АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 619/3492/16-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/790/1698/16 Суддя доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2016 року м. Харків

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляцією ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Дергачівського районного суду м.Харків від 8 жовтня 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Дергачівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Застосовано відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 02 грудня 2016 року.

Визначено суму застави в розмірі 27 560 грн.

Задовольняючи клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку, що прокурором було доведено наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 , оскільки зазначені в клопотанні обставини свідчать про недостатність застосування більш м*яких запобіжних заходув для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Разом з цим, слідчий суддя при визначенні розміру застави ОСОБА_8 прийшов до висновку про необхідність визначення розміру застави, що перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, оскільки застава у розмірах, визначених у ч. 3 ст. 183 КПК України не здатна забезпечити виконаннія підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу якою обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді є незаконною та винесеною в порушення норм КПК України..

Заслухавши доповідь судді - доповідача, захисника, який наполягав на задоволенні апеляції, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 р. кожна особа, заарештована або затримана на підставі обгрунтованої підозри у вчиненні злочину, має право постати перед суддею і бути вислуханою з питань, пов`язаних з її утриманням під вартою.

ОСОБА_8 8 жовтня 2016 року був доставлений до слідчого судді Дергачівського районного суду м.Харків, де і було розглянуто питання стосовно обрання йому запобіжного заходу.

За таких обставин, слідчим суддею Дергачівського районного суду м.Харків при винесенні оскаржуваної ухвали було дотримано п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод людини 1950 р., оскільки розгляд питання про обрання запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_8 відбувся за присутності підозрюваного.

Таким чином, слідчим суддею виконано вимоги КПК України та міжнародного права.

Вимога в апеляційній скарзі щодо розгляду данної апеляційної скарги за особистої участі підозрюваного ОСОБА_8 , який утримується під вартою, не базується на вимогах КПК України з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст. 401 КПК України, обвинувачений підлягає обов`язковому виклику в судове засідання для участі в апеляційному розгляді, якщо в апеляційній скарзі порушується питання про погіршення його становища або якщо суд визнає обов`язковою його участь, а обвинувачений, який утримується під вартою, - також у разі, якщо про це надійшло його клопотання.

Однак, відповідно до ч. 2 ст. 42 КПК України обвинуваченим є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, або особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення.

Тиким чином, ОСОБА_8 має статус в силу вимог КПК України не обвинуваченого, а підозрюваного, а тому його клопотання про розгляд справи за його участю не підлягає задоволенню.

Наведене вище підтверджено і позицією що викладена в Рішенні ЄСПЛ «Нечипорчук і Йонкало проти України»

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

В обґрунтування клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.3 ст.296 КК України; наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які на переконання слідчого, у сукупності із даними про особу підозрюваного свідчать про недостатність застосування до ОСОБА_8 більш м*яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою ( а.с.2-4).

Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Так, слідчий суддя встановив, що надані стороною обвинувачення у кримінальному провадженні докази доводять обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України, які свідчать про :

1.наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.296 КК ;

2.наявність реальних ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

3.недостатність застосування до ОСОБА_8 більш м*яких запобіжних заходів, аніж тримання його під вартою, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка в цілому відповідає вимогам ст.196 КПК України (а.с.26-27). З висновками слідчого судді щодо доведеності обґрунтованості підозри, наявності ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України та необхідності застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою погоджується і апеляційний суд.

Доводи апелянта щодо необґрунтованості підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.296 КК України, є неспроможними.

У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об*єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов*язана мати докази, достатні для пред*явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов*язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред*явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року). Матеріали кримінального провадження, на які послався слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення обгрунтованою. Виходячи з доводів апеляційної скарги щодо тверджень підозрюваного про застосування до нього фізичного примусу з боку співробітників поліції при затриманні, на цій стадії розслідування це не є визначальним для висновків щодо його безперечної причетності до інкримінованого злочину однак потребує перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ: у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 г- Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

За викладених обставин у сукупності колегія суддів дійшла висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладних на нього процесуальних обов*язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України. Застосування більш м*яких запобіжних заходів до ОСОБА_8 є недостатнім.

Виклавши мотиви свого рішення в ухвалі, слідчий суддя врахував негативну репутацію підозрюваного та положення ст.ст. 176,178,183 КПК України і дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування у відношенні підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, слідчий суддя врахував край негативну репутацію підозрюваного який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.

Слідчий суддя врахував і наявність у відношенні ОСОБА_8 вироку Дергачівського районного суду Харківської області від 8 лютого 2016 року за ч.1 ст.129,ст.195,ч.2 ст.146 КК України що не вступив в законну силу.

Керуючись положеннями КПК України, при постановленні ухвали про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя обґрунтовано визначив розмір застави у даному кримінальному провадженні як альтернативний запобіжний захід відповідно до вимог ст.182 КПК України.

Медична документація на підтвердження стану здоров`я ОСОБА_8 у матеріалах судової справи відсутня і не була надана захисником і до апеляційного суду.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді, законною обґрунтованою та мотивованою і підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги не вбачає.

Що стосується доводів апеляції про незаконність дій посадових осіб досудового розслідування то згідно вимог ч. 2 ст.303 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора за вийнятком передбачених ч.1ст.303 КПК України не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження в суді згідно з правилами статей 314 - 316 КПК України.

Відповідно до КПК України ухвали суду щодо вирішення питання про відвід прокурору не оскаржуються.

Апеляційний суд не уповноважений чинним КПК України розглядати суб`єктивні висновки апелянта щодо люстрації та притягнення до відповідальності слідчого судді ОСОБА_1 .

Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

За викладених обставин, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою та вмотивованою і підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги не вбачає.

Керуючись ст.ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 8 жовтня 2016 року щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням суми застави відносно ОСОБА_8 . ІНФОРМАЦІЯ_2 в межах строку досудового розслідування залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й відповідно до вимог ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: