Вищий спеціалізований суд україни
з розгляду цивільних і кримінальних справ
Ухвала іменем україни 04 жовтня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі
судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене

до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000182

від 09 червня 2015 року, за касаційними скаргами прокурора та захисника ОСОБА_6 на вирок Ратнівського районного суду Волинської області від 20 листопада 2015 року на ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 29 січня 2016 року щодо

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя

АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останнього разу за вироком Уманськогоміськрайонного судуЧеркаської області від 23 грудня 2005 року за ч. 4 ст. 187 КК до 8 років 2 місяців позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна, яке є його власністю, звільненого 21травня 2013 року по відбуттю строку покарання;

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 263, ч. 2 ст. 307 КК,

в с т а н о в и л а:

За вироком Ратнівського районного суду Волинської області

від 20 листопада 2015 року ОСОБА_7 засуджено до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 2 ст. 263 КК на строк 1 рік; за ч. 2 ст. 307 КК на строк 3 роки з конфіскацією 1/2 майна, яке є його власністю.
На підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів ОСОБА_7 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки

3 місяці з конфіскацією 1/2 майна, яке є його власністю.
Вирішено питання про стягнення судових витрат і про долю речових доказів.
Згідно з вироком місцевого суду ОСОБА_7 визнано винним

та засуджено за те, що він у 2015 році в невстановленому досудовим розслідуванням місці за невстановлених обставин у невстановленої особи, незаконно з метою збуту придбав особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, який незаконно зберігав з метою збуту.
08 червня 2015 року близько 17 год. ОСОБА_7 на вул. Каштанова, 29 усмт. Ратному Волинської області з Ратнівського відділення «Нова пошта» відправив посилку на ім`я ОСОБА_8 , жительки
АДРЕСА_2 за накладною № 2087 із канабісом, маса якого в перерахунку на суху речовину становила 39,20 г.
Крім цього, в період з 08 червня по 27 серпня
2015 року ОСОБА_7 по території Ратнівського району Волинської області перевозив в панелі водійських дверей автомобіля марки «Мерседес Бенц» (реєстр. № НОМЕР_1 ), тобто вчинив носіння без передбаченого законом дозволу іншої холодної зброї з коротким клинком, колюче-ріжучої дії, виготовленої саморобним способом.
Апеляційний суд під час розгляду кримінального провадження

за апеляційною скаргою прокурора змінив вирок районного суду в частині призначення покарання і призначив ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі: за ч. 2 ст. 263 КК на строк 1 рік; за ч. 2 ст. 307 КК із застосуванням ст. 69 цього Кодексу на строк 3 роки з конфіскацією 1/2 майна, яке є його власністю. На підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів ОСОБА_7 визначив остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці з конфіскацією 1/2 майна, яке є його власністю.
В решті вирок залишив без зміни.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , не оспорюючи доведеності винуватості та кваліфікації дій, посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого внаслідок суворості, просить змінити постановлені у кримінальному провадженні судові рішення і, врахувавши всі обставин кримінального провадження, звільнити його підзахисного від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком.
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. На думку прокурора, апеляційний суд, призначаючи ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 307 КК із застосуванням ст. 69 цього Кодексу, не достатньою мірою врахував ступінь тяжкості та підвищену небезпеку вчинених злочинів, що призвело до призначення покарання, яке не відповідає тяжкості вчиненого та особі засудженого внаслідок м`якості.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який частково підтримав касаційну скаргу прокурора, а касаційну скаргу захисника просив залишити без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені у скаргахдоводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скаргине підлягаютьзадоволенню на таких підставах.
Відповідно до вимог ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбаченихч. 2 ст. 263, ч. 2 ст. 307 КК, за обставин, установлених місцевим судом, у касаційнихскаргах не оспорюються.
Що ж стосується доводів, викладених у касаційних скаргах, про м`якість і суворість призначеного ОСОБА_7 покарання, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими.
Відповідно до статей 50, 65 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. Особі, котра вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Підстави для призначення більш мякого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинені злочини, визначаються ст. 69 КК.
Під час перевірки матеріалів кримінального провадження було встановлено, що при призначенні ОСОБА_7 покарання суд врахував ступінь тяжкості, обставини його вчинення, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого визнав вину, розкаявся у вчиненому, не перешкоджав досудовому розслідуванню та судовому розгляду та відсутність таких, що його обтяжують. Суд також всебічно дослідив дані про особу винного, а саме, стан його здоров`я, те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності та має три непогашені судимості, за місцем проживання характеризується позитивно, утримує малолітню дитину.
За таких обставин місцевий суд із дотриманням вимог ст. 65 КК дійшов правильного висновку про призначення засудженому ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 307 КК із застосуванням ст. 69 цього Кодексу, мотивувавши у вироку свої висновки належним чином.
Як видно зі змісту касаційних скарг та матеріалів кримінального провадження, аналогічні доводи щодо м`якості та суворості призначеного місцевим судом покарання висловили сторони кримінального провадження у своїх апеляційних скаргах, які апеляційний суд обґрунтовано визнав безпідставними. Свої висновки, з якими погоджується колегія суддів, суд належним чином вмотивував у прийнятому рішенні.
На думку колегії суддів, підстави вважати, що призначене

ОСОБА_7 покарання є несправедливим через його м`якість чи суворість відсутні.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Отже, при перевірці кримінального провадження в касаційному порядку істотних порушень кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були би безумовною підставою для скасування судових рішень, колегія суддів не виявила.
Керуючись статтями 434, 436, 441, 442 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Вирок Ратнівського районного суду Волинської області

від 20 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 29 січня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційні скарги прокурора та захисника ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала касаційного суду набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3