ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4158/16-к
провадження № 1-кп/753/393/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" квітня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 секретаря ОСОБА_2

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 обвинувачених ОСОБА_4 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 20.11.2006 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки; 28.10.2008 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч.2 ст.186, ст.71 КК України до 4 років 4 місяців позбавлення волі, 23.08.2011 року звільненого з Черкаської ВК №62 умовно-достроково з не відбутим строком покарання 1 рік 2 місяці 29 днів; 04.02.2016 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки, -

у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Донецьк, українця, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого, у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
30.01.2016 року близько 00 год. 10 хв. ОСОБА_4 , повторно, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом пошкодження навісного замка дверей, проникли до підсобного приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , звідки намагалися таємно викрасти майно, яке належить відокремленому підрозділу Дарницька дистанція колії Регіональної філії «Південно-західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» на загальну суму 6 239 гривень 31 копійка.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_5 , 30.01.2016 року приблизно о 00 годині 10 хвилин знаходячись поряд з вхідними дверима до підсобного приміщення будинку АДРЕСА_4 , з метою таємного викрадення чужого майна знайши металевий предмет за допомогою якого пошкодили навісний замок підсобного приміщення, та з метою особистого збагачення, переконавшись, що за їх протиправними діями ніхто не спостерігає, проникли до підсобного приміщення в якому зберігався мідний кабель вартістю 5 963 гривень 8 копійок та галогенний ліхтар «ЕС-3020Н» вартістю 329 гривень 51 копійка, які належить відокремленому підрозділу Дарницька дистанція колії Регіональної філії «Південно-західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця». Після чого, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 помістили мідний кабель до тканевого мішка та до чорної сумки в яку також помістили галогенний ліхтар«ЕС-3020Н», але не вчинили усіх дій, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки їх злочинні дії були викриті працівниками охорони відокремленого підрозділу Дарницька дистанція колії Регіональної філії «Південно-західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» разом з викраденим майном. Своїми умисними діями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 завдали потерпілому відокремленому підрозділу Дарницька дистанція колії Регіональної філії «Південно-західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» матеріального збитку на загальну суму 6 239 гривень 31 копійок.

Будучи допитаними в судовому засіданні, обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України визнали у повному обсязі, щиро розкаялися та суду показали, що вчинили злочин передбачений ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, за обставин викладених у обвинувальному акті. Також обвинувачені підтвердили, що всі обставини викладені у обвинувальному акті відповідають дійсним обставинам, при досудовому розслідуванні кримінального провадження до них недозволених методів дізнання та проведення розслідування не застосовувалося. Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 визнали свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України та не оспорють фактичні обставини, пояснивши при цьому, що вони правильно розуміють зміст пред`явленого їм обвинувачення та не заперечують про визнання недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім того, у суду не має сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а тому суд, роз`яснивши обвинуваченим порядок та наслідки розгляду кримінального провадження в порядку передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує, щодо такого порядку судового розгляду, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винність обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаний з проникненням у інше приміщення, вчинений повторно, при якому особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаний з проникненням у інше приміщення, при якому особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченим згідно ст. 66 КК України є щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченим згідно ст. 67 КК України не встановлено.

Згідно з ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину проти власності, особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше будучи неодноразово судимим за аналогічні злочини, на шлях виправлення та перевиховання не став та маючи не погашену та не зняту в установленому законом порядку судимість знову вчинив новий злочин, свою вину у вчиненні злочину, який йому інкриміновано визнав у повному обсязі та щиро розкаявся, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, посередньо характеризується за місцем проживання, та приходить до висновку, що покарання ОСОБА_4 слід призначити у виді позбавлення волі у межах санкції ч.3 ст.185 КК України із врахуванням положень ст.68 КК України. Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 04.02.2016 року на підставі ч.4 ст.70 КК України та вимог п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду УКраїни від 24.10.2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" слід виконувати самостійно, і саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню ним нових злочинів у майбутньому.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину проти власності, особу обвинуваченого, а саме те, що він в силу ст.89 КК України раніше не судимий, однак до кримінальної відповідальності притягується не вперше, свою вину у вчиненні злочину, який йому інкриміновано визнав у повному обсязі та щиро розкаявся, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, посередньо характеризується за місцем проживання, та приходить до висновку, що покарання ОСОБА_5 слід призначити у виді позбавлення волі у межах санкції ч.3 ст.185 КК України із врахуванням положень ст.68 КК України.

Також враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 в силу ст.89 КК України не судимий, свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України визнав у повному опсязі та щиро розкаявся, а також враховуючи відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку, що його слід на підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити від відбування призначеного покарання покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, із встановленням іспитового строку 3 роки, і саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню ним нових злочинів у майбутньому. Процесуальні витрати відсутні. Цивільний позов не заявлявся. Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України. Підсумовуючи вищенаведене, керуючись ст. ст.65,66,67,68 КК України, ст.ст., 342-380 КПК України,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 04.02.2016 року виконувати самостійно.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати із 26.04.2016 року.

До набранняим вироком законної сили обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду, негайно. ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 роки. На підставі ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції , повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію. Речові докази тканевий мішок з мідним кабелем в середині; сумку чорного кольору з кабелем в середині в чорній обмотці; галогеновий ліхтар в картонній коробці, металевий предмет схожий на болт - залишити за належністю. Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: