АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 215/442/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/759/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар - ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі 13 жовтня 2016 року апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 вересня 2016 року, якою скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено ОСОБА_6 для відбування покарання, призначеного вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.09.2013р. за ст.. 186 ч.2 КК України на 5 роки позбавлення волі, -

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ОСОБА_8

засуджений ОСОБА_6

захисник ОСОБА_9

представник Тернівського РВ КВІ ОСОБА_10

ВСТАНОВИЛА:

Як вбачається з матеріалів провадження, вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.09.2013 р. ОСОБА_6 засуджений за ст. ст. 186 ч. 2, 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки, з покладенням на нього обов`язків періодично з`являтися на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти її про зміну місця проживання, роботи, навчання; не виїжджати без її згоди за межі України на постійне місце проживання. (а.кп.3)

За поданням Тернівського районного відділ КВІ у м. Кривому Розі в Дніпропетровській області ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 вересня 2016 року звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_6 скасовано та направлено засудженого ОСОБА_6 для подальшого відбування покарання в місця позбавлення волі.

В обгрунтування рішення суд послався на те, що ОСОБА_6 дійсно, згідно листа явки на реєстрацію, та пояснень засудженого не з`являвся на реєстрацію до КВІ 05.05.2014 р. та 19.02.2015 р., 24.12.2015 р., незважаючи на попередження а.с.6-17. В поясненнях засуджений вказував на поховання родича 05.05.2014 р., та хворобу 19.02. та 24.12.2015 р.

Свідок ОСОБА_11 бабка засудженого, пояснила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її рідний брат, та ОСОБА_6 перебував на похованні. Довідки про хворобу ОСОБА_6 вона взяла в лікаря ОСОБА_12 в березні 2016 р. для подання апеляційної скарги.

Матеріали справи мають довідки лікаря ОСОБА_12 про хворобу на ОРВИ ОСОБА_6 в лютому 2015 р. та з 21.12.2015 р. по 25.12.2015 р., а також оригінал медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_6 а.с.33-41

Але з довідок «ЦПМСД №2» Криворізької міської ради, та наказу від 22.01.2016 р. лікар ОСОБА_12 звільнений з лікувального закладу 22.01.2016 р., та не мав повноважень на видачу ОСОБА_11 довідок в березні 2016 р. Довідками «ЦПМСД №2» від 29.04.2016 р. та 13.06.2016 р. підтверджується що 19.02.2015 р. та 24.12.2015 р. ОСОБА_6 не звертався за медичною допомогою до вказаного лікувального закладу, що підтверджується матеріалами його амбулаторної картки. Вказана картка не втрачувалась, та мається в лікарні в єдиному екземплярі.

Таким чином встановлено, що довідки про хворобу видані не лікарем, на підставі амбулаторної картки заведеної поза лікувальним закладом, що свідчить про неповажність неявки засудженого на реєстрацію згідно ст.166 ч.5 КВК УКраїни.

Якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки, або систематично вчиняє адміністративні правопорушення, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, це є підставою для скасування іспитового строку, згідно ч.2 ст.78 КК України.

Крім того ОСОБА_6 в період іспитового строку скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ст 190 ч. 2 КК України, за що 15.04.2015 р. був засуджений вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу а.с.18.

Згідно ст.75 ч.3 КК України передбачено обов`язкове не вчинення нового злочину, як підставу для звільнення від відбування покарання по закінченню іспитового строку.

Як видно з наданих доказів, що незважаючи на індивідуально-профілактичну роботу КВІ, відповідний контроль за поведінкою засудженого, незважаючи на попередження, засуджений продовжив не виконання обов`язків, вчинив новий злочин. Після звернення до суду з поданням відповідно до попередження та пояснень від 29.06.2016 р. засуджений змінив місце проживання без повідомлення КВІ, що вказує на те що ОСОБА_6 не бажає ставати на шлях виправлення, та суд вважає, що згідно ст. 78 ч.2 КК України засудження з іспитовим строком необхідно скасувати і направити засудженого для відбування покарання за вироком суду до кримінально-виконавчої установи.

В апеляційній скаргі засуджений ОСОБА_6 просить ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 16.09.2016 року у справі 215/442/16-к скасувати. У задоволенні клопотання Тернівського районного відділу КВІ у місті Кривому Розі відмовити.

В обґрунтування посилається на те, ухвала суду підлягає скасуванню оскільки в матеріалах справи маються довідки лікаря ОСОБА_12 про хворобу на ГРВІ ОСОБА_6 в лютому 2015 р. та з 21.12.2015 р. по 25.12.2015 р., а також оригінал медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_13 (а.с.33-41) Із ухвали суду вбачається, що «з довідок «ЦПМСД №2» Криворізької міської ради, та наказу від 22.01.2016 р. лікар ОСОБА_12 звільнений з лікувального закладу 22.01.2016 р., та не мав повноважень на видачу ОСОБА_11 довідок в березні 2016 р. Довідками «ЦПМСД №2» від 29.04.2016 р. та 13.06.2016 р. підтверджується що 19.02.2015 р. та 24.12.2015 р. ОСОБА_6 не звертався за медичною допомогою до вказаного лікувального закладу, що підтверджується матеріалами його амбулаторної картки. Вказана картка не втрачалась, та мається в лікарні в єдиному екземплярі».

Суд зазначає, що «встановлено, що довідки про хворобу видані не лікарем, на підставі амбулаторної картки заведеної поза лікувальним закладом, що свідчить про неповажність неявки засудженого на реєстрацію згідно ст.166 ч.5 КВК України».

Однак із зазначеним погодитися не можливо виходячи із наступного. Оскільки він дійсно перебував на лікуванні, однак відразу документів про це не брав. Коли виникла необхідність та коли у відношенні нього було прийняте рішення про скасування засудження з іспитовим строком його бабуся ОСОБА_11 - в залі суду пояснила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її рідний брат, та він перебував на похованні. Довідки про хворобу ОСОБА_14 вона взяла в лікаря ОСОБА_12 в березні 2016 р. для подання апеляційної скарги. Однак він не знав ні про те, що лікар був звільнений ні про те, що довідки бралися у березні.Крім того якщо довідки видані неналежним чинним це не свідчить що вони є підробленими чи наявна у них інформація не відповідає дійсності.

Засуджений ОСОБА_6 вважає, що його незаконно звинувачують у використані підробленого документу, адже він дійсно хворів, про що писав у поясненні до КВІ.

Крім того суд дослідив матеріали кримінального провадження за статтею 358 КК України у відношенні нього та фактично до розгляду зазначеного кримінального провадження прийняв рішення про його винуватість та недопустимість довідок наданих суду без наявності вироку у зазначеному кримінальному провадженні.

Суд не прийняв до уваги, що він до КВІ Тернівського району у

відповідності до листка реєстрації з`являвся більше ніж сто разів. На момент

винесення ухвали він останнього разу відмітився у кримінально виконавчій

інспекції та по суті іспитовий термін покарання закінчився.

У відповідності до п. 5.4. «Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань» невиконанням обов`язків вважається, коли засуджена особа не виконала хоча б одного з обов`язків, які було покладено на неї судом (наприклад, не з`являється до інспекції два і більше разів підряд без поважних причин).

Однак випадків коли він підряд не з`являвся до інспекції взагалі не було, а причини неявки дійсно є поважними та про їх наявність він доповідав інспектору.

Також судом не було взято до уваги того факту, що його не явку до реєстрації 24.12.2015 року належним чином зафіксовано не було, адже у графа ШБ працівника яка проводила реєстрацію є пустою (а.с. 7). Інспектор КВІ Ярохно пояснив, що напевне реєстрацію мала проводити його колега так як він був у відпустці, не надав доказів тому, що у його колеги на законних підставах знаходилася справа ОСОБА_6 . Крім того судом не прийнято до уваги, що згідно листа реєстрації він повинен був з`являтися кожного четверга, однак 05.05.2014 року взагалі був понеділок.

Також на його думку судом першої інстанціїї не враховано що згідно зазначеного вироку суду від 15.04.2015р суд ухвалив відбувати зазначене покарання окремо. Вирок суду від 15.04.2015 року не оскаржений, та вступив у законну силу. Покарання-за вироком від 15.04.2015 року ним відбуте у повному обсязі. У ухвалі суду зазначено, що він змінив місце проживання без повідомлення КВІ.

Однак судом не враховано, що по перше він інспектору

пояснював, що проживає разом із цивільною дружиною та дітьми за іншою

адресою, крім того за вказаною адресою у відношенні нього був обраний домашній арешт. Тому не порушуючи ухвали суду про обрання запобіжного заходу він не міг проживати за місцем реєстрації.

Також при розгляді справи не прийняті судом до уваги письмові пояснення лікаря Бесіди. Суд взагалі не врахував його характеризуючи дані про те, що він проживаю із цивільною дружиною та дітьми, дружина є вагітною, за місцем проживання він характеризуюся з позитивного боку та того, що у відношенні нього працівники КВІ мають неприязні стосунки.

Також судом не враховано ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області, про те, що суд прийшов до хибного висновку про те, що я не бажаю стати на шлях виправлення. На його думку ухвала суду підлягає скасуванню на підставі ст.409, ст.412 КПК України , оскільки судом першої інстанціїї не достримано вимог ст.94,370 КПК України.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді провадження, засуджений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_9 , кожен окремо прохали колегію суддів задовольнити апеляційну скаргу засудженого на підставах зазначених в апеляційній скарзі.

Прокурори кожний окремо та представник КВІ в судовому засіданні кожний заперечували проти апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 , кожен окремо прохали залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.При цьому представник КВІ надав документи про притягнення засудженого до адміністративної відповідальності за ст.. 178 Кодексу України про адміністративні правопорушення вже після подання .

Відповідно до ст.402 КПК України заперечення на апеляційну скаргу сторонами судового провадження подані не були.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду Дніпропетровської області, учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню виходячи з наступного:

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України, суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання у разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

При скасуванні звільнення засудженій від відбування покарання з випробуванням, суд зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що контролює відбування покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

На думку колегії суддів, розглядаючи подання начальника Тернівського РВ КВІ м. Кривого Рогу управління ДПтС України в Дніпропетровській області, суд першої інстанції в повній мірі дотримався зазначених вимог закону та зробив обґрунтований висновок про небажання ОСОБА_6 ставати на шлях виправлення.

Як вбачається з матеріалів провадження, 26.12.2013р. засуджений був взятий на облік інспекцією, йому були розяснені покладені на нього судом обов`язки та попереджено про скасування звільнення від відбування покарання у разі порушення ним порядку і умов звільнення від відбування покарання, та призначені дні явки до кримінально-виконавчої інспекції.(а.кп.4,5)

Згідно листка реєстрації, ОСОБА_6 05.05.2014 р., 19.02.2015 р., 24.12.2015 р. не з`явився на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції. (а.п.6,7)

Згідно з п.5.2. та 5.3. Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю за такими особами, якщо особа ухиляється від виконання покладених на неї судом обов`язків, то такій особі виноситься застереження у виді письмового попередження про можливість скасування звільнення від відбування покарання. Якщо засуджена особа не виконує покладені на неї судом обов`язки після письмового попередження, або вчиняє правопорушення, що потягли адміністративні стягнення, або не з`являється до інспекції два і більше разів без поважних причин (що повинно бути підтверджено матеріалами) або зникла з метою ухилення від контролю за її поведінкою з постійного місця проживання, то інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженої особи для відбування призначеного судом покарання.

Всупереч міркуванням апелянта, суд першої інстанції з достатньою повнотою, всебічно, об`єктивно та неупереджено дослідив матеріали кримінального провадження, особової справи ОСОБА_6 та долучені до клопотання РВ КВІ докази, повно та правильно виклав їх в своїй ухвалі, оцінив у плані відносності, належності, достовірності, допустимості та достатності для висновків по суті клопотання і на цих підставах прийшов до правильного висновку про ухилення ОСОБА_6 від виконання покладених на нього обов`язків в ході іспитового строку та необхідність в силу цього скасувати іспитовий строк і направити ОСОБА_6 в місця позбавлення волі для реального відбування призначеного йому вироком покарання.

Крім того як вбачається з матеріалів провадження та встановлено судом першої інстанціїї ОСОБА_6 дійсно, згідно листа явки на реєстрацію, та пояснень засудженого не з`являвся на реєстрацію до КВІ 05.05.2014 р. та 19.02.2015 р., 24.12.2015 р., незважаючи на попередження (акп.9,13.15,17)

В поясненнях засуджений вказував на поховання родича 05.05.2014 р., та хворобу 19.02. та 24.12.2015 р.

Проте як встановлено судом першої інстанції, з довідок «ЦПМСД №2» Криворізької міської ради, та наказу від 22.01.2016 р. лікар ОСОБА_12 звільнений з лікувального закладу 22.01.2016 р., та не мав повноважень на видачу ОСОБА_11 довідок в березні 2016 р. Довідками «ЦПМСД №2» від 29.04.2016 р. та 13.06.2016 р. підтверджується що 19.02.2015 р. та 24.12.2015 р. ОСОБА_6 не звертався за медичною допомогою до вказаного лікувального закладу, що підтверджується матеріалами його амбулаторної картки. Вказана картка не втрачувалась, та мається в лікарні в єдиному екземплярі. (а.п.96,97,98)

Таким чином судом першої інстанції встановлено, що довідки про хворобу видані не лікарем і на підставі амбулаторної картки заведеної поза лікувальним закладом, що свідчить про неповажність неявки засудженого на реєстрацію згідно ч.5 ст.166 КВК України, таким чином згідно ч.2 ст.78 КК України це є підставою для скасування іспитового строку і колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Окрім цього ОСОБА_6 в період іспитового строку скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ст 190 ч. 2 КК України, за що 15.04.2015 р. був засуджений вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу( а.п.18.) та адміністративне правопорушення (а.кп 11-12)

Згідно ч.3 ст.75 КК України передбачено обов`язкове не вчинення нового злочину, як підставу для звільнення від відбування покарання по закінченню іспитового строку.

Що стосується доводів засудженого ОСОБА_6 що суд першої інстанції не врахував його характеризуючи дані про те, що він проживає із цивільною дружиною та дітьми, дружина є вагітною, за місцем проживання він характеризуюся з позитивного боку та того, що у відношенні нього працівники КВІ мають неприязні стосунки, колегія суддів вважає їх необґрунтованими та без підставними, які спростовуються матеріалами провадження.

При цьому дані про особу засудженего що є характеризуючими даними, та не впливаютьна правильність прийнятого рішення судом першої інстанції.

Приймаючи до уваги вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_6 у період іспитового строку не виконував покладені на нього обов`язки, що свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення, а тому суд, відповідно до ст. 78 КК України та ст. 166 КВК України, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про направлення його для відбування покарання призначеного вироком суду.

Таким чином, жодних передбачених законом підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 та скасування ухвали суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н ОВ И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволенння.

Ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 вересня 2016 року про скасування звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням та направлення для подальшого відбування покарання залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.

На судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді Апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4