Справа №484/4226/15-к 09.03.2016
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 березня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючої ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000725, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 листопада 2015 року відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайська, Миколаївської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_6
потерпілої ОСОБА_7
встановив:
Обвинувачений ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити, пом`якшити покарання та застосувати ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.

Вироком суду ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, та призначено покарання - 8 років позбавлення волі.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 , не оскаржуючи висновки суду про доведеність вини та кваліфікацію його дій, вважає вирок суду незаконним, а призначене покарання занадто суворим. Вважає, що при призначенні покарання, суд не врахував те, що він сприяв розкриттю злочину, повністю визнав свою вину та щиро кається в скоєному.

Згідно вироку суду ОСОБА_5 був засуджений 23.12.2008р. Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області до 4 років позбавлення волі за ч. 1 ст. 121 КК України за побиття свого батька ОСОБА_8 , внаслідок побиття останній був визнаний інвалідом 1-ої групи. Догляд за ОСОБА_8 здійснювала його сестра ОСОБА_7 , потерпіла по справі. Після звільнення з місць позбавлення волі ОСОБА_5 проживав разом з батьком.
13.03.2015р. ОСОБА_5 перебував вдома по АДРЕСА_1 , разом зі своїм батьком ОСОБА_8 . В обідній час до ОСОБА_5 прийшли знайомі, з якими він до вечора вживав спиртні напої. Цього ж дня близько 20 год. ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, увійшов в кімнату до свого батька, який лежав на ліжкові, і на ґрунті давніх неприязних особистих відносин завдав декілька ударів в обличчя ОСОБА_8 , чим спричинив останньому біль.
Переслідуючи мету пошкодження і знищення чужого майна шляхом підпалу будинку АДРЕСА_1 , з мотивів помсти родичам, так як вважав, що спадщина у вигляді зазначеного будинку дістанеться не йому, а ОСОБА_7 , увімкнув на кухні газову плиту, умисно підпалив штори, кинув їх в середню кімнату та покинув місце вчинення злочину, чим створив загрозу життю і здоров`ю людини. Внаслідок умисного підпалу, вчиненого ОСОБА_5 , інвалід 1-ї групи ОСОБА_8 , який лежав у дальній кімнаті, отримав тілесні ушкодження у вигляді опіків тіла. В подальшому наряд ДСНС загасив пожежу. Потерпілий ОСОБА_8 був доставлений до Первомайської ЦМБЛ з опіками різної тяжкості. ІНФОРМАЦІЯ_2 від отриманих опіків ОСОБА_8 помер.
Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 2 ст. 194 КК України, як умисне знищення або пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу, що спричинило смерть.
Призначаючи ОСОБА_5 вид та міру покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, обставини, які пом`якшують покарання, а саме, визнання вини та щире каяття; обставини, що обтяжують покарання, а саме рецидив злочину, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Судом також враховано особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, раніше судимий, не працює, вчинив злочин відносно інваліда 1-ї групи.

Заслухавши доповідь судді, прокурора та потерпілу, які просили залишити апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення, а вирок суду 1-ої інстанції без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні злочину, у якому він обвинувачується, за обставин встановлених судом та викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам справи. Дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 194 КК України. В цій частині вирок не оскаржується, а тому у відповідності ч.1 ст. 404 КПК України в цій частині вирок не переглядається.

Відповідно до п. п. 1, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003р. "Про практику призначення судами кримінального покарання", призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Дані вимоги судом виконано, так, призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно зі ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких злочинів, фактичні обставини вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше судимий, характеризується посередньо, не працює, вчинив злочин відносно інваліда 1-ї групи. Обставинами, що обтяжують покарання, суд визнав, рецидив злочину, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд 1-ої інстанції обґрунтовано призначив ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 194 КК України, і таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Посилання апелянта на те, що судом при призначенні покарання не враховано такі обставини, як, визнання вини та щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину є необґрунтованими, оскільки судом 1-ої інстанції дані обставини були враховані як обставини, які пом`якшують покарання.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для пом`якшення ОСОБА_5 покарання, а також для застосування ст. 75 КК України.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 532 КПК України, суд

постановив:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 листопада 2015 року відносно ОСОБА_5 залишити без змін.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 у строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 25 листопада 2015 року по 09 березня 2016 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуюча
Судді