Справа № 513/87/14-к
Провадження № 1-кп/513/2/16
Саратський районний суд Одеської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 травня 2016 року Саратський районний суд Одеської області у складі:

судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора Білгород-

Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Саратського районного суду Одеської області в смт. Сарата Одеської області

кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000141 від 14 грудня 2012 року, щодо обвинуваченої

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Калюс Новоушицького району, Хмельницької області, українки, громадянки України, освіта вища, заміжньої, працюючої завідуючою пологовим відділенням в Арцизькій центральній районній лікарні Одеської області, проживаючої в АДРЕСА_1 , не судимої,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 140 КК України,

В С Т А Н О В И В :

обвинувачена ОСОБА_6 , працюючи акушер-гінекологом Арцизької центральної районної лікарні Одеської області, неналежне ставлячись до виконання своїх професійних обов`язків, внаслідок недбалого до них ставлення, 17 липня 2012 року провела необґрунтоване акушерською ситуацією родопосилення ОСОБА_4 , шляхом введення останній препарату «Окситоцин», що в свою чергу призвело до оперативного втручання (кесарів розтин) та спричинило тяжкі наслідки ОСОБА_4 і ОСОБА_8 .

Так, згідно висновку експерта від 12 лютого 2016 року № 441,442/14, 14 липня 2012 року, о 15 годині вагітна ОСОБА_4 оглядалася черговими лікарями - однак в щоденнику не описано ні стан жінки, ні плоду (в тому числі і не зафіксовано гемодинамічні показники). 15 липня 2012 року потерпіла ОСОБА_4 не оглядалася (записи відсутні). 16 липня 2012 року, о 18 годині, при сумісному огляді, з ціллю планування подальшого ведення жінки, було прийнято рішення провести внутрішнє акушерське дослідження при якому встановлено: «...шейка матки зрелая, укорочена до 0,5 см. Края толстые, несколько размягчены, пузырь цел. Головка плода над входом в малый таз. Своды свободны, мыс недостижим...». Тактика ведення залишається без змін - спостереження за вагітною та планується індукція пологової діяльності на 17 липня 2012 року. О 9 годині 17 липня 2012 року проведено акушерське дослідження та виконана інструментальна амніотомія; в щоденнику відмічено початок активної фази першого періоду пологів, хоча відповідно до партограми в період часу 09 години - 10 години, зафіксовано латентну фазу першого періоду пологів. Пологи ведуться по партограмі. В період з 11 години по 14 годину потерпілій введено внутрішньовенно крапильно розчин окситоцину.

Встановлено, що цей метод індукції (родопосилення) в даному випадку є необгрунтованим. Відповідно до клінічного протоколу «Аномалії пологової діяльності», затвердженого наказом МОЗ України № 676 від 31.12.2004 року, протипоказанням до призначення утеротонічних засобів (яким є окситоцин) є анатомічно вузький таз, що і мало місце у породіллі (за даними історії пологів у Арешкіної діагностовано загально-рівномірнозвужений таз 24-27-30-18,5 см). Отже, призначення лікарем в/в окситоцину та неконтрольоване його введення в даному випадку могло викликати неправильне встановлення голівки плода в тому числі - асинклітичне, яке в свою чергу, стало причиною клінічно вузького таза.

Виходячи із записів щоденника (17.07.2012 року о 17: 30 год. «… головка малым сегментом во входе м. таз…», «при акушерском исследовании - …головка м/сегментом во входе в м. таз, выполняет 1/3 часть крестцовой впадины. Стреловидный шов в прямом ... р-ре ближе к мысу. Небольшая родовая опухоль...» можна вважати, що в даному випадку мав місце передній асинклітизм. Ступінь асинклітизму визначається при акушерському дослідженні по місцю розташування і можливості досягнення стріловидного шва. Доки голівка не вбита у вхід в таз, асинклітизм можливо виправити, змінюючи положення породіллі, а саме - збільшуючи кут нахилу таза (положення на спині з валиком під поперек, вальхеровське положення). За даними спеціальної медичної літератури передньо-тім`яне вставлення цим простим методом майже завжди усувається. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги антропометричні дані (розміри голівки та вага новонародженого) встановлено, що при своєчасному виконанні вказаних вище умов була можливість народження дитини через природні пологові шляхи.

О 17 годині 30 хвилин, в зв`язку з акушерською ситуацією, було проведено акушерське обстеження потерпілої, діагностовано клінічно вузький таз та прийнято правильне рішення завершити пологи оперативним шляхом. Згоду ОСОБА_4 на оперативне втручання отримано.

В період з 18 години 40 хвилин до 19 години 45 хвилин було проведено операцію: лапаротомія, кесарев розтин в нижньому сегменті. Процес пологів також ускладнився труднощами при вилученні дитини під час операції (кесарев розтин), що підтверджується даними протоколу оперативного втручання, а саме - неможливість виведення дитини за голівку при головному передлежанні навіть після зробленого (проведеного) додаткового вертикального розрізу матки і вимушеного вилучення дитини за ніжки. Діагноз після операції: «Беременность 1, 42 нед., продольное положение, головное предлежание, 1 позиция, передний вид. Роды 1 срочные. Индуцированные роды. Патологический прелиминарный период. Амниотомия. Анемія 1 ст. ВСД по гипотоническому типу. Вторичная слабость родовой деятельности. Длительное стояние головки в одной плоскости. Клиническое несоответствие размеров таза и плода. Общеравномерносуженый таз. 1 ст. Извлечение плода за ножки. Однократное обвитие пуповины вокруг шеи плода. Пролонгированная беременность. Постгеморрагическая анемия. Гемотрангсфузия. Долихоцефалическая головка».

В даному випадку обвинувачена ОСОБА_9 мала можливість не допустити отримання травми дитиною ОСОБА_8 та матір`ю ОСОБА_4 , за умови правильного та адекватного ведення пологів (максимально консервативного, без пологостимуляції окситоцином). Пологопідсилення окситоцином при асинклітичному вставленні голівки плода сприяло насильницькому просуванню максимально здавленої голівки плода в таз жінки, що само по собі могло бути травмуючим фактором як для плода так і породіллі. Окрім того, процес пологів також ускладнився труднощами при вилученні дитини під час операції (кесарев розтин), що підтверджується даними протоколу операції, а саме - неможливість виведення дитини за голівку при головному передлежанні навіть після зробленого (проведеного) додаткового розрізу матки і вимушеного вилучення дитини за ніжки. Консервативне ведення пологів в даному випадку, зменшило б ризик травмування матері, який збільшився в зв`язку з виниклою необхідністю проведення додаткового розрізу на матці, обумовленого труднощами виведення голівки дитини із порожнини матки. Комісією встановлено, що необгрунтоване акушерською ситуацією пологопідсилення, стало причиною розвитку ускладнень, як для дитини так і для матері.

В післяопераційному періоді лікування потерпілої ОСОБА_4 було розпочато з запізненням, що обумовлено несвоєчасною діагностикою ускладнень (неспроможність швів на матці, післяпологовий метро ендометрит та в подальшому розвиток сепсису).

Невірно обрана тактика ведення пологів та несвоєчасна діагностика післяопераційних ускладнень у породіллі призвели до прогресування місцевого запального процесу у малому тазу та його генералізації з розвитком сепсису, що обумовило в подальшому екстирпацію (оперативне видалення) матки з додатками за життєвими показниками, а отже і несприятливий вихід у потерпілої ОСОБА_4 - втрату репродуктивної функції жінки. Не виключено, що вчасно діагностоване післяпологове ускладнення з послідуючою адекватно вибраною лікувальною тактикою могли б запобігти вищевказаним наслідкам. Таким чином, з викладеного слідує, що між вказаними вище припущеними недоліками при веденні пологів, наданні медичної допомоги у післяопераційному періоді (до моменту діагностування ускладнень) та зазначеним виходом пологів вбачається прямий причинний зв`язок. Отже, вказані вище наслідки неналежного надання медичної допомоги потерпілій ОСОБА_4 , відповідно до п.1.3, п.2.1.1 б. та п. 2.1.4. д «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 року № 6, можна розцінити як тяжкі тілесні ушкодження.

Крім того, встановлено прямий причинно-наслідковий зв`язок між діями обвинуваченої акушера-гінеколога ОСОБА_6 під час проведення пологів і отримання родової травми дитиною потерпілим ОСОБА_8 .

Так, після народження дитини у неї було діагностовано: «Гіпоксично-ішемічне ураження ЦНС». При проведенні рентгенографії шийного відділу хребта 26.07.2012 року (під час перебування дитини у відділенні патології новонароджених ОДКЛ м. Одеса) було виявлено відхилення восі зубовидного відростка хребця, що вказує на наявність підвивиху 1-го шийного хребця, тобто травму шийного відділу хребта. Клінічна картина та динаміка клінічних симптомів свідчать про те, що у дитини мало місце гіпоксично-ішемічне ураження центральної нервової системи, внаслідок гіпоксії плода та травми при ускладнених пологах. Вказане ураження ЦНС обумовлене асинклітичним вставленням голівки плода в малий таз при ускладнених пологах, які супроводжувалися труднощами при вилученні дитини із матки під час оперативного втручання. Механізм виникнення ураження нервової системи заключається в надмірному здавленні голівки плода при проходженні її через пологові шляхи матері, яке призвело до тимчасового зміщення кісток черепа та порушення адаптаційних механізмів плода, що в свою чергу призвело до порушень мозкової лікворогемодинаміки та цитотоксичного набряку мозку. В подальшому, додатковим травмуючим фактором стали труднощі вилучення дитини при проведенні кесаревого розтину. Отже, встановлено, що в даному випадку недоліки при наданні акушерської допомоги сприяли розвитку ускладнень з боку дитини. При адекватному веденні пологів та наданні акушерської допомоги можна було уникнути вказаних наслідків. Таким чином, поєднане перинатальне ураження центральної нервової системи, яке мало місце в новонародженого ОСОБА_8 , супроводжувалося гострими дихальними та рухливими розладами, тобто - загрозливими для життя явищами і за цим критерієм відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, згідно п. 2.1.3. о «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 року № 6.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 свою провину у вчиненні зазначеного злочину не визнала, пояснивши суду, що всі її дії були проведені в рамках протоколів, якими вона керується в своїй роботі. Потерпіла була госпіталізована на 38 тижні вагітності на прохання матері. Допологовий період у потерпілої протікав без ускладнень, на терміні 41 тиждень потерпіла була оглянута і було вирішено прогнозувати пологи, на що і мати була згодна. При переведені потерпілої в пологовий зал, мати потерпілої була попереджена, що питання про кесарів розтин не знімається. Всі питання вирішувалися з матір`ю потерпілої. У цей день, приблизно о 12 годині, була запрошена анестезіолог, яка була попереджена про можливий кесарів розтин. Анестезіолог попередила потерпілу не вживати їжу. У пологовому залі з потерпілою постійно перебувала лікар-інтерн ОСОБА_10 . Після окситоцинового тесту, при інструментальному розтині навколоплідних вод почалася родова діяльність. У рецензії написано, що потрібно було підключити простогландини, але в їх аптеках цих препаратів немає, оскільки вони дорогі і не завжди від них хороший ефект. Окситоцин рекомендований в наказі 676, ніхто його не відміняв, його рекомендовано капати до 8 годин, але вони капали 2 години.

О 16 годині 30 хвилин був проведений наступний огляд, де прояснилася акушерська ситуація, голівка дитини стояла в одній площині зі зміщенням джерельця вліво, що говорило про асинклітичне вставлення, а невелика родова пухлина, що головка велика і далі просуватися не може. Вимальовувалася клінічна невідповідність розміру таза і плода. Відповідно до наказу № 976, якщо невдала спроба викликати прогнозовані пологи, необхідно йти на кесарів розтин. Мати потерпілої відмовилася від кесарева розтину, поки не подзвонила всім родичам, а потім виявилося, що погодувала дочку печивом з водою. Анастезіолог вирішила півтори години почекати, щоб уникнути ускладнень під час операції. Перед операцією обвинувачена провела ще один огляд, але голівка не просунулася, не було сумніву про асинклітичне вставлення.

Під час операції при такому великому плоді, неправильному вставлянні голівки з родовою пухлиною, був ризик поранити судини. Тому, не зробивши розріз додатковий зверху, обвинувачена не змогла б витягнути дитину за ніжки.

В післяопераційному періоді потерпілій надавалася кваліфікована допомога, як з боку обвинуваченої, так і черговими лікарями. На її думку у потерпілої був не септичний шок, а анафілактичний, внаслідок накопичення ліків в ослабленому організмі, і в цей день за дві години до введення ліків потерпілій переливалася одногрупова кров. Може це зіграло роль. Партограми вона дійсно неправильно заповнювала, але вона писала огляд, який ніхто не читав. На даний момент потерпіла та її дитина живі, вона вважає, що це завдяки її діям.

У судових дебатах та останьому слові просила суд, при стягненні матеріальної та моральної шкоди на користь потерпілої, урахувати, що лікування потерпілої проводилось у обласній лікарні як за її кошти та кошти лікарні і тому вона не понесла матеріальних витрат. При вирішенні питання про стягнення моральної шкоди, урахувати, що вона більше працювати не буде, буде отримувать тільки пенсію, потерпіла відмовилась від відшкодування шкоди у сумі 25000 гривень, які вона намагалась їй передати в суді, тому вона зможе відшкодувати моральну шкоду тільки з пенсії.

Потерпіла ОСОБА_4 показала суду, що не все пам`ятає, що було 17 липня 2012 року при пологах. Пам`ятає, що почались пологи вранці, у неї були болі, коли і як народжувала не пам`ятає, не пам`ятає, яким чином було прийнято рішення про кесарев розтин. Після пологів почувалась погано, у неї була температура, їй капали кров. Дитину вона побачила на четверту добу, син був весь у трубках, потім його направили до Одеської лікарні. Пам`ятає, що її готували на виписку, а потім дізналася, що вона знаходиться в Одеській обласній лікарні і їй видалили матку. На даний час вона інвалід третьої групи, не працює, знаходиться на обліку у лікаря невропатолога. Син також знаходиться на обліку у лікаря. Вважає, обвинувачена винна за те, що сталося з нею та її сином. Просила суд суворо покарати обвинувачену, цивільний позов в частині моральної шкоди задовольнити у повному обсязі в сумі 200 тисяч гривень, в частині матеріальної шкоди задовольнити в сумі наданих документів, також стягнути з обвинувченої 1500 гривень за юридичну допомогу.

Свідок ОСОБА_11 пояснила суду, що 22.06.2012 року, до гінекологічного відділення Арцизької центральної районної лікарні на збереження поклали її доньку ОСОБА_4 15 липня 2012 року у її доньки почалися болі, вона підійшла до обвинуваченої з проханням щось зробити, але та відповіла, що все нормально, що матка у дочки відкрилась лише на два пальці. Обвинувачена запропонувала потерпілій кесарив розтин, за що попросила в неї 4000 гривень. Вона їй змогла дати лише 2000 гривень та зарізала барана.

17.07.2012 року доньці було дуже погано, в неї були сині губи, дві доби вона не їла, в пологовому будинку нікого не було з 09 години по 18 годину 30 хвилин, вона була в пологовому будинку сама. Потім вона підійшла до обвинуваченої передала гроші в сумі 2000 гривень і дочку завезли до пологового залу. Через деякий час до пологового залу стали забігати інші лікарі, вона запитала що сталося, їй відповіли, що виключилося світло, та заспокоїли, що все нормально, зараз увімкнеться. Через півгодини їй повідомили, що дочці і її онуку дуже погано. Коли вона зайшла до пологово залу, то побачила, що дитина вся синя, в трубках і їй сказали, що його необхідно відвезти до лікарні в Одесу. Дитину завезли до Одеської лікарні і через тиждень зателефонували їй і сказали, що дитина прийшла до тями.

Дочку після пологів перевели до палати, яка розташована біля реанімації. Вона бачила, що її доньці погано, запропонувала відвезти дочку до ОСОБА_12 , т.я. це буде надійніше, але обвинувачена сказала, що все нормально.

24.07.2012 року, о 15 годині 30 хвилин, зателефонувала її донька і сказала, що їй знову вводять кров та втратила свідомість. Коли вона приїхала до лікарні то побачила, що її донька зовсім синя і знову вона запропонувала обвинуваченій відвезти дочку в Одеську лікарню, але та сказала, що з нею все нормально. Потім вона зателефонувала до свого племінника та попросила про допомогу. Тільки після того, як племінник зателефонував обвинуваченій, та викликала лікарів з ОСОБА_12 . Обвинувачена попросила, щоб вона написала заяву про відправку дочки до лікарні м. Одеса, але не хотіли давата обмінну карту. Вона на 1000 гривень купила ліків для дочки, дала 1000 гривень заправити машину і дочку відвезли у Одеську обласну лікарню.

В Одесі їй повідомили, що її доньці зробили дві операції, і сказали, що у дочки зараження крові. У зв`язку з тим, що дочці була потрібна кров, вона зателефонувала своєму синові, який прийшов разом з 6 чоловіками та здав кров. Лікарі сказали, що обвинувачена покалічила дитину. У дочки був інсульт, вона тягнула ногу та у неї німіла рука, вона не пам`ятала як її звати та, що вона народила дитину. Вона підходила до обвинуваченої, просила про матеріальну допомогу на лікування дочки, але та їй відмовила.

Свідок ОСОБА_13 пояснив суду, що 24.07.2012 року, ввечері, до нього приїхала матір і сказала, що сестрі ОСОБА_14 стало погано після пологів і вони поїхали до Арцизької лікарні, де дізналися, що ОСОБА_14 втратила свідомость. Лікарі сказали, що викликали бригаду лікарів із ОСОБА_12 , для надання медичної допомоги сестрі. 25.07.2012 року сестру забрали до Одеської лікарні. Потерпілій була потрібна кров і він, на прохання лікарів, зібрав людей, щоб здати кров, здало чотири чоловіка разом з ним. Дитину забрали до Одеської лікарні раніше сестри, у зв`язку з тяжким станом здоров`я.

Свідок ОСОБА_15 пояснив, що його дружина лягла на збереження 22.06.2012 року в Арцизьку районну лікарню. Вагітність проходила нормально, плод був великий. Народила дружина 17.07.2012 року. Він наполягав на кесаревому розтині, про що просив обвинувачену приблизно 16 липня 2012 року, і передав 7000 гривень матері дружини на вказану операцію через водія маршрутки. Дружині перед пологами не зробили УЗД так, як не було лікаря.

Коли він побачив дружину після пологів, вона почувала себе погано. Лікарі сказали, що дитину заберуть до м. Одеса, в нього набряк мозку. У сина всюди були трубки, дитина була отечна, синя і його направили до реанімації в Одеську лікарню на "Слободку" після консіліума лікарів.

24.07.2012 року дружині стало гірше, капали кров, вона впала в кому. Матір йому сказала, що дочка помирає, її необхідно відправити до ОСОБА_12 . Обвинувачена не хотіла щоб дружину відправили до Одеської лікарні, говорила, що все буде добре. Але дружині стало ще гірше і тоді тільки викликали лікарів із ОСОБА_12 , які одразу забрали дружину в обласну лікарню. Лікарі йому сказали, що треба було превезти раніше, що в неї стан критичний, їй зробили операцію тому, що було зараження крові. Днів 6 дружина була в комі, не впізнавала нікого, нічого не пам`ятала, не знала, що народила сина. Лікарі порадили їм написати заяву до прокуратури і оформити дружині групу інвалідності. Дружина не може мати більше дітей, не може фізично працювати за станом здоров`я. Дитина на даний час розвивається нормально, але що буде далі вони не знають.

Свідок ОСОБА_16 пояснила, що влітку 2012 року працювала лікарем анестезіологом Арцизької районної лікарні, обвинувачена сказала їй, що можливо буде кесарев розтин. Під кінець робочого дня її покликала обвинувачена, з приводу кесаревого розтину потерпілої, т.я. вона сама не народила і у неї крупний плод. Приблизно о 18 годині почалася операція, яка йшла приблизно годину. Під час операції потерпіла заснула та проснулась нормально, операція пройшла нормально і вона була переведена до загальної палати. При проведенні кесарева розтину була проблема з плодом, він спочатку не дихав, а потім все стало нормально. Приблизно о 22 годині вона оглянула потерпілу, вона була в хорошому стані, на протязі ночі її не викликали до неї. О 09 годині ранку вона знову оглянула потерпілу, з нею все було добре. Приблизно, через тиждень після операції, потерпілій стало погано ввечері, після переливання крові, вона впала і втратила свідомість. Як їй потім стало відомо, була викликана бригада лікарів з Одеси, вони забрали потерпілу до Одеської обласної лікарні, де їй була зроблена операція.

Свідок ОСОБА_17 пояснила, що влітку 2012 року, на своєму чергуванні повина була наблюдати за потерпілою, який була проведена операція - кесарів розтин. Як їй відомо, при проведенні операції були труднощі з витяганням дитини, був зроблений додатковий надріз задля витягання плода. Перша доба після операції пройшли нормально, у зв`язку з крововтратою, їй капали замінники крові. На другому її чергувані, через добу, потерпілу перевели у загальну палату. На четверту або п`яту добу після пологів, на її чергуванні, у потерпілої піднялася температура, їй дали жарознижуюче і вона доповіла про це на ранковій нараді лікарів. Потім їй стало відомо, що потерпілій стало гірше і її відправили до Одеської лікарні.

Свідок ОСОБА_18 , яка на той час була лікарем-інтерном Арцизької центральної районної лікарні і приймала участь у проведенні операції, пояснила суду, що перед операцією потерпіла не заперечувала проти кесарева розтину, але хотіла спробувати народити сама, тому письмової заяви про відмову від кесарева розтину не було.

На другий день, коли вона прийшла на роботу, обвинувачена їй сказала, що ОСОБА_4 у пологовому залі. У потерпілої родова діяльність була довгою, приблизно о 15 годині пологова діяльність ослабла, після чого їй прокапали окситоцин, але родова діяльність не збільшувалась. Почекали ще годину і обвинувачена почала кесарив розтин, який був проведений за протоколом. При проведенні операції були проблеми з виведенням голівки дитини, потерпілій був зроблений додатковий надріз на матці. На сьомий день після операції потерпіла впала, втратила свідомісті і впала в кому. Як лікар - інтерн вона спостерегала за потерпілою, виконувала всі вказівки лікаря, але стан потерпілої погіршився. Встановити причину такого стану здоров`я потерпілої лікарі не змогли. У зв`язку з чим була викликана бригада лікарів з ОСОБА_12 , які забрали потерпілу в Одесу, де зробили їй операцію.

Свідок ОСОБА_19 пояснила, що влітку 2012 року потерпіла знаходилась в Арцизькій лікарні, вона її побачила після кесарева розтину на другий день, на своєму чергуванні. На другому її чергуванні потерпілу готували на виписку, але їй стало погано. Зі слів акушерки їй відомо, що потерпіла розмовляла з матір`ю по телефону, впала і втратила свідомість. Потім її забрали до м. Одеса на лікування. Вона вважає, що обвинувачена зробила все правильно, операцію провела відповідно протоколу і за потерпілою наглядали належним чином працівники лікарні.

Свідок ОСОБА_20 пояснив, що влітку 2012 року потерпіла знаходилась в пологовому відділенні Арцизької лікарні, їй було проведено кесарев розтин. На його чергуванні, приблизно на сьомий день після операції, потерпіла втратила свідомість. Вони спочатку подумали, що це шок, пов`язаний з введенням препарату. Він продзвонив до обвинуваченої, пояснив їй, що сталося і вона одразу прийшла на роботу. Вони почали зв`язуватися та консультуватися з колегами із ОСОБА_12 . На наступний день приїхала бригада лікарів із ОСОБА_12 і потерпілу забрали на лікування до ОСОБА_12 .

Свідок ОСОБА_21 показала суду, що влітку 2012 року потерпіла народжувала у них в пологовому відділенні. Після кесарева розтину у неї була температура, але це було нормально, вона не скаржилась на стан здоров`я. Дитина її була в дитячому відділенні. На другому її чергуванні, через три доби після кесарева розтину, потерпілій призначили ретромасу, кров вливали тому, що в неї був низький гемоглобін. Коли вона потерпілій підключила систему, побачила що їй різко стало погано, вона впала, у неї почалися судоми, було схоже на анафілактичний шок. Вона викликала чергового лікаря, інших лікарів, викликали обвинувачену. Обвинувачена стала дзвонити до своїх колег в Одесу, консультуватися. На другий день Одеські лікарі приїхали і забрали потерпілу до ОСОБА_12 .

Свідок ОСОБА_22 пояснив, що два роки тому, влітку, обвинувачена його запросила на консультацію оглянути жінку після кесаревого розтину. У потерпілої він побачив отек операційної рани, повторно зробили УЗД, ніяких патологій він не побачив, хвора була в нормальному стані. Через деякий час йому стало відомом, що викликали лікарів із Одеси, вони забрали потерпілу до Одеської лікарні.

Свідок ОСОБА_23 показала суду, що є заступником головного лікаря по акушерській гінекології Одеської обласної клінічної лікарні. Біля двох років тому до їх центру невідкладної допомоги продзвонили із Арцизької центральної районної лікарні і викликали бригаду на огляд потерпілої, яка знаходилась в тяжкому стані після пологів. Обвинувачена та інші лікарі їм детально розповіли, як проходили пологи потерпілої, як проходила операція і лікування потерпілої після операції, що через декілька днів після пологів, після перелівання крові, вона втратила свідомість. З історії хвороби потерпілої вони побачили, що плод був невеликий, причин проводити кесаревий розтин спочатку не було. Потерпілій дійсно вводили препарат окситоцин для стимуляції родової діяльності.

Коли обвинувачена побачила, що голівка дитини погано просувається, було прийнято рішення про кесаревий розтин.

Після обстеження потерпілої вони встановили, що кесарев розтин був ускладнений, був проведений додатковий розріз матки, була підозра на запальний процес матки, було прийнято рішення везти потерпілу до обласної лікарні, де було прийнято рішення про проведення оперативного втручання, видалення матки. Операція пройшла без ускладнень, поступово стан потерпілої покращувався, і вона була виписана із лікарні у задовільному стані. Після проведеної операції потерпіла не може народжувати. Лікування потерпілої проводилось за рахунок бюджетних коштів лікарні, коштів матері, також обвинувачена приймала участь у лікуванні потерпілої, передавала ліки, донорську кров.

Свідок ОСОБА_24 суду пояснила, що знаходилась при пологах потерпілої. У потерпілої були складні пологи, була слабка родова діяльність, тому пологи закінчилися кесаревим розтином. Дитина народилася в тяжкому стані з признаками асфіксії тому, що були складності при витяганні плоду.

Свідок ОСОБА_25 пояснила, що потерпіла відмовилась народжувати в м. Одеса, сказала, що буде народжувати в Арцизькій лікарні, т.я. довіряє обвинуваченій. Всі питання про пологи потерпілої вирішувала її матір. Розмови матері з обвинуваченою про пологи проводились в ординаторській, тому вона була присутня при їх розмовах. Пологи були складні. Через деякий час після народження дитини та введення ліків, потерпіла втратила свідомість, була в комі. Вони не знали, що сталося, телефонували до колег в Одесу думали, що це шок на введення аппарату або порушення мозкового кровообігу. Приїхала бригада лікарів із Одеси, провели обстеження потерпілої та повезли її до Одеського перинатального центру.

Свідок ОСОБА_26 пояснила суду, що як консультант приймала участь в комісійній експертизі по даній справі. На підставі наданої медичної документації видно, що потерпіла могла народити без кесарева розтину. Відповідно меддокументації показань для стимуляції пологів не було. Відповідно до протоколу ведення пологів по партограмі, обвинувачена могла не допустити отримання травми дитини та потерпілої при умовах максимально консервативного ведення пологів, не використовуючи родопосилення окситоцином, утримуючись від проведення операції - кесарев розтин в ситуації, що склалась. По партограмі видно, що об 11 годині обвинувачена не повинна була давати окситоцин, показань для застосовування окситоцина не було. Вивчена медична документація давала їй можливість відповісти на питання, які їй були поставлені при проведенні експертизи. Обвинувачена при проведенні пологів діяла по застарілій методиці, яка вже не використовується.

Експерт ОСОБА_27 пояснив суду, що на підставі постанови слідчого Арцизького РВ ГУМВС України в Одеській області була проведена комісійна судово медична експертиза за фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 та дитині ОСОБА_8 . Для проведення даної експертизи була залучена як консультант лікар акушер гінеколог ОСОБА_26 . Висновок експертизи був підписаний всима експертами і відповідає вимогам чинного законодавства.

Провина обвинуваченої підтверджується і матеріалами кримінального провадження:

- медичною документацією: індивідуальною картою вагітної та породіллі; картою розвитку новонародженогого та історією розвитку дитини ОСОБА_8 ; історією пологів ОСОБА_4 ; медичними картами стаціонарного хворого ОСОБА_4 та ОСОБА_8 ;

- висновком експерта № 441,442/14 від 19.02.2016 року пологи ведуться по партограмі. Відповідно до клінічного протоколу "Аномалії пологової діяльності", затвердженого наказом МОЗ України № 676 від 31.12.2004 року, протипоказанням до призначення утеротонічних засобів (яким є окситоцин) є анатомічно вузький таз, що і мало місце у породіллі за даними історії пологів ОСОБА_4 . Отже, призначення лікарем в/в окситоцину та неконтрольоване його введення в даному випадку могло викликати неправильне «встановлення» голівки плода в тому числі асинклітичне, яке в свою чергу стало причиною клінічно вузького таза. В даному випадку невірно обрана тактика ведення пологів та несвоєчасна діагностика післяопераційних ускладнень у породіллі призвели до прогресування місцевого запального процесу у малому тазу та його генералізації з розвитком сепсису, що обумовило в подальшому екстирпації (оперативного видалення) матки з додатками за життєвими показниками, а отже і несприятливий вихід у ОСОБА_4 - втрату репродуктивної функції жінки. Між вказаними вище припущеними недоліками при веденні пологів, наданні медичної допомоги у післяопераційному періоді (до моменту діагностування ускладнень) та зазначеним виходом пологів вбачаться прямий причинний зв`язок. Отже, вказані вище наслідки неналежного надання медичної допомоги гр. ОСОБА_4 , відповідно до п.п. 1.3, 2.1.1 б, 2.1.4. д «Правил судово медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом Міністерста охорони здоров`я України від 17.01.1995 року № 6, можна розцінувати як тяжкі тілесні ушкодження. Недоліки при наданні акушерської допомоги сприяли розвитку ускладнень з боку дитини. При адекватному веденні пологів та наданні акушерської допомоги можна було уникнути вказаних наслідків. Таким чином, поєднане перинатальне ураження центральної нервової системи, яке мало місце у новонародженого ОСОБА_28 , супроводжувалося гострими дихальними та рухливими розладами, тобто загрозливим для життя явищами і за цим критерієм відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, згідно п. 2.1.3. «Правил судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень». Пояснення обвинуваченої, а саме: «що всі її дії відповідали вимогам Інструкції та ситуації, яка склалась у період пологів потерпілої ОСОБА_4 та в подальшому лікуванні її…», які надані нею на досудовому слідстві та в суді не відповідають записам, які є в наданих мед. документах (а.с. 48 -295 т. 2).

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 винна у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 140 КК України, який кваліфікується, як неналежне виконання медичним працівником своїх професійних обов`язків внаслідок недбалого ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки для хворого та спричинило тяжкі наслідки неповнолітньому.

Суд не може прийняти до уваги ствердження захисника та обвинуваченої, що висновок експерта № 441,442/14 від 19.02.2016 року є недопустимим доказом тому, що в експертизі є чимало протиріч, які можливо було спростувати поясненнями, зауваженнями та запереченнями при проведенні експертизи. Дана експертиза була призначена і поручена експертам Головного бюро судово - медичних експертиз Міністерства охорони здоров`я України м. Київ за клопотанням захисника та обвинуваченої, для проведення експертизи включені всі питання, які вважали необхідним поставити учасники процесу експертам. Для проведення експертизи були направлені матеріали кримінального провадження, з поясненнями всіх учасників процесу, а також медична документація. Даний доказ отриманий у порядку, встановленому КПК України, без порушень прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Обвинувачена за місцем проживання та роботи характеризується виключно позитивно.

Обираючи покарання обвинуваченої, суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкцій ч. 2 ст. 140 КК України, яка відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, особу винної, яка раніше не судима; її довголітню працю без порушень та без нещасних випадків; її вік та стан здоров`я; її матеріальне та сімейне становище; думку потерпілої відносно призначення покарання, яка просила суворо покарати обвинувачену.

Обставиною, яка пом`якшують покарання ОСОБА_6 , передбачені ст. 66 КК України, суд вважає надання допомоги на лікування потерпілої в Одеській обласній лікарні.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченої, передбаченою ст. 67 КПК України, не встановлено.

З врахуванням конкретних обставин справи, характеристики обвинуваченої до скоєного, її поведінку після відправлення потерпілої до обласної лікарні, суд вважає, що виправлення обвинуваченої можливе без відбування покарання при звільненні її від відбування покарання, на підставі ст. 75 КК України, та покладання на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, з позбавленням права обіймати певні посади та займатися медичною практикою.

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та запобігання вчиненню нею нових злочинів.

У зв`язку з тим, що обвинувачена скоїла злочин середньої тяжкості в липні 2012 року, входить до кола осіб, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на підставі п. «г» ст. 1, ст. 14 Закону України «Про амністію у 2014 році» вона підлягає звільненню від відбування покарання як основного, так і додаткового.

Цивільний позов потерпілої підлягає частковому задоволенню. У зв`язку з тим, що суду не надані докази підтвердження матеріальної шкоди, у даній частині позов задоволенню не підлягає.

Згідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичнії особі, неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини....

Визначаючи розмір грошової компенсації моральної шкоди, суд враховує характер злочину; глибину фізичних та душевних страждань позивачки та її дитини, які з вини відповідачки перенесли моральні страждання. Зазначені негативні обставини змінили звичайний спосіб життя позивачки. При визначенні розміру грошової компенсації моральної шкоди суд також враховує матеріальний стан обвинуваченої, вимоги розумності і справедливості, і вважає необхідним стягнути з обвинуваченої на користь потерпілої моральну шкоду у розмірі 70000 (сімдесят тисяч) гривень.

Також суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченої на користь потерпілої 1500 (одну тисячу п`ятсот) гривень витрат за надання юридичної допомоги.

Керуючись ст.ст. 368, 371, 374, 380, 392, 395 КПК України, п. «г» ст. 1,ст. 14 Закона України « Про амністію у 2014 році»,

суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 140 КК України, і призначити їй покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати певні посади та займатися медичною практикою строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 (один) рік, з покладенням обов`язку повідомляти органи кримінально - виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи.

Термін випробування обчислюється з моменту проголошення вироку.

На підставі п. «г» ст. 1, ст. 14 Закону України «Про амністію у 2014 році», звільнити ОСОБА_6 від відбування як основного, так і додаткового покарання.

Цивільний позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у сумі 70 000 (сімдесят тисяч ) гривень, а також 1500 (одну тисячу п`ятсот) гривень, сплачених за надання правової допомоги.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками судового провадження до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги через Саратський районний суд Одеської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченої та прокурору.

Суддя ОСОБА_1