, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.2 ст.186 КК України, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України буде достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Питання щодо речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373- 376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_3 - тримання під вартою в Київському СІЗО Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області - залишити без зміни.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з 10 липня 2016 року.

Строк попереднього ув`язнення обвинуваченому ОСОБА_3 , який рахувати з 10 липня 2016 року, до набрання вироком законної сили зарахувати з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази по справі: золотий ланцюжок, який переданий на зберігання ОСОБА_24 - залишити за належністю ОСОБА_8 ; автомобіль «Шевроле Авео», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 - залишити за належністю ОСОБА_11 ; футболку чорного кольору, чоловічу сумку чорного кольору, мобільний телефон «Самсунг» чорного кольору, ремінь чорного кольору, шнурки синього кольору, які належать ОСОБА_3 та передані на зберігання до камери схову речових доказів Святошинського ГУ НП в м.Києві (квитанція №1564) - повернути власнику ОСОБА_3 .

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м.Києва через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: