Номер провадження: 11-сс/785/382/16
Номер справи місцевого суду: 522/4732/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2016 року м. Одеса

Апеляційний суду Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Приморського райсуду м. Одеси від 18.03.2016 року, якою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України в рамках кримінального провадження №0002050 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою;

встановив:
Зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та до підозрюваного ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ОСІ УДПтС України в Одеській області строком на 60 діб, тобто до 14.05.2016 року до 19 год. 00 хв. із визначенням застави у розмірі 20 мінімальних заробітних плат, що дорівнює 27560 гривень.

Мотивуючи своє рішення слідчий суддя, вказав, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України. Окрім того, застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки існують ризики того, що він, перебуваючи на свободі, може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, так як він, раніше неодноразово судимий, у зв`язку з чим слідчим, прокурором доведена наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що свідчить про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 зазначив, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, оскільки є необґрунтованою, посилаючись на те, що:

- суд при розгляді клопотання обмежився лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обгрунтованості до конкретної особи;

- суд врахував лише правову кваліфікацію вчиненого, надану стороною обвинувачення, що є недостатнім для прийняття законного рішення;

- не було доведено наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

З огляду на викладене вище, захисник ОСОБА_7 просив скасувати ухвалу суду, клопотання слідчого відхилити та застосувати до ОСОБА_8 більш м`який запобіжних захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновку про таке.

У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, з а який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідності до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Доводи захисника про те, що в даний час в матеріалах провадження не міститься достатніх доказів для застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд вважає безпідставними.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що органами досудового розслідування ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості, а саме у вчиненні таємного викрадення чужого майна та 17.03.2016 року йому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Апеляційний суд вважає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України підтверджується матеріалами провадження, зокрема, протоколом прийняття заяви про вчинення злочину від 16.03.2016 року (а.п.7-9), показаннями потерпілого ОСОБА_10 (а.п.11-12), свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 (а.п. 15-28), протоколом огляду місця події (а.п. 13-14).

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону виконав та врахував їх при постановленні ухвали.

Щодо наявності ризиків, зазначених в ст. 177 КПК України, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обґрунтовано зазначив, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості, є підстави вважати, що він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, не має стійких соціальних зв`язків, офіційно не працевлаштований та має місця реєстрації на території України, що також унеможливлює застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

Доводи захисника, про те, що до ОСОБА_8 можливо застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, апеляційний суд вважає не мотивованими, так як доказів постійного проживання в м. Одесі та наявності стійких соціальних зв`язків стороною захисту не надано.

Окрім того, захисником не надано доказів в обґрунтування своїх доводів, про те, що в слідчому ізоляторі ОСОБА_8 не буде забезпечено надання необхідної медичної допомоги в зв`язку з його численними хворобами.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що, враховуючи наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, те, що він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, а також існування ризиків того, що він може спробувати переховуватися від органів досудового слідства та суду, та вчинити інший злочин, слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що підозрюваному ОСОБА_8 застосований виключний запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Отже, апеляційний суд вважає, що немає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника та скасування або зміни ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.ст. 178, 183, 194, 376, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського райсуду м. Одеси від 18.03.2016 року, якою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України в рамках кримінального провадження №0002050 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4