28.09.16
Справа № 635/7131/16-к
Провадження № 1-в/635/1689/2016
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 вересня 2016 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мерефа Харківського району Харківської області, росіянина, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-23 січня 2002 року Харківським районним судом Харківської області за ст.ст. 118 ч.1, 141 ч.2 КК України в редакції 1960 року до 2 років позбавлення волі; звільненого 04 липня 2003 року за відбуттям строку покарання;
-13 травня 2004 року Харківським районним судом Харківської області за ст. 186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі; звільненого 24 листопада 2007 року за відбуттям строку покарання;
-19 березня 2009 року Харківським районним судом Харківської області за ст. 185 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі; звільненого 08 вересня 2010 року умовно-достроково на невідбутий строк 6 місяців 16 днів;
-20 жовтня 2011 року Харківським районним судом Харківської області за ст.ст. 185 ч.3, 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі; звільненого 30 квітня 2013 року умовно-достроково на невідбутий строк 7 місяців 17 днів;
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,
ОСОБА_4 засуджений 30 грудня 2013 року Харківським районним судом Харківської області за ч.2 ст.152, ст. 71 КК України до покарання у вигляді п`яти років одного місяця позбавлення волі.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 29 лютого 2016 року зараховано ОСОБА_4 в строк відбуття покарання, призначеного вироком Харківського районного суду Харківської області від 30 грудня 2013 року, строк попереднього ув`язнення з 04 червня 2013 року по 30 січня 2014 року відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України.
Початок строку 04 червня 2013 року, кінець строку 02 листопада 2016 року.
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_2 заперечував проти умовно-достроково звільнення засудженого ОСОБА_4 .
Засуджений ОСОБА_4 просив суд розглянути клопотання про умовно-дострокове звільнення за його відсутністю.
Представник Темнівської ВК (№ 100) УДПтС України в Харківській області ОСОБА_5 надав суду про розгляд клопотання за його відсутності.
Суд, вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи засудженого, вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст. 81 КК України є правом, а не обов`язком суду.
Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання мають надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченоїст. 50 Кримінального кодексу України.
При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, на ставленні засудженого до вчиненого злочину.
Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення, викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 04 червня 2013 року. Під час тримання в Харківському слідчому ізоляторі порушення режиму тримання не допускав, характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався. З 11 лютого 2014 року відбуває строк покарання в Темнівській виправній колонії (№100).
Згідно характеристики на засудженого, за період відбування покарання ОСОБА_4 характеризується посередньо, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи з метою встановлення з ними неслужбових стосунків. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Працевлаштований до промислової зони установи цеху №1 до дільниці виготовлення проволоки. До виконання робіт із благоустрою установи відноситься з розумною ініціативою. В організації виховних заходів, що проводяться в установі участі не приймає.
За час відбування покарання засуджений ОСОБА_4 за сумлінну поведінку і ставлення до праці адміністрацією установи заохочувався два рази, а саме 01 квітня 2015 року та 01 жовтня 2015 року. Стягнень не мав.
Вивченням даних щодо працевлаштування ОСОБА_4 встановлено, що з січня по серпень 2014 року, з лютого по квітень 2015 року, з травня по червень 2016 року останній до оплачувальних робіт не залучався, на даний момент працевлаштований до промислової зони установи цеху №1 до дільниці виготовлення проволоки.
Вирішуючи питання про виправлення ОСОБА_4 , суд враховує його поведінку та ставлення до праці за весь період відбування покарання, посередню характеристику, відсутність заохочень на протязі останніх одинадцяти місяців, відсутність будь-яких об`єктивних даних про те, яким чином засуджений своєю активною діяльністю, системою вчинків та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення.
З огляду на наведене, у суду виникають сумніви з приводу доводів засудженого щодо становлення на шлях виправлення.
За таких обставин, до ОСОБА_4 не можливо застосувати умовно - дострокове звільнення від відбування покарання. Заяву засудженого суд вважає передчасною та такою, що задоволенню не підлягає.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, ст. 154 КВК України, суд,
п о с т а н о в и в:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня оголошення ухвали, а засудженим в той же строк з дня отримання копії ухвали.
Суддя ОСОБА_1