АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/1172/16 Справа № 205/5417/16-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 липня 2016 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 липня 2016 року було задоволено клопотання слідчого СВ Ленінського ВП ДВП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , про накладення арешту на майно, а саме на квартиру розташовану за адресою АДРЕСА_1 .
Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що 11.07.2016 року до Ленінського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшли матеріали співробітників Ленінського ВП про те, що невстановлена особа шахрайським шляхом заволоділа майном, належним ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що завдало матеріальну шкоду у великих розмірах.

Згідно протоколу допиту в якості потерпілої ОСОБА_10 , вона є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , згідно договору дарування квартири, що посвідчено 02.08.2005 року приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_11 , зареєстрованого в реєстрі за №5607, право власності за яким зареєстроване 31.08.2005 Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічних інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради. Також потерпіла вказала, що по даній квартирі ніяких нотаріальних дій не проводила.

Однак згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна встановлено, що власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , з 10 травня 2016 року, на підставі договору купівлі-продажу, №821, видавник: приватний нотаріус Дніпропетровського міського округу - ОСОБА_12 , - визнано власником ОСОБА_8 .

Продавцем вищевказаної квартири виступає ОСОБА_13 , який на підставі довіреності діє від імені та в інтересах ОСОБА_10 , посвідченої 23.04.2016 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського округу ОСОБА_14 , зареєстровано в реєстрі № 964. Тому враховуючи те, що в даному кримінальному провадженні може бути заявлено цивільний позов на відшкодування завданої потерпілому шкоди і на даний час існують об`єктивні ризики того, що зазначена вище автомобільна стоянка як спірне майно, яке є предметом кримінального правопорушення, може бути відчужена повторно на користь третіх осіб, слідчий суддя прийшов до висновку про накладення арешту на вказане майно.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою клопотання слідчого залишити без задоволення.
В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги, адвокат зазначає, що ухвала слідчого судді є, на її думку, незаконною, винесеною з порушенням норм процесуального права, а також такою, що підлягає скасуванню, оскільки вказана ухвала не містить жодного посилання на номер кримінального провадження, дату внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, а також статей КК України, за якими кваліфіковано кримінальне правопорушення. Крім того зазначає, що ухвала слідчого судді не містить відомостей стосовно процесуального керівника з яким погоджено клопотання про арешт майна. Також адвокат звертає увагу, що договір купівлі продажу вказаної квартири, посвідчений приватним нотаріусом і станом на сьогодні не визнано не дійсним. Отже на думку апелянта, вказана квартира належить на законних підставах ОСОБА_8 .
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, вислухавши пояснення адвоката ОСОБА_7 , яка підтримала апеляцію в повному обсязі і просила її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав рішення слідчого судді законним та обґрунтованим та просив ухвалу про накладення арешту залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши та перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, думку осіб в судовому засіданні, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів скарги вбачається, що скаржниця ОСОБА_8 не була присутньою у суді першої інстанції при розгляді клопотання слідчого і лише 22.09.2016 року її представник отримала копію ухвали слідчого судді від 14 липня 2016 року. Апеляційну скаргу вона подала 27.09.2016 року. За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що строки оскарження судового рішення апелянтом не порушені. У відповідності до ст. 395 КПК України, - апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвалу слідчого судді - протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Апеляційним переглядом встановлено, що 13 липня 2016 року слідчий СВ Ленінського ВП ГУНП у Дніпропетровській області звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із клопотанням про накладення арешту на майно за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0003096 від 11.07.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

У клопотанні слідчий вказав на те, що до Ленінського ВП надійшли матеріали, що невстановлена особа шахрайським шляхом заволоділа майном, належним ОСОБА_10 , що завдало шкоду у великих розмірах. Тому слідчий вважав за необхідне накласти арешт на майно у даному кримінальному провадженні.

В ухвалі слідчого судді вказано на те, що клопотання слідчого є обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню, оскільки дані, викладені у матеріалах дають підстави для висновку, що з метою забезпечення цивільного позову, накладання арешту на майно є необхідним.

З вказаним висновком колегія суддів не може погодитись, оскільки слідчий суддя не звернув увагу, що в порушення вимог ст. 214 КПК України, відомості стосовно конкретної особи до ЄРДР не внесено, а попередньої кваліфікації таким діям не дано.

Колегія суддів зазначає, що у відповідності до ч. 2 ст. 214 КПК України, - досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Крім цього колегія суддів зауважує, що відповідно до ст. 170 КПК України, - арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Також арешт може бути накладеним на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову. Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

На вказані вимоги Закону ні слідчий, ні слідчий суддя не звернув належної уваги. Також не звернуто уваги і на те, що відповідно до ст. 171 КПК України із клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням із прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

У клопотанні цивільного позивача, слідчого, прокурора про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, іншої особи для забезпечення цивільного позову повинно бути зазначено:

1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову, повинна бути співмірною із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Перевіривши надані матеріали за клопотанням слідчого, колегія суддів вважає, що як слідчим, так і слідчим суддею не були дотримані вказані вимоги ст. ст. 170, 171, 173, 214 КПК України при його внесенні та судовому розгляді.

При цьому колегія суддів зазначає, що у кримінальному провадженні, яке 11.07.2016 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003096 про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч. 3 ст. 190 КК України, ОСОБА_8 не є підозрюваною, обвинуваченою або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Погоджуючи клопотання слідчого, прокурор не врахував те, що у ньому не міститься посилання на докази факту завдання шкоди і розміру шкоди ОСОБА_8 , що свідчить про не дотримання слідчим і прокурором вимог ст. 171 КПК України.

Що стосується ОСОБА_8 , то зокрема не з`ясовано в чому саме полягає характер її неправомірних дій та не з`ясовано до яких наслідків призвели її дії.

В зв`язку з цим, колегія суддів вважає за необхідне повернути прокурору матеріали провадження для належного виконання вимог ст. 171 КПК України.

Відповідно до ст. ст. 409 - 410 КПК України, - неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, тягнуть скасування судового рішення.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що ні слідчим, ні слідчим суддею не були дотримані вимоги кримінального процесуального закону при прийнятті рішення, в зв`язку з чим ухвалу слідчого судді не можна визнати законною.

У зв`язку з цим апеляційна скарга, адвоката ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 липня 2016 року про накладення арешту на майно скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого СВ Ленінського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області та накласти арешт шляхом заборони відчуження та розпорядження квартирою, що розташована за адресою АДРЕСА_1 .
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді апеляційного суду: