печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 жовтня 2016 року

Печерський районний суд міста Києва у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю заявника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Печерського районного суду міста Києва скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність Генерального прокурора України ОСОБА_4 у кримінальному провадженні номер 0000318,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Печерського районного суду міста Києва зі скаргою, в якій просив визнати бездіяльність Генерального прокурора України ОСОБА_4 щодо не розгляду його скарги у визначений КПК України строк у кримінальному провадженні номер 0000318; зобов,язати Генерального прокурора України розглянути його скаргу від 29 серпня 2016 року у вказаному кримінальному провадженні відповідно до вимог ч.2 ст.308 КПК України та письмово повідомити його про результати її розгляду; зобов,язати Генерального прокурора України вчинити дії відповідно до ст.ст. 283, 284 КПК України та прийняти рішення про закриття кримінального провадження номер 0000318 відносно нього у зв,язку з відсутністю події і складу злочину. ОСОБА_3 посилався на таке: у провадженні Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України знаходиться кримінальне провадження номер 0000318, в якому 24 червня 2016 року закінчився дванадцятимісячний граничний строк, встановлений законом для досудового розслідування. 03 липня 2015 року старшим слідчим ГПУ ОСОБА_5 йому було незаконно повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.27 ч.2 ст.375, ч.1 ст.376 КК України в рамках кримінального провадження номер 0001111 від 10 червня 2015 року. Досудове розслідування відносно нього розпочато 03 липня 2015 року. Він неодноразово звертався до Генерального прокурора України та повідомляв, що повідомлення про підозру йому вручено незаконно, відносно нього сфальсифіковано старшим слідчим ОСОБА_5 , просив розглянути питання про закриття кримінального провадження у зв,язку з відсутністю події та складу злочину. У зв,язку з цим на підставі ухвали Печерського районного суду міста Києва від 21 вересня 2015 року були внесені 10 жовтня 2015 року до ЄРДР відомості у відповідності з заявою про злочин від 17 серпня 2015 року та розпочато кримінальне провадження щодо вчинення протиправних дій працівниками Генеральної прокуратури України старшим слідчим ОСОБА_5 та прокурором ОСОБА_6 за попередньою правовою кваліфікацією за ч.1 ст.376 КК України. 19 лютого 2016 року Генеральною прокуратурою України внесено відомості до ЄРДР за номером 000530 за фактом перевищення влади службовими особами Генеральної прокуратури України за ознаками ч.2 ст.365 КК України та 23 лютого 2016 року внесено відомості до ЄРДР за номером 00000556 за фактом притягнення завідомо невинного до кримінальної відповідальності за ознаками ч.2 ст.372 КК України. Крім того, за його заявами були порушені інші кримінальні справи. Заявник зазначає, що його підозра грунтується виключно на припущеннях, що є неприпустимим. Крім того, звертає на себе увагу та обставина, що дані про діяльність службових осіб апеляційного суду міста Києва та Голови Апеляційного суду міста Києва, які зазначені в підозрі, не доведені у встановленому законом порядку та не підтверджені переконливими доказами. Надалі заявник викладає обставини кримінального провадження, з якими він не погоджується, зазначає докази, які, на його думку не можуть бути визнані доказами у кримінальному провадженні. Заявник зазначає, що стороною обвинувачення у кримінальному провадженні зібрані дані, які можуть бути визнані судом належними та допустимими доказами, доводять відсутність в його діях складу кримінального правопорушення, а також відсутня сама подія злочину, передбаченого ч.4 ст.27, ч.2 ст. 375, ч.1 ст.376 КК України. Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка згідно з ч.1 ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов,язків або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Недотримання строків розслідування та судового розгляду кримінальних справ порушує конституційне права на судовий захист, гарантований ст. 55 Конституції України і негативно впливає на ефективність правосуддя. Відповідно до ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Згідно ст. 115 КПК України при обчисленні строків місяцями строк закінчується у відповідне число останнього місяця. Якщо закінчення строку. Який обчислюється місяцями, припадає на той місяць, який не має відповідного числа, то строк закінчується в останній день цього місяця. Строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 КПК України. При цьому загальний строк досудового розслідування не може перевищувати: шести місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості; дванадцяти місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину. Строк судового розслідування у кримінальному провадженні, до якого виділені матеріали досудового розслідування, обчислюються з моменту його обрахування за тим провадженням, з якого такі матеріали виділені. Досудове розслідування у кримінальному провадженні номер 0001111 від 10 червня 2015 року не було закінчено у двомісячний строк з невідомих причин, оскільки йому не було надано можливості ознайомитися з матеріалами кримінального провадження у відповідності до ст.221 КПК України. За твердженням органу досудового розслідування, строк досудового розслідування було продовжено з невідомих йому причин спочатку до п,яти місяців, а потім до шести місяців, про що йому стало відомо після закінчення п,ятимісячного строку. На його переконання строк досудового розслідування до п,яти місяців було продовжено заднім числом незаконно, оскільки про продовження строку до п,яти місяців йому не було вручено копію клопотання про продовження строку досудового розслідування до п,яти місяців. У зв,язку з цим усі процесуальні дії, які вчинялись органом досудового розслідування у строк до п,яти місяців. Є незаконними. 30 листопада 2015 року із кримінального провадження номер 0001111 від 10 червня 2015 року органом досудового розслідування без повідомлення йому виділено в окреме провадження матеріали досудового розслідування відносно нього за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.27, ч.2 ст.375, ч.1 ст.376 КК України, яким присвоєно номери 0000318, 0000319. Того ж дня без повідомлення йому, таємно матеріали досудових розслідувань об,єднано в одне провадження, якому присвоєно номер 0000318. 24 грудня 2015 року після закінчення шестимісячного строку заступником Генерального прокурора України без достатніх підстав, незаконно продовжено строк досудового розслідування кримінальних правопорушень у вказаному кримінальному провадженні до дев,яти місяців, тобто до 24 березня 2016 року. Після закінчення цього строку в березні 2016 року заступником Генерального прокурора України ОСОБА_7 знову продовжено незаконно і безпідставно строк досудового розслідування кримінальних правопорушень у кримінальному провадженні номер 0000318 від 30 листопада 2016 року до дванадцяти місяців, тобто до 24 червня 2016 року. Однак, не дивлячись на те. що строк досудового розслідування закінчився 24 червня 2016 року, орган досудового розслідування Головне слідче управління ГПУ до цього часу не вирішило питання про закінчення відносно нього досудового розслідування, чим допустило пряме порушення ст. 219 КПК України, що є перевищенням влади, яке спричинило тяжкі наслідки, тобто це є особливо тяжким правопорушенням, передбаченим ч.3 ст.365 КК України. Впродовж всього часу проведення досудового розслідування йому та його захисникові не було надано для ознайомлення у відповідності до ст.221 КПК України матеріали кримінального провадження, що є також прямим порушенням положень ст. 221 КПК України. Більш того, навіть ухвала слідчого судді Печерського районного суду міста Києва, згідно якої орган досудового розслідування Головне слідче управління ГПУ зобов,язаний надати для ознайомлення матеріали досудового розслідування, не була виконана у встановленому законом порядку. В червні 2016 року начальник відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 надіслав йому повістку про виклик його до Головного слідчого управління ГПУ на 21 червня 2016 року для вчинення слідчої дії у кримінальному провадженні номер 0000318, однак вчинення цієї слідчої дії було перенесено на невизначений термін. Після цього йому не надходили будь-які повідомлення від органу досудового розслідування. Заявник зазначає, що досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні продовжується понад дванадцять місяців, що є службовим злочином, яким спричинено йому тяжкі наслідки. 29 серпня 2016 року він звернувся до Генерального прокурора України зі скаргою в порядку ст.308 КПК України, в якій просив вирішити питання про дотримання розумних строків та надати відповідному прокурору вказівки для виконання необхідних процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень у порядку ст.ст. 283, 284 КПК України. Кримінальне провадження закривається згідно з ч.1 ст.284 КПК України у разі встановлення відсутності події кримінального правопорушення, або встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення; або якщо не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати. Відповідно до ч.2 с т.238 КПК України прокурор зобов,язаний у такому випадку закрити кримінальне провадження у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру. Будь-які слідчі /розшукові/ або негласні слідчі /розшукові /дії, проведені з порушенням цього правила, є недійсними, а встановлені внаслідок них докази недопустимими /ч.8 ст.223 КПК України/. Органом досудового розслідування вичерпані всі законні засоби, передбачені КПК України для перевірки причетності його до кримінального правопорушення. Відповідно до вимог ст.283 КПК України особа має право на розгляд обвинувачення проти неї у суді в найкоротший строк або на його припинення шляхом закриття. Вчинити відповідні до вимог ч.2 ст. 283 КПК України зобов,язаний прокурор. Згідно до ст.113 КПК України процесуальні строки це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов,язані /мають право/ приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і у будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням КПК України. За приписами ч..1.2 ст.114 КПК України для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного с троку, передбаченого КПК України, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження. Будь_які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.

У судовому засіданні заявник підтримав вимоги скарги та зазначив, що він звернувся зі скаргою до Генерального прокурора України у порядку ст. 308 КПК України як до прокурора вищого рівня, але до цього часу Генеральний прокурор не відреагував за його скаргу, будь-якої відповіді він не отримав, та слідчий відмовив йому в ознайомленні з матеріалами кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва.

Представник Генеральної прокуратури України до судового засідання не з,явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, до вказаної дати листом номер 07/2/1-34827-15 від 30 вересня 2016 року просив перенести розгляд справи у зв,язку з неможливістю прибути в судове засідання, проведенням слідчої дії у іншому кримінальному провадженні. Будь-яких матеріалів на спростування доводів заявника слідчому судді не надано. У відповідності до ч.3 ст.306 КПК України слідчий суддя вважає можливим розглядати скаргу за відсутності вказаної особи.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали, додані до скарги, заслухавши пояснення заявника у судовому засіданні, прийшов до наступного висновку:

Відповідно до п. 18 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. У відповідності до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України. Суд, зберігаючи об,єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов,язків.

З мматеріалів скарги вбачається, що Головне слідче управління Генеральної прокуратури України здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні номер 0000318 від 30 листопада 2016 року за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.27, ч.2 ст.375, ч.1 ст.376 КК України. Як вбачається із скарги заявника, підозра у вчиненні кримінальних правопорушень йому повідомлена 03 липня 2015 року. З цього часу минули строки, встановлені ст. 219 КПК України, йому невідомо про будь-які постанови слідчого щодо зупинення кримінального провадження, оскільки вони йому не направлялись. Крім того, слідчим йому було відмовлено у наданні матеріалів кримінального провадження для ознайомлення на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва.

Відповідно до ч.2 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу. При цьому загальний строк досудового розслідування не може перевищувати дванадцяти місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину. Відповідно до ч.2 ст. 283 КПК України прокурор зобов,язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: закрити кримінальне провадження; звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Беручи до уваги матеріали досудового розслідування та вимоги вищезазначених норм КПК України з дня повідомлення ОСОБА_3 про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. .4 ст.27, ч.2 ст.375, ч.1 ст.376 КК України станом на день розгляду скарги слідчим суддею пройшло 12 місяців. Як вбачається з матеріалів справи, 29 серпня 2016 року до Генерального прокурора України звернувся ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження. Але до цього часу його клопотання не розглянуто. У даному клопотанні заявник посилається і на порушення строків досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Слідчим суддя вважає, що даним клопотанням заявник просить прийняти процесуальне рішення, а не вчинити процесуальну дію. Відповідно до п.9 ч.2 ст.36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням повноважний: приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених КПК України, у тому числі щодо закриття кримінального провадження, продовження строків досудового розслідування. Враховуючи вищезазначене, заявник, керуючись вимогами КПК України, просив у клопотанні просив постановити процесуальне рішення закрити кримінальне провадження у зв,язку з тим, що після повідомлення про підозру особі пройшло більше дванадцяти місяців, коли строк досудового розслідування не може бути продовжений, а отже зазначена процесуальна дія підлягає розгляду прокурором у відповідності до ст. 220 КПК України

З урахуванням пояснень заявника у судовому засіданні та досліджених матеріалів, долучених до скарги, слідчий суддя прийшов до такого висновку: глава 26 КПК України передбачає оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування. Відповідно до ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 1/ бездіяльність слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасового вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 КПК України, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов,язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк заявником, потерпілим, його представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасового вилученого майна; 2/ рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником; 3/ рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; 4/ рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи щодо якої здійснюється провадження; 5/ рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; 6/ рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; 7/ рішення слідчого, прокурора про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих /розшукових/ дій особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; 8/ рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадженні у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Під час судового засідання можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, передбачені пунктами 5 та 6 частини першої цієї статті.

Таким чином, як вбачається зі змісту ст. 303 КПК України йдеться про можливість оскарження під час досудового розслідування не всіх без винятку рішень, дій чи бездіяльності учасників, які здійснюють кримінальне провадження, а лише тих, що визначені в КПК України. Стаття 303 КПК України передбачає вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування слідчим суддею та розширеному тлумаченню не підлягає.

За таких обставин підстави для задоволення вимог скарги у частині закриття кримінального провадження номер 0000318 від 30 листопада 2016 року відносно ОСОБА_3 відсутні.

Але у відповідності до ст. 308 КПК України підозрюваний має право оскаржити прокурору вищого рівня недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування. Прокурор вищого рівня зобов,язаний розглянути скаргу протягом трьох днів після її подання і у разі наявності підстав для її задоволення надати відповідному прокурору обов,язкові для виконання вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень. Особа, яка подала скаргу, невідкладно письмово повідомляється про результати її розгляду. ОСОБА_3 подав скаргу, де зазначав, що вона подається до прокурора вищого рівня з посиланням на ст. 308 КПК України. При розгляді вказаної скарги ОСОБА_3 прокурор вищого рівня мав прийняти одне з таких рішень: 1. про задоволення скарги та надання відповідному слідчому, прокурору обов,язкових для виконання вказівок щодо строків вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень. У цьому випадку прокурор вищого рівня у відповідному рішенні повинен зазначити, які процесуальні дії або процесуальній рішення має вчинити слідчий чи прокурор; встановити конкретні строки, в межах яких слідчий чи прокурор зобов,язаний вчинити ці дії або прийняти відповідне рішення. За результатами розгляду скарги може бути прийнято рішення про відмову у задоволенні скарги, якщо прокурором вищого рівня буде встановлено, що розумні строки не було порушено. Крім того, мають бути дотримані строки прийняття рішення прокурором вищого рівня у відповідності до вимог ст. 308 КПК України та надана відповідь особі, що звернулася зі скаргою.

За таких обставин слідчий суддя вважає, що скарга в цій частині є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.24, 220, 221, 283, 303, 304, 306, 307, 308 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність Генерального прокурора України у кримінальному провадженні номер 0000318, задовольнити частково.

Генеральному прокурора України, як прокурору вищого рівня у відповідності до вимог ст. 308 КПК України розглянути клопотання підозрюваного ОСОБА_3 та у відповідності до чинного законодавства прийняти рішення.

В задоволенні скарги ОСОБА_3 щодо зобов,язання Генерального прокурора України прийняти процесуальне рішення про закриття кримінального провадження номер 0000318 відносно ОСОБА_3 у зв,язку з відсутністю події і складу злочину, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя