Справа № 646/5292/15-к
№ провадження 1-кс/646/1618/2016
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27.05.16 року м.Харків

Слідчий суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участі: секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанови старшого слідчого другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 : від 23 лютого 2016 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000152 від 10 березня 2015 року та від 22 лютого 2016 року про відмову у визнанні потерпілою,
В С Т А Н О В И В :
18.03.2016 року заявниця звернулась до суду із зазначеною скаргою на постанови слідчого про закриття кримінального провадження та про відмову у визнанні потерпілою, мотивуючи тим, що вважає дані постанови передчасними, необгрунтованими, а досудове розслідування проведеними без всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин справ. Також заявниця зазначила, що кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000152 від 10 березня 2015 року слідчим прокуратури Харківської області вже чотири рази закривалось та виносилась постанова про відмову у визнанні потерпілим. Дані рішення були оскаржені до Червонозаводського районного суду м .Харкова та задоволенні слідчим суддею.
В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 підтримала доводи, викладені в скарзі, просила її задовольнити.
В судове засідання слідчий не з`явився, матеріали кримінального провадження за № 0000152 від 10 березня 2015 року не надав, що у відповідності до ч.3 ст.306 КПК Українине є перешкодою для розгляду скарги.
Слідчий суддя, вислухавши пояснення заявника та дослідивши матеріали скарги, прийшов до наступних висновків.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України під час досудового розслідування заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, як рішення про закриття кримінального провадження.
Достовірно встановлено, що в провадженні другого слідчого відділу прокуратури Харківської області знаходилось кримінальне провадження № 0000152 від 10 березня 2015 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 397, ч.2 ст. 365 КК України.

23.02.2016 року слідчим другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 за результатом розгляду матеріалів досудового розслідування, винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушень, передбачених ч.2 ст. 397, ч.2 ст. 365 КК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, зобовязані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити, як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що помякшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Разом з тим, розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя повинен перевірити, чи було дотримано органом досудового слідства вимоги ст. 284 КПК України. Проте, слідчим такі вимоги закону дотримано не було.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.
Закриття кримінального провадження за відсутністю складу злочину можливо у разі встановлення, що діяння мало місце, але кримінальним законом воно не визнається злочином, зокрема, якщо воно лише формально містить ознаки складу злочину, але внаслідок малозначності не становить суспільної небезпеки; відсутні інші умови, за яких діяння визнається злочинним; діяння вчинено в стані необхідної оборони або крайньої необхідності; мало місце добровільна відмова від вчинення злочину; особа не є суб`єктом злочину або не досягла віку, з якого наступає кримінальна відповідальність.
Водночас, зі змісту постанови не вбачається, що слідчим перевірялось повідомлення заявника та всім вказаним ним даним надано належної оцінки. Окрім того, слідчим не наведено належного обґрунтування щодо можливості з`ясування обставин правопорушення шляхом допиту самого заявника, адвоката ОСОБА_3 щодо всіх обставин в кримінальному провадженні
Так, скасовуючи попередню постанову про закриття цього кримінального провадження, слідчий суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова в своїй постанові від 03 лютого 2016 року зазначив певний перелік недоліків досудового слідства та слідчий дій, зокрема, допит заявника ОСОБА_3 та після її допиту при наявності розбіжностей провести одночасні допити, на які не раз звертали увагу слідчі судді в своїх ухвалах про скасування постанов про закриття цього провадження.
Отже, не встановивши наявність події злочину, слідчий прийшов до передчасного висновку про відсутність складу злочину.
За змістом ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, передбачених частиною першою цієї статті, які підлягають доказуванню, адже мають значення для кримінального провадження.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком деяких випадків, покладається на слідчого, прокурора.
Проте, як обґрунтовано зазначено заявником та доводи якого заслуговують на увагу, в постанові не вказано на наявність добутих в ході досудового розслідування будь-яких об`єктивно достатніх даних, які б свідчили про виконання будь-яких слідчих (розшукових) дій, про їх проведення або недоцільність проведення певних дій, а, отже, і матеріали кримінального провадження, які до суду надані не були, вочевидь їх не містять.
Статтею 55 Кримінального процесуального Кодексу України встановлено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
22.02.2016 року слідчим другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 за результатом розгляду матеріалів досудового розслідування, винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушень, передбачених ч.2 ст. 397, ч.2 ст. 365 КК України.
При винесенні постанови про відмову у визнанні потерпілою від 22.02.2016 року слідчий зазначив, що не надано доказів, які б вказували на те, що заявниці завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.
Однак, слідчим її не допитано, щодо доводів, викладених у заяві.При відмові у визнанні заявниці потерпілою слідчий не вмотивував, чому наведені нею доводи про спричинення їй шкоди не приймаються ним до уваги.
Слідчий суддя вважає, що висновок слідчого щодо відмови у визнанні заявниці потерпілою було зроблено передчасно і цей висновок не ґрунтується на матеріалах кримінального провадження і не відповідає вимогам ст.ст. 55, 110 КПК України.
Вказані обставини свідчать про неповноту досудового розслідування.
Відповідно до ст. 124 Конституції України та вимог ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий суд та вирішення справи в розумні строки незалежним та неупередженим судом, створеним на підставі закону. Вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обовязковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.
З огляду на наведене, постанова слідчого про закриття кримінального провадження є передчасною, тому підлягає скасуванню з метою відновлення досудового розслідування.
Виходячи з викладеного, підлягають задоволенню і вимоги стосовно скасування постанови про відмову у визнанні потерпілою.
Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України, слідчий суддя при розгляді скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може постановити ухвалу про скасування рішення слідчого чи прокурора або про відмову у задоволенні скарги про скасування такого рішення.
Керуючись ст.ст. 303- 309, 376 КПК України, суд -
У Х В А Л И В :
Скаргу ОСОБА_3 на постанови старшого слідчого другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 : від 23 лютого 2016 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000152 від 10 березня 2015 року та від 22 лютого 2016 року про відмову у визнанні потерпілою - задовольнити.
Постанову старшого слідчого другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 від 23.02.2016 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000152 від 10 березня 2015 року - скасувати.
Постанову старшого слідчого другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 від 22.02.2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000152 від 10 березня 2015 року про відмову у визнанні потерпілою скасувати.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1