Справа № 748/3451/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/251/2016
Категорія - ст. 286 ч. 3 КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 березня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000436 від 22 жовтня 2015, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та його адвоката ОСОБА_7 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 31 грудня 2015 року по кримінальному провадженню, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 24 квітня 2007 року Оболонським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців,

- 01 квітня 2015 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 240 годин,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, -

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8

адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_9

У С Т А Н О В И Л А:

Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 31 грудня 2015 року ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, і призначено йому за даний злочин покарання у виді семи років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання приєднано частково невідбуту ОСОБА_6 частину покарання за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 квітня 2015 року і остаточно визначено йому до відбування покарання у виді семи років п`ятнадцяти днів позбавлення волі.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ОСОБА_6 залишено тримання під вартою, зарахувавши в строк відбування покарання тримання ОСОБА_6 під вартою, з моменту фактичного затримання 26 жовтня 2015 року 16 год. 15 хв. до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати за проведення експертизи в сумі 982 грн. 08 коп.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Судом встановлено, що 22 жовтня 2015 року, в нічний час, ОСОБА_6 , не маючи права керування транспортним засобом відповідної категорії, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем ВАЗ 210700-20, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі "Іванівка - Слобода - Вікторівка" у напрямку від с. Слобода до с. Вікторівка, Чернігівського району, Чернігівської області, на заокругленій ділянці дороги проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, яка склалась, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням автомобіля та виїхав за межі проїзної частини дороги на праве узбіччя, де на 9км + 716,3м вказаної автодороги здійснив наїзд на придорожнє дерево.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді політравми, які стосовно до живої людини мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, та мають прямий причинний зв`язок із настанням смерті. Смерть ОСОБА_10 настала від масивної крововтрати внаслідок політравми: закритої травми грудної клітки з множинними переломами ребер з розривами пристінкової плеври, забоїв легень; закритої травми живота з розривами печінки.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді політравми, яка має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, та мають прямий причинний зв`язок з настанням смерті. Смерть ОСОБА_11 настала внаслідок розміжчення органів грудної клітки та живота з руйнуванням анатомічної структури серця, печінки.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля ОСОБА_12 отримала тілесні ушкодження у вигляді політравми, яка стосовно до живої людини має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, та мають прямий причинний зв`язок з настанням смерті. Смерть ОСОБА_12 настала від масивної крововтрати внаслідок політравми: закритої травми грудної клітки з множинними переломами ребер з розривом пристінкової плеври, забоїв легень, закритої травми живота з розривами печінки, внутрішньочерепної травми з переломом кісток основи черепа, переломів кісток верхніх та нижніх кінцівок.

В даній дорожній обстановці водій ОСОБА_6 порушив вимоги п. 2.3 (б), п.2.9 (а), п. 12.1, п. 12.2 Правил дорожнього руху України, що знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

До апеляційного суду надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 в якій він не оспорює фактичні данні та доведеність своєї вини, просить вирок суду змінити в частині призначення покарання. Свої вимоги мотивує тим, що судом першої інстанції не враховано визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття, позитивну характеристику козацького полку, був волонтером з зоні проведення АТО, несправність гальмівної системи, не працювала фара, відсутність попереджувальних знаків, мокре покриття дороги та дає підставу для застосування більш м`якого покарання.

Адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 також подав апеляційну скаргу в якій він не оспорює фактичні данні та доведеність вини свого підзахисного, просить вирок суду змінити в частині призначення покарання. Свої вимоги мотивує тим, що судом першої інстанції не в повній мірі враховано активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття, його поведінку під час досудового розслідування та розгляду справи у суді, його молодий вік, позитивні характеристики, наявність постійного місця проживання, відсутність матеріальних претензій з боку потерпілих, добровільне відшкодування завданих збитків потерпілій ОСОБА_13 та дає підставу для застосування мінімального покарання, передбаченого санкцією статті.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Заслухавши доповідача по справі, обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив її задовольнити з викладених в ній підстав, адвоката ОСОБА_7 , який також підтримав апеляційну скаргу та позицію ОСОБА_6 , прокурора, який заперечував проти поданих апеляційних скарг, вважав вирок районного суду в цій частині обґрунтованим та просив його залишити без змін, потерпілу ОСОБА_9 , яка вирішення даного питання поклала на розсуд суду, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку діяння за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, які учасниками судового провадження не оскаржуються, тому в цій частині вирок не перевіряється.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. А згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Крім того, відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 „Про практику призначення судами кримінального покарання досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції, враховував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, стан здоров`я ОСОБА_6 , що потребує лікування, яке він має можливість отримати в умовах ізоляції, його поведінку під час досудового розслідування та в суді, ставлення до вчиненого, позитивну характеристику за місцем реєстрації, де проживають його батьки, але як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_6 останнім часом за вказаною адресою не проживав, позитивну характеристику козацького полку, де останній приймає активну громадську участь, думку потерпілих ОСОБА_14 , висловлену ним в письмовій заяві, ОСОБА_9 , яка вирішення питання щодо міри покарання віднесла на розсуд суду, вказавши про часткове відшкодування їй шкоди, ОСОБА_15 , що наполягав на призначенні суворого покарання, при цьому судом першої інстанції враховано, що ОСОБА_6 вчинив даний злочин в стані алкогольного сп`яніння, що істотно впливає на визначення суворості при вирішенні питання щодо призначення покарання, є раніше судимим, встановлені обставини вчиненого ним кримінального правопорушення.

Тому, на переконання колегії, судом першої інстанції в повній мірі враховані всі обставини на які посилаються апелянти та за вказаних обставин, колегія не знаходить підстав для пом`якшення призначеного вироком районного суду покарання обвинуваченому ОСОБА_6 .

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його адвоката ОСОБА_7 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 31 грудня 2015 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали суду.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4