Справа №295/3641/16-к
УХВАЛА
Іменем України

25.03.2016 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю слідчого ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

заявника ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши клопотання ОСОБА_6 про скасування арешту майна та додані до клопотання матеріали,
встановив:
Заявник ОСОБА_6 звернулась до слідчого судді із указаним клопотанням, в якому послалась на те, що ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_8 від 05.02.2016 було накладено арешт на банківський рахунок фізичної особи-підприємця (далі ФОП) ОСОБА_9 ( НОМЕР_1 ) у ПУАТ «Фідобанк» (МФО 300175) № НОМЕР_2 (українська гривня). Заявник вважає дану ухвалу необґрунтованою та прийнятою на підставі не діючої на той час редакції частини 1 та 3 статті 170 КПК України. За словами ОСОБА_6 , ФОП ОСОБА_9 видав на її ім`я довіреність на вчинення від його імені правочинів з питань розпорядження будь-якими рахунками в усіх без обмежень банках та їх відділеннях, розташованих на території України.

ОСОБА_6 у клопотанні звертає увагу, що у відповідності до частини 2 статті 170 КПК України, ОСОБА_9 не може бути підозрюваною, обвинуваченою чи засудженою особою, а лише третьою особою. Безготівкові кошти, які знаходяться на поточному рахунку ФОП ОСОБА_9 та на які було накладено арешт, надійшли на рахунок ОСОБА_9 з поточних рахунків ФОП, які не є підозрюваними чи обвинуваченими в кримінальному провадженні №0000237, внесеному до ЄРДР за ч.3 ст.212 Кримінального кодексу України, та не мають жодного відношення до предмету розслідування вищеназваного кримінального провадження.

Окрім цього, заявник зазначає у своєму клопотанні, що СУ ФР ГУ ДФС у Житомирській області, звертаючись з клопотаннями у вказаному кримінальному провадженні, надало суду завідомо неправдиві відомості про обставини злочину, щодо якого проводиться досудове розслідування. Так, ОСОБА_9 , як фізична особа-підприємець обрав спрощену систему оподаткування та не являється платником податку на додану вартість, тому об`єктивно не може формувати для будь-кого податковий кредит з податку на додану вартість, а тому не зобов`язаний вести податковий облік та складати первинні бухгалтерські документи. Більше того, відносно ОСОБА_9 та заявника будь-яких обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, слідчим не встановлено, до ЄРДР не внесено та ні в клопотанні слідчого, ні в ухвалі слідчого судді не обґрунтовано, яким саме чином грошові кошти, що розміщені на банківському рахунку № НОМЕР_2 , відкритому ФОП ОСОБА_9 у ПУАТ «Фідобанк», є засобом до вчинення злочину.

За словами ОСОБА_6 , в клопотанні слідчого не містилось обґрунтування необхідності розгляду клопотання про арешт майна за відсутності власника майна, у зв`язку із чим розгляд клопотання було проведено з порушенням права власника майна (його представника) на захист. На підставі викладеного у клопотанні просить слідчого суддю скасувати арешт майна ФОП ОСОБА_9 , накладеного на поточний рахунок № НОМЕР_2 у ПУАО «Фідобанк» (МФО 300175).

У судовому засіданні гр. ОСОБА_6 та її представник адвокат ОСОБА_7 підтримали вимоги клопотання з підстав у ньому викладених, просили його задовольнити.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання. Окрім цього прокурором було подане письмове клопотання про залишення клопотання ОСОБА_6 без розгляду, повернення їй матеріалів клопотання та закриття провадження у справі.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення заявника, адвоката, прокурора та слідчого, ознайомившись із змістом клопотання про скасування арешту майна та доданими до нього матеріалами, приходить до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що СУ ФР ГУ ДФС у Житомирській області здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження №0000237 від 07.12.2015 року за фактом умисного ухилення від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, що призвело до фактичного ненадходження до бюджетів чи державних цільових фондів коштів в особливо великих розмірах, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.
При цьому предметом злочину, передбаченого статтею 212 КК України, є саме грошові кошти, які підлягають сплаті як податки і збори (обов`язкові платежі), що входять в систему оподаткування і введені у встановленому законом порядку.

В судовому засіданні також встановлено, що ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_8 від 05.02.2016 року у справі №295/2027/16-к накладено арешт на арешт та заборонено відчужувати кошти з банківського рахунку, відкритого ФОП ОСОБА_9 (ІПН НОМЕР_1 ) у ПУАТ "ФIДОБАНК" (300175), а саме: №НОМЕР_2 (українська гривня) в частині видаткових операцій, крім обов`язкових платежів до бюджету та для виплати заробітної плати.

Провадження за апеляційною скаргою на вказану ухвалу слідчого судді було закрите, а апеляційна скарга повернута ОСОБА_6 ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 14 березня 2016 року. При цьому суд апеляційної інстанції у своїй ухвалі послався на те, що доводи ОСОБА_6 , що відповідно до ст.ст. 395-398 ЦК України вона як володілець майна вона має право на його захист, оскільки 12 жовтня 2015 року ФОП ОСОБА_9 видав на її ім`я довіреність на вчинення від його імені правочинів з питань розпорядження будь-якими рахунками у всіх без обмеження банках та їх відділеннях розташованих на території України є безпідставними, оскільки суперечать цим нормам ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Аналіз статті 174 КПК України свідчить про те, що із клопотанням про скасування арешту майна повністю або частково можуть звернутись, зокрема власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна.

Статтею 395 ЦК України передбачені види речових прав на чуже майно, одним з яких є право володіння.

При цьому згідно з ст. 398 ЦК України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Стаття 317 ЦК України зазначає, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Таким чином, право володіння є однією із правомочностей власника, під яким слід розуміти передбачену нормами права можливість власника фізично панувати над річчю чи іншим чином утримувати її у сфері власних господарських потреб.

До інших правомочностей власника належать право користування та право розпорядження. Останнє передбачає юридично закріплену можливість власника самостійно вирішувати юридичну і фактичну долю майна шляхом його відчуження іншим особам, зміни його стану чи призначення тощо.

Як вбачається із наявної в матеріалах клопотання копії довіреності від 12.10.2015, ФОП ОСОБА_9 уповноважив гр. ОСОБА_6 бути його представником в усіх без обмежень банках та їх відділеннях, розташованих на території України, з питань саме розпорядження (не володіння, користування) будь-якими рахунками (поточними, депозитними, ощадними рахунками, в тому числі відкритих у гривнях, євро та доларах США), що відкриті або будуть відкриті в майбутньому, на ім`я ОСОБА_9 , як фізичної особи-підприємця, у будь-яких банківських установах України.
Таким чином слідчий суддя пристає на позицію суду апеляційної інстанції щодо того, що ФОП ОСОБА_9 уповноважив гр. ОСОБА_6 бути його представником для чого надав перелік прав щодо питань розпорядження рахунками у банківських установах України. Іншими повноваженнями гр. ОСОБА_6 довіритель не наділяв, а відтак заявник не має права вимагати скасувати арешт майна, так як не є його володільцем згідно ч. 1 ст. 174 КПК України.
Згідно ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
З огляду на положення статтей КПК України, загальних засад кримінального провадження, до яких серед іншого належить забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, слідчий суддя вважає за можливе відмовити в задоволенні клопотання прокурора про закриття провадження у справі та повернення матеріалів клопотання заявнику, відмовивши при цьому у задоволенні клопотання гр. ОСОБА_6 про скасування арешту майна по суті.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 7, 9, 174 КПК України, слідчий суддя,
ухвалив:
В задоволенні клопотання прокурора про закриття провадження та повернення клопотання відмовити.

В задоволенні клопотання ОСОБА_6 про скасування арешту майна відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1