Кримінальне провадження
№ 1-кп/489/379/2015 р.
У Х В А Л А

ІМ`ЯМ УКРАЇНИ
19 жовтня 2016 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5
розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження на підставі обвинувального акту з угодою про визнання винуватості за обвинуваченням ОСОБА_5 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.204 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

04.10.2016 р. до суду з прокуратури Миколаївської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.204 ч.1 КК України з угодою про визнання винуватості.

Обвинувачена ОСОБА_5 та прокурор ОСОБА_6 під час досудового розслідування, 30.09.2016 р., уклали угоду про визнання винуватості у якій в зв`язку з беззастережним визнанням ОСОБА_5 винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, узгодили покарання, яке має бути призначене обвинуваченій за ст.204 ч.1 КК України у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. з конфіскацією незаконно виготовленої продукції.

Суд виконавши вимоги ст.474 КПК України, вислухавши думку прокурора, захисника та обвинуваченої, вирішуючи питання щодо можливості затвердження угоди, приходить до висновку, що підстав для затвердження угоди не вбачається.

Так, відповідно до вимог п.1 ч.7 ст.474 КПК України, суд повинен перевірити угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону, та відмовити в затвердженні угоди, якщо угода не відповідає вимогам закону.

Згідно ч.1 ст.472 КПК України, в угоді про визнання винуватості зазначається узгоджене покарання та згода сторін на його призначення.

Проте, укладена угода не відповідає вимогам закону України про кримінальну відповідальність, оскільки була досягнута згода на призначення ОСОБА_5 за ч.1 ст.204 діючого КК України, додаткового покарання у вигляді конфіскації незаконно виготовленої продукції, яке не передбачено санкцією вказаної статті, що враховуючи вимоги п.1 ч.3 ст.314 КПК України та вимог Глави 35 розділу VІ КПК України позбавляє суд можливості прийняти рішення про затвердження угоди з призначенням покарання, яке не передбачено Законом або про призначення іншого покарання не обумовленого угодою.

Крім того, відповідно до вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні, суд повинен вирішити питання про відповідність обвинувального акту вимогам цього Кодексу та у разі невідповідності його вимогам Кодексу, повернути такий обвинувальний акт прокурору.

Відповідно до вимог ст.291 КПК України, обвинувальний акт, в частині пред`явленого обвинувачення, повинен містити правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Проте, обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 містить посилання на докази вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення з розкриттям їх змісту, що суперечить вимогам ст.291 КПК України, щодо змісту обвинувального акту, та відповідно до вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України, дає підстави для повернення обвинувального акту прокурору для виконання вимог ст.291 КПК України.

Таким чином, враховуючи вимоги ч.7 ст.474, п.1, 3 ч.3 ст.314 КПК України, щодо рішень суду у разі невідповідності угоди про визнання винуватості вимогам Закону та обвинувального акту вимогам цього Кодексу, суд вважає необхідним відмовити у затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження з обвинувальним актом прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.468-475 КПК України.

Керуючись ст.314, 474, 372 КПК України,-

У Х В А Л И В :

У затвердженні угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні на підставі обвинувального акту по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.204 ч.1 КК України - відмовити.

Кримінальне провадження з обвинувальним актом повернути прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.468-475 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :