Справа № 182/1129/16-к
Провадження № 1-кп/0182/288/2016
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.06.2016 року м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря

судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження № 0000267 стосовно:

-ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополя, Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, освіта середня-спеціальна, не одруженого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно ст. 89 КК України, раніше не судимого,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,-

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4

потерпілого - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_3 21.01.2016 року близько 13.00 год. знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , скориставшись тим, що нікого немає вдома і за його діями ніхто не спостерігає, умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно викрав належну ОСОБА_5 ігрову приставу Soni PlayStation-2, вартістю 829 грн., гральні DVD-диски, а саме: Трансформери, вартістю 40 грн., Антологія: Льодовиковий період та Мадагаскар, вартістю 45 грн., Антологія CRASH, вартістю 45 грн., спричинивши тим самим потерпілому ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 959 грн. Викраденим розпорядився на власний розсуд.
Дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

До даного висновку суд прийшов аналізуючи наступні докази по справі.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину визнав повністю і суду пояснив, що проживає з матір`ю та потерпілим ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 . 21.01.2016 року вирішив викрасти приставку, так як йому потрібні були гроші бо програвся в ігрові автомати. Приставку продав. За отримані гроші віддав борг. Кається у скоєному.

Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив суду, що ігрову приставку купив молодшому сину. 21 січня 2016 року прийшов додому і побачив, що немає ігрової приставки. ОСОБА_7 потім розповів, що продав ігрову приставку, так як йому потрібні були гроші для того, щоб заплатити борг. Гральні диски йому повернули працівники поліції.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснила суду, що ОСОБА_7 її син. Він вліз у борги, а тому почав виносити все з дому. Викрав ігрову приставу та диски. На даний час він хоче йти в армію. Вже отримав повістку.

Враховуючи, що ОСОБА_3 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування діянні, передбаченому ч. 1 ст. 185 КК України, і у суду відсутні будь-які сумніви добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав за недоцільне дослідження інших доказів по справі, які ніким не оспорюються, крім тих, що характеризують особу обвинуваченого.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому, суд виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, встановлених по справі всіх пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального злочину, яке згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості. Стосовно відомостей про особу обвинуваченого, то зокрема, як встановлено у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 відповідно ст. 89 КК України, вважається раніше не судимим, за місцем проживання характеризується посередньо, має постійне місце проживання, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

До обставини, що пом`якшують покарання, слід віднести визнання вини та щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що покарання ОСОБА_3 має бути обрано в межах санкції статті за якою кваліфіковано його дії у вигляді позбавлення волі, але в зв`язку з визнанням вини, щирим каяттям, суд вважає за можливе застосувати до обвинуваченого ст. 75 КК України, тобто призначити покарання з іспитовим строком з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України. Таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення.

Цивільний позов у кримінальному провадження не заявлено.

Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді від 23.02.2016 року до ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, термін дії якого закінчився 23.04.2016 року і згідно ч. 6 ст.194 КПК України вважається скасованим.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити покарання згідно санкції даної статті у вигляді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік.

На підставі ст. 76 ч. 1 п. 2) 3) зобов`язати ОСОБА_3 в період випробувального терміну не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти про зміну свого місця проживання, роботи або навчання кримінально-виконавчу інспекцію.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази: гральні диски, передані на зберігання потерпілому ОСОБА_5 , залишити в користуванні потерпілого.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області на протязі тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Головуючий :