Справа №489/1691/16-к 19.04.2016
Провадження № 11-сс/784/140/16 Слідчий суддя у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: застосування запобіжного Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2
заходу у вигляді особистого зобов`язання

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И
19 квітня 2016 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0001695 за апеляційною скаргою прокурора Миколаївської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 7 квітня 2016 року, якою до

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Горлівка Донецької області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

- застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання

Учасники судового провадження:
прокурор - ОСОБА_6 ,

підозрювана ОСОБА_7 ,

захисник ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Прокурор подав апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді, в якій просить ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді, у кримінальному провадженні №0001695 відносно ОСОБА_7 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, відмовлено в задоволенні клопотання слідчого ОСОБА_9 про застосування відносно підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання на строк 2 місяці до 3 червня 2016 року, та встановлено обов`язки:

- прибувати до слідчого СВ Ленінського ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_9 за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому вона постійно проживає, а саме: м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання.

Узагальнені доводи апелянта.
В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що слідчий суддя безпідставно відмовив в задоволенні клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Посилається на те, що слідчим суддею не враховано, що підозрювана фактично зареєстрована за адресою: м. Горлівка Донецької області, що стосується місця проживання - м. Дніпродзержинськ, то ця адреса встановлена лише з її слів та не підтверджена в ході досудового розслідування будь якими письмовими матеріалами. При цьому її виїзд на проживання за місцем реєстрації у м. Горлівка Донецької області, фактично унеможливить її доставку для проведення процесуальних дій.

Апелянт вважає, що зміни показів в судовому засіданні стосовно причини її приїзду в м. Миколаїв, підтверджує бажання підозрюваної ухилитися від кримінальної відповідальності.

Також зазначає, що в ході судового розгляду клопотання, прокурором вказано на відсутність у ОСОБА_7 законного джерела доходів, вказані доводи не були спростовані стороною захисту, що з урахуванням корисливості вчинених нею кримінальних правопорушень, дає обґрунтовані підстави вважати, що за відсутності обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_7 може продовжити займатися аналогічною діяльністю пов`язаною із шахрайством, з метою отримання джерел для існування.

Також апелянт зазначає, що 7 квітня 2016 року, слідчим Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області, ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Тому апелянт вважає, що обрання менш суворого запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 не забезпечить належної поведінки останньої, щодо виконання нею своїх процесуальних обов`язків та не дасть можливість запобігти визначеним ч.1 ст.177 КПК України ризикам.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Органами досудового розслідування, ОСОБА_7 , підозрюється в тому, що вона 31 березня 2016 року о 11 годині 10 хвилин, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , маючи намір на заволодіння чужим майном шляхом шахрайства, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_10 , зловживаючи довірою ОСОБА_11 , під приводом обміну грошових купюр, заволоділа грошовими коштами останньої на суму 20 000 грн.

Крім того, 4 квітня 2016 року о 12 годині 45 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_4 , маючи намір на заволодіння чужим майном шляхом шахрайства, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_10 , повторно, зловживаючи довірою ОСОБА_12 , під приводом обміну грошових купюр, заволоділа грошовими коштами останнього на суму 9 250 грн.

5 квітня 2016 року об 11 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_10 , діючи повторно, за попередньою змовою групою осіб, маючи намір на викрадення чужого майна, перебуваючи в кв. АДРЕСА_5 , під приводом заміни грошових коштів, шляхом обману заволоділи грошовими коштами ОСОБА_13 в сумі 1 300 грн.

31 березня 2016 року, дане кримінальне правопорушення внесено до ЄРДР за № 0001695, правова кваліфікація правопорушення визначена за ч.2 ст.190 КК України.

6 квітня 2016 року, ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Слідчий СВ Ленінського ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором, звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_7 , зазначивши в обґрунтування обставини, що на його думку, дають підстави вважати, що обрання менш суворого запобіжного заходу не забезпечить належної поведінки підозрюваної щодо виконання нею своїх процесуальних обов`язків та не дасть можливість запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення середньої тяжкості, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 3 років, має постійне місце проживання, але не має постійного місця роботи та стійких соціальних зв`язків. Слідчий суддя дійшов висновку про наявність ризиків на які вказував слідчий в своєму поданні та прокурор в судовому засідання. Однак, слідчий суддя зазначив, що не може задовольнити клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу підозрюваній ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, оскільки вона не підпадає під дію ст.183 КПК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора Миколаївської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_6 та просив її задовольнити; підозрювану ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 , які просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін; вивчивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного захожу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст.178 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів слідства або суду чи перешкоджати кримінальному провадженні у інший спосіб.

Слідчий суддя суду першої інстанції, в повній мірі дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дійшов вірного висновку про те, що пред`явлена ОСОБА_7 підозра є обгрунтованою, та є достатньо підстав вважати про існування ризиків, передбачених ст.177 КК України, на які вказували слідчий та прокурор.

В той же час, слідчий суддя, посилаючись на вимоги ст.183 КПК України, обґрунтовано відмовив в задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зазначивши, що остання не підпадає під дію вказаної статті закону.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовується до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст.177 КПК України, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органів досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

З наданих до апеляційного суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 3 років, крім того, відсутні будь - які дані про те, що підозрювана переховувалася від органів досудового розслідування чи перебувала у розшуку, або якимось чином перешкоджала кримінальному провадженню.

За такого, слідчий суддя суду першої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в повній мірі дотримався вимог кримінального процесуального законодавства.

В апеляційній скарзі прокурор зазначає про те, що слідчим Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області, ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

В матеріалах кримінального провадження, дійсно міститься не завірена належним чином копія повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, яке вручено слідчим Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області 07.04.2016 року, однак, на момент розгляду клопотання слідчим суддею про застосування до підозрюваної запобіжного заходу, а ні в клопотанні слідчого, а ні в матеріалах кримінального провадження не містилось даних про те, що ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину, що в свою чергу не могло вплинути на результат розгляду даного клопотання.

Яким чином ця копія долучена до матеріалів провадження, з його матеріалів не вбачається.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обгрунтованою, тому апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню.

Керуючись ст.ст.177, 183, 392, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу прокурора Миколаївської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 7 квітня 2016 року, якою до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4