Справа № 646/6070/16-к
№ провадження 1-в/646/1097/2016
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27.07.16 року Червонозаводський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду подання начальника установи начальника арештного дому Диканівської виправної колонії в Харківській області (№ 12) полковника внутрішньої служби ОСОБА_3 відносно засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Карлівка Полтавської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, ранівше засудженого за вироком Машівського районного суду Полтавської області за ст. ст. 81 ч. 4, 89 ч. 1 КК України ( в редакції 1960 року) до 5 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна із застосуваннем ст. 45 КК України (в редакції 1960року) на 3 роки,

В с т а н о в и в :
ОСОБА_4 засуджений вироком апеляційного суду Харківської області від 27 вересня 2011 року за ч. 2 ст. 286 КК України до 6 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано покарання за вироком Машівського районного суду Полтавської області від 21 вересня 1999 року та у вигляді 2 років позбавлення волы з конфіскацією 1/2 частини належного йому майна та остаточно призначено покарання у вигляді 7 років позбавлення волі с позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки, з конфіскацією 1/ 2 частини належного йому майна.

26 травня 2016 року начальник установи начальник арештного дому Диканівської виправної колонії в Харківській області (№ 12) полковника внутрішньої служби ОСОБА_3 звернувся до суду з поданням, в якому просить привести вирок від 21.09.1999 року у відповідність до Кримінального кодексу України в редакції 2001 року.

Прокурор в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, належним чином повідомлений про дату та місце судового засідання, про причину неявки суд не повідомив.

Суд, перевіривши матеріли справи та особової справи засудженого, суд вважає, що подання підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 74 КК України (в редакції 2001 року) особа, засуджена за діяння, караність якого усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Частиною 2 розділу 11 Прикінцевих та перехідних положень КК України (в редакції 2001 року) передбачено зниження відповідно до частини третьої статті 74 цього Кодексу мір покарання, призначених за Кримінальним кодексом України 1960 року, якщо вони перевищують санкції відповідних статей цього Кодексу до максимальних меж покарання, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з копії вироку Машівського районного суду Полтавської області від 21 вересня 1999 року ОСОБА_4 засуджений за ст. 81 ч. 4 КК України ( в редакції 1960 року) до 5 років позбавлення волі за вчинення таємного викрадення колективного майна крадіжки, вчиненої у великих розмірах, за попередньою змовою группою осіб.

За вчинення данного злочину Кримінальним кодексом України (в редакції 1960 року) було передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 15 років з конфіскацією майна.

Відповідно до Кримінального кодексу України (в редакції 2001 року) за вчинення таємного викрадення чужого майна крадіжки, за попередньою змовою группою осіб, вчиненої у великих розмірах, передбачено покарання за ч. 4 ст. 185 КК України від 5 до 8 років позбавлення волі.

Крім того, ОСОБА_4 засуджено за ст. 89 ч. 1 КК України до 1 року позбавлення волі за умисне пошкодження колективного майна до 1 року позбавлення волі.

За вчинення данного злочину Кримінальним кодексом України (в редакції 1960 року) було передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 1 року або виправні роботи на той же строк, або штраф від тридцяти до вісімдесяти мінімальних розмірів заробітної плати.

Відповідно до Кримінального кодексу України (в редакції 2001 року) за вчинення умисного знищення або пошкодження чужого майна, що заподіяло шкоду у великих розмірах, передбачено покарання за ч. 1 ст. 194 КК України у вигляді штрафу до п`ятидесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від ста двадцяти до двохсот сорока годин або виправні роботи на строк до двох років, або обмеження волі на строк до трьох років або позбавлення волі на той самий строк.

Відповідно до ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання: про відстрочку виконання вироку; про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання; про зміну невідбутої частини покарання більш м`яким; про звільнення від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років; про направлення для відбування покарання жінок, звільнених від відбування покарання внаслідок їх вагітності або наявності дітей віком до трьох років; про звільнення від покарання за хворобою; про застосування до засуджених примусового лікування та його припинення; про направлення звільненого від призначеного покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком; про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку; про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53, частини третьої статі 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 КК України; про застосування покарання за наявності кількох вироків; про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою, або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді; про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України; інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Пунктом 2 частини 2 статті 539 КПК України передбачено, що клопотання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10, 11, 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Тому суд вважає за необхідне привести покарання, призначене за вироком Машівського районного суду Полтавської області від 21.09.1999 року за ч. 4 ст. 81, ч.1 ст. 89 КК України (в редакції 1960 року) до Кримінального кодексу України ( в редакції 2001 року) та вважати, що ОСОБА_4 засужений за ч. 4 ст. 185 КК України за вчинення крадіжки у великих розмірах, за попередньою змовою группою осіб до 5 років позбавлення волі, та за ч. 1 ст. 194 КК України за пошкодження чужого майна до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 70 ч.1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 72, 537, 539, ч.5 розділу 11 Прикінцевих та перехідних положень КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Подання начальника установи начальника арештного дому Диканівської виправної колонії в Харківській області (№ 12) полковника внутрішньої служби ОСОБА_3 задовольнити.

Привести вирок Машівського районного суду Полтавської області від 21.09.1999 року відносно ОСОБА_4 , засудженого за ч. 4 ст. 81, ч. 1 ст. 89 КК України (в редакції 1960 року) у відповідність до Кримінального кодексу України ( в редакції 2001 року) та вважати, що ОСОБА_4 засужений за ч. 4 ст. 185 КК України за вчинення крадіжки у великих розмірах, за попередньою змовою группою осіб до 5 років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 194 КК України за пошкодження чужого майна до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 70 ч.1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_5 призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області через районний суд протягом семи днів з дня її проголошення.

Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1