СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 547/1028/16-к
Номер провадження 1-кс/547/112/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2016 рокусмт. Семенівка, Полтаська область

Слідчий суддя Семенівського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 Семенівського районного суду Полтавської області, клопотання заступника начальника СВ Семенівського відділення поліції ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Ярмаки, Миргородського району, Полтавська область; зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, працюючого сторожем Глобинської ЦРЛ, підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 186 КК України, кримінальне провадження внесено до ЄРДР за № 0000414 від 08.11.2016,
ВСТАНОВИВ:
10.11.2016 заступник начальника СВ Семенівського відділення поліції ГУНП в Полтавській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Хорольського відділу Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Семенівського районного суду Полтавської області із зазначеним клопотанням про застосування запобіжного заходу тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 на строк 60 днів.
Клопотання мотивовано пред`явленням 09.11.2016 ОСОБА_5 підозри у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 186 КК України, за такі діяння.
08.11.2016 приблизно о 13.30 год. ОСОБА_5 , спільно зі своєю донькою ОСОБА_7 та зятем ОСОБА_8 , з метою отримання боргу від ОСОБА_9 у сумі 4000 грн., який вона мала перед ОСОБА_8 , прибули до місця проживання останньої за адресою: АДРЕСА_2 , на автомобілі KIA CEED, чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 , який належить ОСОБА_7 (згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданий 05.05.2012 Семенівським ВРЕР ДАІ в Полтавській області).
Після цього, ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , маючи прямий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном в рахунок боргу, скориставшись довірою осіб, які перебували у будинку в той час, проникли до житла ОСОБА_9 , де погрожуючи застосуванням фізичною розправою та штовхаючи ОСОБА_10 , почали ходити по кімнатам будинку.
Продовжуючи свій злочинний умисел, дізнавшись, що ОСОБА_9 немає вдома та борг вона не поверне, ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, у присутності осіб, які перебували у будинку, відкрито заволодів газовою плитою марки «Kristal» на чотири комфорки, коричневого кольору, вартістю 1377 грн. (згідно висновку експерта з оцінки майна від 09.11.2016), шляхом від`єднання її від мережі, яку ОСОБА_5 допоміг ОСОБА_8 віднесли до багажнику автомобіля на якому приїхали. Після цього, ОСОБА_8 повернувся до будинку, де його дружина ОСОБА_7 вказала на наявність телевізора марки «Jinlipu», сірого кольору, вартістю 560 грн. (згідно висновку експерта з оцінки майна від 09.11.2016), яким ОСОБА_8 також відкрито заволодів, взявши у руки та відніс до салону вказаного вище автомобіля.
Внаслідок вчинення даного кримінального правопорушення ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 заподіяли ОСОБА_9 матеріальну шкоду (збитки) на загальну суму 1937 грн.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 186 КК України, про що останньому повідомлено про підозру.
Після цього, продовжуючи свою злочинну діяльність та чекаючи приїзду боржниці, 08.11.2016 приблизно 14.00 год. ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , маючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на викрадення ОСОБА_9 , після того, як побачили потерпілу, яка їхала на велосипеді по вул. Хорольська у смт. Семенівка, з метою отримання боргу від неї, вилізли із машини, та ОСОБА_5 почав відтягувати потерпілу від велосипеду та тягти до автомобіля, при цьому всі разом вимагали від ОСОБА_9 борг у розмірі 6000 грн. (4000 борг, 2000 відсотки), але відпустили потерпілу з метою сходити у будинок.
Потім, продовжуючи доведення свого злочинного наміру, коли ОСОБА_9 повернулась із будинку, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, застосувавши фізичну силу до потерпілої, затягли її на заднє пасажирське сидіння автомобіля KIA CEED, чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 , який належить ОСОБА_7 (згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданий 05.05.2012 Семенівським ВРЕР ДАІ в Полтавській області) та поїхали у напрямку смт. Градизьк, Глобинського району, Полтавської області.
Перебуваючи у вище зазначеному автомобілі, створивши перешкоди для вільного пересування та вибору місця перебування потерпілої, всупереч волі ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 з метою психічного впливу на ОСОБА_9 , продовжували погрожувати фізичною розправою останній, постійно вимагаючи віддати грошові кошти у сумі 6000 грн. (4000 борг, 2000 відсотки).
Цього ж дня, 08.11.2016 у вечірній час доби потерпіла ОСОБА_9 разом із ОСОБА_5 були виявлені у м. Глобине, Полтавської області.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у викраденні людини з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 146 КК України, про що останньому повідомлено про підозру.
Підставами для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного вказано на наявність таких ризиків як: пред`явлення ОСОБА_5 підозри у вчиненні злочину середньої тяжкості і тяжкого злочину, а тому виникають обґрунтовані підстави вважати, що останній може продовжувати свою злочинну діяльність, може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, а більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, підозрюваний може незаконно впливати на потерпілу і свідків шляхом подальших погроз або застосування сили з метою зміни ними показів, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, що свідчить про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу окрім як тримання під вартою з метою виконання покладених на підозрюваного обов`язків.
Вирішуючи питання щодо вказаного клопотання, у т.ч. вчинивши дії, передбачені ч. 4 ст. 193 КПК України, слідчий суддя встановив таке.
Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються (ч. 5 ст. 132 КПК України).
Слідчий ОСОБА_3 клопотання підтримав повністю, вказав, що підозра та клопотання щодо ОСОБА_5 складено ним на підставі доказів, отриманих на момент складення підозри і клопотання. Вважав, що доданими до клопотання доказами доведено обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 186 КК України.
Прокурор ОСОБА_4 вимоги клопотання підтримав повністю, вказав на обґрунтованість підозри щодо вчинення двох злочинів, вважав неможливим застосування більш м`якого запобіжного заходу, окрім як тримання під вартою, на неможливість визначення застави у разі задоволення клопотання про тримання підозрюваного під вартою, а якщо слідчий суддя вважатиме це доцільним покладався на його розсуд.
Підозрюваний ОСОБА_5 заперечував проти тримання його під вартою. Дав показання, що вирішив поїхати 08.11.2016 разом із своєю дочкою ОСОБА_7 , її чоловіком ОСОБА_8 до боржниці ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) для підтримки і допомоги. Він разом із ОСОБА_8 виносив газову плиту з будинку потерпілої, ОСОБА_5 сам виніс з будинку телевізор. Все склали у автомобіль. Підозрюваний знав від зятя, що ОСОБА_9 винна йому гроші, що плиту і телевізор забирають аби вона швидше повернула борг. Зять казав, що після повернення боргу віддасть плиту і телевізор потерпілій. Підозрюваний стверджував, що не затягував потерпілу у машину, не тиснув її за руки, не смикав за волосся, не погрожував употленням.
Захисник ОСОБА_6 вважав, що стосовно підозрюваного має бути застосовано особисте зобов`язання, слідчим і прокурором не доведено існування необхідних для тримання під вартою ризиків, ОСОБА_5 є пенсіонером, особою похилого віку, систематично потребує лікування, живе з дружиною у м. Глобине. Захисник вказав, що ОСОБА_9 була винна ОСОБА_8 4500,00 грн, про що є розписка. Підозрюваний самоправно вилучив газову плиту і телевізор разом із зятем, бажаючи взамін допомогти зятеві отримати від потерпілої борг. Причини конфлікту досудовим слідством не встановлено, немає доказів умислу потерпілого, відносини мають цивільно-правовий характер.
Допитана слідчим суддею потерпіла ОСОБА_9 дала показання, що дійсно придбала у ОСОБА_8 нові одяг і взуття на 4000,00 грн. Не змогла вчасно повернути борг, неодноразово обіцяла його повернути. Раніше купувала у нього одяг у борг. Місяці два тому вона віддала підозрюваному телевізор як заставу не повернутого раніше боргу, телевізор мали повернути як тільки вона віддасть гроші. Потерпіла очікувала, що підозрюваний приїде до неї за грішми, за 4000,00 грн, 12 листопада 2016 року. Гроші мала віддати 06 листопада 2016 року. 08 листопада 2016 року близько 14 год. 00 хв. їй зателефонували з дому і сказали, що ОСОБА_11 із жінкою і чоловіком похилого віку увірвалися до їх будинку, погрожують, вимагають повернути гроші, забрали телевізор і газову плиту, вимагали негайно телефонувати потерпілій щоб та привезла борг. Вона одразу поїхала додому, її перестріли ОСОБА_11 із дружиною і чоловіком похилого віку ( ОСОБА_5 ), погрожували їй, заштовхали у машину щоб поїхати за грішми: штовхав ОСОБА_8 , а із салону тягнув за руку ОСОБА_5 . ОСОБА_12 .Брага казав, що везе її у Гридизьк "покупати", а ОСОБА_5 що втопить її, він міцно стискав їй руку, від чого їй було дуже боляче, потім були синці, смикав за волосся. Підтвердила, що давала ОСОБА_8 розписку про борг 4500,00 грн. ОСОБА_5 весь час погрожував дістати щось металеве, звук якого було чути із клітчастої сумки, що була біля нього.
Свідок ОСОБА_13 дала показання, що 08.11.2016 була дома, у двері постукали і назвались працівниками обленерго. Їм відкрила бабуся, у будинок увірвалися двоє чоловіків і жінка, кричали, вимагали негайно викликати додому потерпілу, вимагали віддати 6000,00 грн, забрали телевізор і газову плиту у свою машину, штовхалися, погрожували побити її та тих, хто був у будинку. О.В.Задворна чула, як мати (потерпіла) кричала, коли її заштовхували у машину. Це вона зрозуміла з крику.
ОСОБА_5 затримано 08.11.2016 о 22 год. 02 хв. як підозрюваного, про підозру у вчиненні ним злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 186 КК України, повідомлено 09.11.2016, допитано як підозрюваного 09.11.2016. на що вказують відповідні протоколи.
З протоколу огляду місця події від 08.11.2016 вбачається, що у будинку по АДРЕСА_2 , виявлено та вилучено три сліди пальців рук на трьох лепких стрічках, а також зафіксовано факт відсутності газової плити та телевізору, якими заволоділи ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 .
Згідно даних протоколу огляду від 08.11.2016 в автомобілі KIA CEED, чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , виявлено та вилучено у багажнику газову плиту марки «Kristal» на чотири комфорки, коричневого кольору, у салоні телевізор марки «Jinlipu», сірого кольору та волосся людини. Вказані речі визнано речовими доказами. Телевізор і газова плита повернуті потерпілій.
Відповідно до розписки ОСОБА_9 від 08.04.2016 вона позичила у особи на ім`я ОСОБА_11 4500,00 грн, які має повернути 08.08.2016. Кошти не повернуто.
Висновком експерта № 235 від 09.11.2016 встановлено, що у потерпілої ОСОБА_9 на внутрішній поверхні нижньої третини лівого плеча виявлені тілесні ушкодження у вигляді трьох синців багрово синюшного кольору округлої форми, розмірами: 2,4х1,8 см, 1,6х1,1 см, та 1,3х0,8 см, та лівого передпліччя синець, розміром 0,8х0,5 см, які утворилися внаслідок здавлювання пальцями кистей рук і могли утворитися, як вказує підекспертна та кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.
З протоколів допитів потерпілої ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_10 вбачається, що ОСОБА_8 разом з двома іншими особами зайшли у будинок потерпілої, погрожували особам, які там були. Силоміць забрали звідти газову плиту і телевізор, щоб потерпіла віддала гроші, тоді повернуть все.
ОСОБА_5 є пенсіонером, отримує пенсію, є особою похилого віку, проживає разом із дружиною 1960 р.н. у АДРЕСА_1 .
Санкція ч. 2 ст. 146 КК України передбачає покарання у виді обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.
Санкція ч. 3 ст. 186 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років.
За змістом ст. 131 КПК України запобіжні заходи є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. Частиною третьою статті 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Відповідно до п. 175 рішення у справі "Нечипорук і Йонкало проти України" від 21.04.2011 "обгрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.
Відповідно до Рішень Європейського суду з прав людини у справах "Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства" від 30 серпня 1990 року, "Мюррей Об`єднаного Королівства" від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. І такі докази мають бути досить переконливими, щоб суддя на підставі їх розумної оцінки міг визнати причетність особи до вчинення злочину вірогідною.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.
Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку, чи й просто для складання обвинувального акту, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.
У відповідності до ч. 4 ст. 176, ст. 177 КПК України, запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 цього Кодексу.
Зі змісту ст. 178 КПК України вбачається, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчинені злочину, за яким законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років.
Згідно ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").
Вирішуючи питання обґрунтованості обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 слідчий суддя зазначає, що відповідно до приписів ст.ст. 132, 177, 178, 194 КПК України з матеріалів клопотання вбачається, слідчим і прокурором доведено існування обґрунтованої підозри про вчинення підозрюваним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.
Слідчому судді не надано достатніх та допустимих доказів існування обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, оскільки потерпіла, підозрюваний і свідки дали показання, що телевізор і газова плита вилучалися для того, щоб потім повернути потерпілій як вона віддасть грошовий борг. Відтак ознак розкрадання, обертання у свою власність тощо не встановлено.
Вирішення питання щодо правильності кваліфікації протиправних діянь підозрюваного та наявності (відсутності) доказів вини у вчиненні ним кримінального правопорушення є прерогативою суду, на розгляд якого надійде обвинувальний акт та не є предметом дослідження на цьому етапі кримінального провадження.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Згідно 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Потреби досудового розслідування щодо забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків виправдовують відповідний ступінь втручання у його права і свободи; у підозрюваного є процесуальний обов`язок брати участь у досудовому розслідуванні; тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у цьому кримінальному провадженні, може обумовити його переховування від органів досудового розслідування, суду; можливий вплив на потерпілу і свідків обґрунтовано дозволяє зробити висновок про необхідність запобігти спробам підозрюваного незаконно на них впливати; у підозрюваного є міцні соціальні зв`язки у м. Глобине, де від проживає з дружиною; він та дружина є особами похилого віку, пенсіонери; негативна характеристика підозрюваного відсутня, він раніше не судимий.
З урахуванням положень ст.ст. 132, 176-178, 181, 193, 194, 196 КПК України, сукупності зазначених обставин кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню шляхом застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання строком до 10 січня 2017 року з покладенням певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. Обставини провадження, у т.ч. відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, не виправдовують тримання підозрюваного під вартою.
Керуючись ст.ст. 132, 176-178, 181, 193, 194, 196, 205, 395 КПК України, слідчий суддя,
УХВАЛИВ:
Клопотання заступника начальника СВ Семенівського відділення поліції ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити частково.
Застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, заборонивши ОСОБА_5 до 10 січня 2017 року цілодобово залишати житло за адресою АДРЕСА_1 .
На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_5 строком до 10 січня 2017 року обов`язок прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом (вимогою), залежно від стадії кримінального провадження; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (у разі наявності); носити електронний засіб контролю (у разі його встановлення).
Звільнити підозрюваного ОСОБА_5 з-під варти негайно в залі суду.
Роз`яснити ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Виконання ухвали доручити органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Контроль за виконанням ухвали здійснює прокурор старший прокурор групи прокурорів, які здійснюють повноваження прокурорів у кримінальному провадженні № 0000414.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Полтавської області протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а підозрюваним в цей же строк з моменту вручення йому копії ухвали.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.
Слідчий суддя ОСОБА_1