АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер справи: 660/1046/15-к
Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/791/370/16 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 296 КК України
У Х В А Л А
іменем України
04 квітня 2016 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження № 0000616 за апеляційними скаргами прокурора Нововоронцовського відділу Бериславської місцевої прокуратури Херсонської області, обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на вирок Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 02 лютого 2016 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нововоскресенське Нововоронцовського району Херсонської області, громадянина України, що зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості;
засуджено: за ч.2 ст.296 КК України на 2 роки обмеження волі.
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Нововоскресенське Нововоронцовського району Херсонської області, громадянина України, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості;
засуджено: за ч.2 ст.296 КК України на 2 роки обмеження волі.
Вирішено питання про речові докази.
в с т а н о в и л а:
Вироком суду ОСОБА_8 , ОСОБА_9 визнано винними та засуджено за те, що вони 01.10.2015 року, близько 23:30 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в громадському місці, поряд із домоволодінням АДРЕСА_3 , умисно, безпричинно, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, проявляючи особливу зухвалість, використавши малозначний привід, з метою заподіяння ОСОБА_10 та ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, ОСОБА_8 наніс один удар кулаком в область обличчя потерпілому ОСОБА_10 , і продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, разом із ОСОБА_9 за допомогою дерев`яних палиць, які під час бійки вирвали із паркану домоволодіння АДРЕСА_3 , почали наносити ОСОБА_10 удари в різні частини тіла, після чого ОСОБА_11 втік до будинку, а ОСОБА_10 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді крововиливів в області задньої поверхні грудної клітки справа 6-ти саден в поперечній та біляхребетної області справа, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Потім ОСОБА_10 також втік до будинку, а ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , продовжуючи далі реалізацію свого злочинного умислу, діючи спільно та узгоджено, за допомогою каміння, яке підібрали там же, почали кидати їх по моторолеру марки «Viper Active», що належить ОСОБА_11 , який стояв поряд із домоволодінням АДРЕСА_3 .

У поданих на вирок апеляційних скаргах:

- обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , не оспорюючи доведеність своєї вини та правильність кваліфікації їх дій, водночас посилаються на незаконність та необґрунтованість вироку суду першої інстанції з підстав незастосування кримінального закону, який мав би бути застосований, порушення кримінального процесуального закону, невідповідності призначеного судом покарання ступені тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених внаслідок суворості. Вважають, що суд не повністю дослідив дані про їх особи, характер та мотиви скоєного кримінального правопорушення. Зазначають, що приводом для бійки з потерпілими було з`ясування їх відносин з дівчатами в нічний час. Всі удари потерпілим наносили руками, а не палицею. Судом не досліджувався факт нанесення потерпілими ударів та спричинення тілесних ушкоджень обвинуваченим, не розмежовано дії кожного з обвинувачених, скільки ударів отримав кожний потерпілий. Також не враховано, що у потерпілого ОСОБА_11 об`єктивних ознак тілесних ушкоджень, не встановлено. При призначенні покарання суд не достатньо дослідив всі наявні пом`якшуючі обставини, а саме: повне визнання вини, позитивні характеристики, перше притягнення до кримінальної відповідальності, які свідчать про можливість їх виправлення без ізоляції від суспільства з обранням покарання із застосуванням ст. 75 КК України. Просять скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 та ОСОБА_8 за ч.2 ст. 296 КК України покарання у виді одного року обмеження волі та з застосуванням ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік;
- прокурор, не оспорюючи доведеність вини, кваліфікацію дій обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , вважає, що вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання є незаконним у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступені тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених внаслідок м`якості. Вважає, що при призначенні покарання обвинуваченим суд фактично не врахував характер і ступінь тяжкості кримінального правопорушення, дії яких посягають на основні принципи суспільної моралі. Просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 , ОСОБА_9 за ч.2 ст. 296 КК України покарання у виді 4 років обмеження волі.

Заслухавши доповідача, доводи обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та їх захисника, які підтримали апеляційні вимоги, наведені обвинуваченими в апеляційних скаргах, просили їх задовольнити, заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, думку прокурора про задоволення апеляційної скарги прокурора, просив апеляційні скарги обвинувачених залишити без задоволення, доводи потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які підтримали апеляційну скаргу прокурора та заперечували проти задоволення апеляційних скарг обвинувачених, в дебатах сторони залишилися на своїх попередніх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до наступного.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні злочину, за який вони засуджені, за встановлених і викладених у вироку обставин, обґрунтовані дослідженими під час судового розгляду доказами, яким дано належну оцінку, і відповідають фактичним обставинам провадження, і ці висновки суду в апеляційних скаргах обвинуваченими та прокурором не оспорюються.

Зі змісту апеляційних скарг обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 випливає, що вони визнають себе винними у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України, але не погоджуються з вироком суду в частині призначення покарання через його суворість.

Доводи обвинувачених про неповне дослідження судом даних про їх особи, характер та мотиви скоєного кримінального правопорушення, слід визнати непереконливими.

Як убачається з матеріалів провадження, докази, на підтвердження винуватості ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого злочину, були предметом безпосереднього дослідження суду, і вони в апеляційних скаргах обвинуваченими фактично не оспорюються.

Так, обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в судому засіданні, не визнаючи себе винними у вчиненні хуліганських дій, не заперечували той факт, що вони, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, дізналися, де перебувають ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , яких вони раніше не знали, і вирішили побити останніх за те, що ті чіплялися до їх знайомої ОСОБА_12 . Коли прийшли до будинку, викликали потерпілих і між ними відбулася бійка. ОСОБА_9 визнав, що наносив удари кулаком одному з потерпілих. Показали, що вони до лікаря за медичною допомогою не зверталися. Стверджували, що першими бійку з потерпілими не починали.

Ці заперечення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 проти звинувачення у вчиненні хуліганських дій групою осіб були предметом перевірки у судовому засіданні і спростовуються детально наведеними у вироку доказами.

Потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_10 показали, що вони домовилися про зустріч з ОСОБА_12 та її подругою, приїхали на моторолері до села до будинку родича ОСОБА_10 ОСОБА_13 , де чекали дзвінка дівчат. Коли вони вийшли з двору на зустріч дівчатам, до них одразу підійшло двоє хлопців (обвинувачені), які збили їх з ніг та почали бити, в тому числі палками. Спочатку ОСОБА_14 , а потім ОСОБА_10 забігли до будинку, де сховалися. Потім обвинувачені почали вибивати двері, розбили лампочку. Через деякий час зателефонувала хтось з дівчат і повідомила, що біля двору горить моторолер ОСОБА_15 .

Зазначені показання потерпілих підтверджуються іншими доказами

Свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_17 показали, що під час їх зустрічі брати ОСОБА_18 - ОСОБА_19 і ОСОБА_20 вживали алкогольні напої, які потім вирішили розібратися з хлопцями (потерпілими), які телефонували ОСОБА_21 .. Коли ОСОБА_18 - ОСОБА_19 і ОСОБА_20 підійшли до будинку, ОСОБА_22 викликала потерпілих на вулицю, де почалася бійка між обвинуваченими та потерпілими ( ОСОБА_10 і ОСОБА_23 ). Потім останні забігли у будинок, а брати ОСОБА_18 - ОСОБА_19 і ОСОБА_20 бігали по двору і щось викрикували. Під час бійки хтось кидав каміння та палки у моторолер. Свідки бачили, що горів моторолер, хто його підпалив не бачили.

Свідок ОСОБА_16 показала, що з приводу чіпляння до неї потерпілих до правоохоронних органів не зверталася.

Свідок ОСОБА_24 показав, що ніччю йому зателефонував син ОСОБА_14 і повідомив, що його побили у селі. Коли він приїхав, то побачив у сина розірваний одяг та згорілий моторолер. В цей же час бачив ОСОБА_25 , на якому не було видно тілесних ушкоджень.

Свідки ОСОБА_26 , ОСОБА_27 показали, що ОСОБА_14 та ОСОБА_28 приїхали до них у гості. Вони повідомили, що чекають дзвінка від дівчат про зустріч. Через деякий час потерпілі вийшли на вулицю. Потім забіг ОСОБА_14 , який розповів, що на вулиці б`ють його брата ОСОБА_29 . Він (свідок ОСОБА_30 ) вийшов на вулицю і побачив братів ОСОБА_18 ОСОБА_20 і ОСОБА_19 , які почали погрожувати йому, а потім почали зламувати двері, ворота, калитку, шифер. Коли він і ОСОБА_28 зайшли до будинку, ОСОБА_31 зламав вхідні двері, палкою розбив лампочку. У ОСОБА_10 були сліди побиття, одяг був розірваний. Потерпілі ОСОБА_14 і ОСОБА_10 їм (свідкам) розповіли, що вони домовилися про зустріч з дівчатами, а коли вишли з двору на вулицю, їх побили двоє хлопців. Свідки також показали, що на вулиці горів моторолер, хто його підпалив не бачили.

З висновку судово-медичної експертизи випливає, що потерпілому ОСОБА_10 , за вказаних ним обставин, заподіяні тілесні ушкодження у виді крововиливів в області задньої поверхні грудної клітки справа 6-ти саден в поперечній та біляхребетної області справа, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
(а.п.70)

Висновки цієї експертизи узгоджуються з показаннями потерпілого щодо локалізації і механізму утворення у нього тілесних ушкоджень.

Наведеними вище доказами спростовуються твердження обвинувачених про відсутність в їх діях хуліганського мотиву, а також про те, що потерпілі першими почали бійку та спричинили їм тілесні ушкодження, оскільки вони не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду. Крім того, самі обвинувачені показали, що вони до лікаря за медичною допомогою з приводу отримання тілесних ушкоджень не зверталися.

Аналіз наведених доказів переконливо свідчить про те, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в громадському місці, з хуліганських мотивів та спонукань, прагнучи протиставити себе суспільству, виявили свою п`яну зухвалість, показали свою грубу силу, зневагу до оточуючих, вчинили групою осіб хуліганські дії стосовно потерпілих ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , під час яких побили ОСОБА_10 , заподіяв йому легкі тілесні ушкодження, та кидали каміння по моторолеру, що належить ОСОБА_11 .

Відповідно до встановлених фактичних обставин справи вчиненого злочину та доведеності вини ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , суд першої інстанції правильно кваліфікував їх дії за ч.2 ст. 296 КК України, і ці висновки суду обвинуваченими не оспорюються, що випливає зі змісту їх апеляційних скарг.

У зв`язку з чим, посилання обвинувачених на відсутність розмежування їхніх злочинних дій, слід визнати надуманими та такими, що суперечать їхній позиції захисту, викладених в апеляційних скаргах, де вони зазначають про визнання ними вини повності у вчиненні інкримінованого злочину, що може бути визнано судом як обставина, що пом`якшує покарання.

Необґрунтованими є доводи обвинувачених про неповноту судового розгляду, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається, що у ході досудового розслідування та судового розгляду справи були встановлені та досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого рішення, перевірялася позиція захисту шляхом дослідження доказів, наданих стороною обвинувачення, яким дано належну оцінку у вироку.

Крім того, після закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами, клопотань щодо необхідності з`ясування інших невстановлених досудовим розслідуванням обставин учинення злочину, а також про доповнення судового розгляду сторона захисту не заявляла.

Порушень кримінального процесуального закону під час установлення фактичних обставин учинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинувачених та на кваліфікацію їх дій, перевіркою матеріалів справи не виявлено.

Що стосується доводів обвинувачених про суворість призначеного покарання, а також прокурора про м`якість призначеного покарання, то колегія суддів вважає їх безпідставними.

Призначаючи ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вид та міру покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, дані про їх особи, що вони за місцем проживання характеризується позитивно, є такими, що не мають судимості, на які є посилання обвинувачених в апеляційних скаргах, обставину, що обтяжує покарання, вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, і з урахуванням цих обставин, суд обґрунтовано обрав їм покарання у виді обмеження волі в мінімальних межах санкції статті кримінального закону, яке за своїм видом та розміром, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів.

Тому підстав вважати, що призначене покарання є несправедливим як через його суворість, так і м`якість, як про це стверджують обвинувачені та прокурор відповідно, немає.

Водночас обставини, на які посилаються обвинувачені в апеляційних скаргах, як такі, що дають підстави для призначення їм покарання з застосуванням ст. 75 КК України, зокрема: повне визнання вини, позитивні характеристики, то вони у даному випадку під час апеляційного розгляду не можуть бути підставами для пом`якшення, оскільки судом з урахуванням тяжкості злочину, вчиненого обвинуваченими у стані алкогольного сп`яніння, його наслідків, даних про особи винних, які постійно ніде не працюють, не одружені, утриманців не мають, ОСОБА_8 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічного злочину, призначено ОСОБА_8 та ОСОБА_9 мінімальне покарання у межах санкції ч.2 ст. 296 КК України.

З огляду на викладене, підстав для пом`якшення покарання обвинуваченим із застосуванням ст. 75 КК України, та зміни вироку в цій частині, як про це ставиться ними питання в апеляційних скаргах, а також для призначення більш суворого покарання, як про це ставить питання прокурор в апеляційній скарзі, колегія суддів не знаходить.

Даних, які б свідчили про те, що у провадженні неправильно застосовано кримінальний закон чи допущено істотні порушення кримінального процесуального закону, які можуть бути підставами для скасування чи зміни вироку, колегією суддів не встановлено, а тому підстави для задоволення апеляційних скарг обвинувачених та прокурора відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги прокурора, обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 - залишити без задоволення, а вирок Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 02 лютого 2016 року щодо них - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_4
Згідно з оригіналом
Копія ухвали оформлена 04 квітня 2016 року
Ухвала набрала законної сили 04 квітня 2016 року

Суддя Апеляційного суду
Херсонської області ОСОБА_2