АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/1737/16-к Номер провадження 11-кп/786/526/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 липня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних
справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтава від 25 квітня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою клопотання захисника ОСОБА_8 задоволено та засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, засудженого 18 липня 2013 року Октябрським районним судом м. Полтава за ч. 3 ст. 185, ч.1 ст. 71 КК України на 4 роки позбавлення волі,

згідно ст. 81 КК України, звільнено умовно-достроково від відбуття невідбутої частини строку покарання у виді позбавлення волі на 7 місяців 10 днів.

Таке рішення суд мотивував тим, що обвинувачений своєю поведінкою довів, що стає на шлях виправлення та фактично відбув більше трьох четвертих строку покарання, призначеного йому вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 18.07.2013.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

При цьому апелянт зазначає, що суд передчасно звільнив ОСОБА_7 умовно-достроково від відбуття невідбутої частини строку покарання, оскільки останній має 6 стягнень, 2 з яких не зняті та не погашені, заохочень за період відбування покарання не має; в установі відбування покарання працював не постійно; 16.12.2015 ОСОБА_7 комісією виправної установи відмовлено в застосуванні пільги, передбаченої ст. 81 КК України, як такому, що не досяг необхідного ступеню виправлення; характеристика та матеріали особової справи в цілому не доводять процесу виправлення засудженого, а саме його сумлінну поведінку та ставлення до праці.

В запереченні на апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 просить ухвалу суду залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора в підтримку апеляційної скарги, пояснення захисника та засудженого про законність судового рішення, перевіривши матеріали провадження і матеріали особової справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частини 1 статті 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Пунктом 2 частини 3 статті 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Необхідною умовою застосування положень частини 1 статті 81 КК України є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю, добросовісне відношення до трудових обов`язків.

У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" № 2 від 26.04.2002 визначено, що при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Відповідно до п. 1 та п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 26.04.2002 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Так, ОСОБА_7 засуджений 18 липня 2013 року Октябрським районним судом м. Полтава за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України на 4 роки позбавлення волі, тобто за вчинення умисного тяжкого злочину (а.м. о. с. 46-48).
3.03.2016 Ленінським районним судом м. Полтави зараховано ОСОБА_10 у строк відбування покарання, призначеного останньому вироком Октябрським районним судом м. Полтава від 18 липня 2013 року, строк попереднього ув`язнення в період з 02.04.2013 по 21.06.2013 та з 12.07.2013 по 18.08.2013 включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (а.м. о.с. 54).
Початок строку покарання ОСОБА_7 з 3.04.2013, кінець строку покарання 5.12.2016 (а.м. к. 16).
У Полтавській виправній колонії УДПтС в Полтавській області № 64 ОСОБА_7 відбуває покарання з 30.08.2014, до даного закладу засуджений прибув з попередньою характеристикою, згідно якої він не мав стягнень та заохочень за час перебування в СІЗО (а.м.к. 16).
Як вбачається із матеріалів доданих до клопотання, зокрема з характеристики засудженого, наданої начальником відділення СПС ОСОБА_11 та затвердженої начальником ПВК УДПтСУ в Полтавській області (№64) ОСОБА_12 від 20.04.2016, засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання характеризується негативно, за допущені порушення установленого порядку відбування покарання шість раз притягувався до дисциплінарної відповідальності, у тому числі один раз поміщався до ДІЗО. Допущені порушення виражались у порушенні розпорядку дня та встановлених правил поведінки. Два стягнення не зняті та не погашені. Заохочень не має. Намагається дотримуватись правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи, не завжди виконує їхні законі вимоги. Свідомо не утримує у чистоті і порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, має неохайний зовнішній вигляд. Умисно уникає виконання робіт із самообслуговування. Не бачить необхідності у самостійному їх виконанні. На виробництві установи не працевлаштований з власних міркувань, до праці ставиться негативно. Свідомо уникає виконання робіт по благоустрою установи. Не приділяє уваги до необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметі, яким користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

За час відбування покарання реалізована програма диференційованого виховного впливу «Професія», оволодів робітничою професією столяра будівельного в Полтавському навчальному центрі № 64 при установі. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Правова просвіта». Заходи виховного характеру відвідує, намагається робити правильні для себе висновки.

Соціально-корисні зв`язки підтримує з батьками та братом на побаченнях, шляхом листування та телефонних розмов, отримує від них передачі та раз в три місяці посилки.

Вину у вчиненому злочині визнає. Покарання, призначене судом вважає справедливим (а.м. 16).

Згідно характеристики та особової справи у засудженого: 16.08.2014 формально настало право на зміну умов тримання згідно ст. 101 КВК України, 16.04.2015 формально настало право на заміну невідбутої частини строку покарання більш м`яким згідно ст. 82 КК України та 16.12.2015 формально настало право на умовно-дострокове звільнення згідно ст. 81 КК України. Проте у застосуванні вказаних пільг на спільному засіданні комісії установи та спостережної комісії Ленінської районної ради м. Полтави було відмовлено, через те, що останній не довів своє виправлення (а.м. 16, а.о.с. 45, 58, 70).

За весь час відбування покарання з 30.08.2014 ОСОБА_7 не отримав жодного заохочення та отримав 6 стягнень з яких два останніх від 13.10.2015 та 15.03.2016 не зняті та не погашені про що свідчить надана суду характеристика на засудженого та матеріали особової справи щодо нього.
Тому твердження захисника про те, що з 6-ти стягнень, які накладені на ОСОБА_7 , погашені 5 не відповідають дійсності та спростовуються наявними в особовій справі засудженого матеріалами (а.м. 16, а.м.о.с. 66-68, 72, 79-83).

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією із головних умов для умовно дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

З огляду на вказане вище, суд дійшов неправильного висновку, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою довів, що стає на шлях виправлення через це ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали.

Керуючись статтями 376, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу прокурора Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Полтава від 25 квітня 2016 року, якою клопотання захисника ОСОБА_8 задоволено та засудженого ОСОБА_7 згідно ст. 81 КК України, звільнено умовно-достроково від відбуття невідбутої частини строку покарання у виді позбавлення волі на 7 місяців 10 днів - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 відмовити.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4