н/п 1-кс/640/8025/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" жовтня 2016 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю слідчого - ОСОБА_3 ,
При розгляді клопотання в судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 просив поновити строк для звернення до суду із клопотанням про арешт майна, задовольнити клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, переліченого в клопотанні.
В судове засідання представник ТОВ «СП «Ековтор» не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання, причини неявки суду не повідомив. Згідно наданого слідчим рапорту від 20.10.2016, заступнику директора ТОВ «СП «Ековтор» ОСОБА_7 повідомлено про необхідність явки до Київського районного суду м. Харкова 20.10.2016 о 13.45 год., для участі у засіданні щодо арешту вилученого 02.09.2016 майна, повідомлення здійснено на його особистий мобільний номер НОМЕР_1 (а.с. 27).
Неприбуття в судове засідання власника майна, відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання. Більш того, володілець майна, який не був присутнім при розгляді клопотання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку та на підставах, визначених ст. 174 КПК України.
В клопотанні про арешт майна вилученого майна, слідчий та прокурор просять поновити строк на звернення до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, у зв`язку з тим, що СУ ФР ГУ ДФС у Харківській області до Київського районного суду м. Харкова вже подавалися клопотання про арешт майна вилученого під час проведення 02.09.2016 обшуку за адресою розташування ТОВ «СП «Ековтор» та ТОВ «Техстандарт-Плюс» у самовільно збудованій будівлі на території шлакового відвалу Харківського тракторного заводу, що прилягає до адреси м. Харків, вул. Лодзька, б.7-А, які поверталися на доопрацювання, у зв`язку з чим сплинули процесуальні строки подачі даних клопотань, саме: 03.09.2016 подано клопотання про накладення арешту, слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова винесено ухвалу від 05.09.2016 про повернення клопотання на доопрацювання та направлено до прокуратури Харківської області, яку фактично отримано 26.09.2016. У наступному, 29.09.2016 подано клопотання про накладення арешту, слідчим суддею Київського районного суду м. Харковавинесено ухвалу від 29.09.2016 про повернення клопотання на доопрацювання та направлено до прокуратури Харківської області, яку фактично отримано 30.09.2016. У наступному, 03.10.2016 подано клопотання про накладення арешту, слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова винесено ухвалу від 05.10.2016 про повернення клопотання на доопрацювання та направлено до прокуратури Харківської області, яку фактично отримано 10.10.2016.
До клопотання стороною обвинувачення залучені копії ухвал слідчих суддів Київського районного суду м. Харкова від 05.09.2016, 29.09.2016, 05.10.2016 про повернення клопотань про арешт майна (а.с. 29-30, 32, 33).
Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України, пропущений з поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Вказаною статтею передбачається не просто можливість, а й обов`язковість поновлення строку виконання процесуальних дій, пропущеного з поважних причин. Поважність причин визначається слідчим суддею у разі неможливості своєчасного подання відповідного документа через будь-які обставини, що не дозволили учасникові процесу завчасно подати відповідний документ.
Принципом кримінального судочинства є доступ до правосуддя (ст. ст. 7, 21 КПК України), який впроваджує у вітчизняне кримінальне процесуальне законодавство міжнародно-правовий стандарт, який міститься у ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав до задоволення клопотання сторони обвинувачення та поновлення процесуального строку слідчому, прокурору на звернення до суду з клопотанням про арешт майна, пропущеного із поважних причин.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Слідчим доведено, що вищевказане майно, вилучене під час проведення обшуків, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Вилучені відповідно до протоколу обшуку від 02.09.2016 відповідно системний блок, ноутбук, документи підлягають арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий, прокурор довели слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, вказаного в клопотанні слідчого, прокурора, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягають задоволенню.
Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 117, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.

Слідчий суддя ОСОБА_1