Справа № 729/890/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/572/2016
Категорія - ст.307ч.2КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 червня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000181 від 06 травня 2015 року за апеляційною скаргою заступника прокурора Чернігівської області на вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 17 серпня 2015 року, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бобровиця, Чернігівської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, працюючого механізатором, одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 , -

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307, ч.2 ст.185 КК України,

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника-адвоката ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 17 серпня 2015 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 307 КК України і призначити покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2( двох) років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 307 КК України, з застосуванням ст. 69 КК України у виді 5 ( п`яти ) років позбавлення волі без конфіскації майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 5 ( п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю в 3( три) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п. 3-4 ч. 1 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_6 такі обов`язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Стягнуто з ОСОБА_6 і/н НОМЕР_1 на користь держави за проведення експертиз 1292( одну тисячу двісті дев`яносто дві) гривні 62 коп.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 11червня 2015 року близько 16 години в м. Бобровиця по вул. Незалежності з метою збуту придбав у невстановленої слідством особи (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) порошкоподібну речовину вагою 0,064 гр., яка містить в собі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено AB-PINACA-CHM, який зберігав при собі і в цей же день близько 16 години 30 хвилин збув за 250 грн. ОСОБА_9 11 червня 2015 року в м. Бобровиця по вул. Червонопартизанській під час особистого огляду в останнього працівниками міліції був виявлений згорток з порошкоподібною речовиною, вагою 0,064 гр., яка згідно висновку експерта № 808(х) від 26 червня 2015 року містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб обіг якого заборонено AB-PINACA-CHM, відсотковий вміст якого становить 92,00%.

ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , попередньо домовившись про вчинення крадіжки 14 червня 2015 року близько 17 години прибули на територію поля ТОВ «Світанок», де таємно викрали пристрій причіпного трактора ХТЗ вартістю 4800 грн., дві металеві борони вартістю 1750 грн,, чим завдали товариству майнової шкоди на загальну суму 6550 грн. Викраденим розпорядились на власний розсуд.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Чернігівської області просить вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 17 серпня 2015 року щодо ОСОБА_6 скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 років позбавлення волі, за ч.2 ст.307 КК України у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна. На підставі ч.1 ст. 70 КК України остаточно призначити покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна.

Доводи апеляційної скарги прокурор обґрунтовує тим, що в порушення ч.3 ст.374 КПК України, суд своє рішення про звільнення від відбування призначеного ОСОБА_6 покарання не мотивував, а перелічив лише обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та характеризуючі дані. При призначенні покарання судом визнано обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 щире каяття, визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, тяжке захворювання його дружини та перебування на утриманні малолітньої дитини. Але фактично, на думку апелянта, у ОСОБА_6 наявне лише щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а інші обставини визнані судом пом`якшуючими безпідставно. Необґрунтовано суд визнав пом`якшуючою обставиною визнання вини ОСОБА_6 , що є складовою такої обставини, що пом`якшує покарання, як щире каяття. Також, апелянт зазначає, що суд першої інстанції в порушення п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року мотивував необхідність застосування ст.75 КК України одними і тими ж обставинами, які були підставою для застосування ст. 69 КК України, тому суд безпідставно звільнив обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання з іспитовим строком.

В запереченні на апеляційну скаргу адвокат-захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просить вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 17 серпня 2015 року залишити без змін.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, яка просила скасувати вирок в зв`язку з м`якістю призначеного покарання, думку захисника та обвинуваченого, які просили апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю, а учасники судового розгляду не заперечували, суд першої інстанції обмежився допитом ОСОБА_6 та обґрунтовано визнав недоцільним досліджувати зібрані органом досудового розслідування докази. При визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, встановленню порядку їх дослідження та роз`ясненні при цьому прав обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, судом першої інстанції вимоги ч.3 ст. 349 КПК України порушені не були. Тому, апеляційним судом висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи не перевіряються.

Що стосується доводів апеляційної скарги про м`якість призначеного ОСОБА_6 покарання, то колегія суддів вважає, що як в суді першої інстанції так і в судовому засіданні апеляційного суду не було встановлено обставин, які б свідчили про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції його від суспільства.

Так, в ході досудового та судового слідства було встановлено, що обвинувачений повністю визнав свою вину у скоєних кримінальних правопорушеннях, правдиво пояснив про обставини скоєння правопорушень, щиро розкаявся і активно сприяв розкриттю злочинів. Прокурор в своїй апеляційній скарзі не заперечував даних обставин.

Крім того по епізоду збуту наркотичних засобів, було встановлено, що саме ОСОБА_9 запропонував ОСОБА_6 допомогти йому придбати наркотичні засоби, за що обвинувачений в якості винагороди отримав 50 грн. А в подальшому ОСОБА_9 був затриманий працівниками міліції з наркотичними засобами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, за необхідне при призначенні покарання врахування конкретних обставин справи і того що від дії обвинуваченого ніяких негативних наслідків не настало.

Що стосується крадіжки 14 червня 2015 року, то було встановлено, що все викрадене було повернуто /а. к. п. 90/ і ніяких претензій до обвинуваченого ТОВ «Світанок» немає.

Згідно ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, встановлених санкцією статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Що стосується призначеного судом першої інстанції покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , то слід зазначити, що суд призначив йому покарання, яке в повній мірі відповідає вимогам ст.65 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують покарання.

Разом з цим, зважаючи на обставини кримінального провадження, особу винного та наявність пом`якшуючих покарання обставин, його ставлення до вчинених ним діянь, судом першої інстанції, на переконання судової колегії, обґрунтовано зроблено висновок про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_6 без ізоляції його від суспільства із звільненням його від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.

Колегія суддів також вважає, суд обґрунтовано при призначенні покарання врахував стан здоров`я дружини обвинуваченого, повне визнання ним своєї вини, відношення потерпілого до скоєного обвинуваченим правопорушення, а також його щире каяття. Все це на думку колегії суддів є тими обставинами які свідчать про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

На думку колегії суддів місцевий суд обґрунтовано призначив обвинуваченому покарання за ч.2 ст. 307 КК України з застосуванням ст. 69 КК України. Так, відповідно до вимог ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленою санкції статті. Колегія суддів вважає, що при призначені покарання з застосуванням ст. 69 КК України необхідно врахувати, тяжкий стан здоров`я дружини обвинуваченого, збіг тяжких матеріальних витрат пов`язаних з перебуванням дружини обвинуваченого в онкологічному диспансері /а.к.п.55/, оскільки саме в цей час були скоєні кримінальні правопорушення, перебування на його утриманні малолітньої дитини, молодий вік обвинуваченого, а також конкретні обставини скоєння кримінальних правопорушень, а також його бездоганну поведінку після скоєння кримінальних правопорушень.

Як було встановлено в судовому засіданні апеляційного суду, за весь час після скоєння кримінальних правопорушень, обвинувачений характеризується тільки з позитивної сторони, працює, не скоїв ніяких протиправних правопорушень. Всі ці обставини на думку колегії суддів свідчать про намагання обвинуваченого вести законослухняний спосіб життя.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що відповідно до вимог ст. 439 КПК України, вказівки суду, який розглянув справу в касаційному порядку, є обов`язковими для суду апеляційної інстанції при новому розгляді.

Як вбачається з ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ /ВССУ/ від 14 квітня 2016 року касаційна скарга прокурора на м`якість призначеного ОСОБА_6 покарання задоволена частково, ухвала апеляційного суду скасована в зв`язку з порушенням апеляційним судом вимог ст.419 КПК України. За таких умов колегія суддів вважає, що ВССУ в ухвалі не ставить питання про безумовне скасування вироку суду в частині призначеного покарання.

На думку колегії суддів не можна погодитись з доводами апеляційної скарги в тій частині, що місцевий суд визнав низку обставин, як такі що пом`якшують покарання, а вони не передбачені законом. Як передбачає ч. 2 ст. 66 КК України при призначенні покарання суд може визнати такими, що пом`якшують покарання і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті. Тобто право визнання таких обставин належить саме суду, що і було зроблено місцевим судом.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 місцевий суд врахував вимоги які містяться в ч.2 ст. 65 КК України про те, що особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення.

Пленум Верховного Суду України в постанові №7 від 24 жовтня 2003 року, роз`яснюючи вимоги закону в п. 2 вказав, що суди повинні призначати покарання із врахуванням ступеня тяжкості, обставин злочину, його наслідків і даних про особу, при цьому судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що всі ці обставини місцевий суд обґрунтовано врахував, при призначені покарання обвинуваченому ОСОБА_6 .

Колегія суддів дослідивши дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, конкретні обставини справи, вважає, що місцевий суд прийшов до правильного висновку що виправлення обвинуваченого можливе і без його ізоляції від суспільства.

Таким чином, доводи апеляцій в тому, що призначене покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого є безпідставними.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Чернігівської області залишити без задоволення, а вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 17 серпня 2015 року відносно ОСОБА_6 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_11