г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/3930/15-к
Номер провадження 1-кп/213/40/16
В И Р О К
Іменем України
31 травня 2016 року Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілих: ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу кримінальне провадження № 0000267 від 04.03.2015 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, освіта професійно-технічна, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:

1) 23.09.2004 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу за ст. 309 ч. 2, 307 ч. 2, 69, 70,75, 104 КК України до 4 років позбавлення волі з випробувальним терміном 2 роки;

2) 17.05.2005р. Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу за ст. 185 ч. З, 185 ч. 2, 70, 71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі, звільнився 15.05.2009р. по відбуттю строку покарання;

3) 30.04.2010р. Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ст. 309 ч. 2 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився 24.11.2011року умовно-достроково на не відбутий період 9 місяців;

4) 25.10.2012р. Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу за ст. 395, 71 КК України до 1 року позбавлення волі, звільнився 19.11.2013р. умовно-достроково на невідбутий період 1 місяць 6 днів,

5) 04.09.2015 р. Широківським районним судом Дніпропетровської області за ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі,

судимості в установленому законом порядку не зняті та не погашені,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 маючи не зняті та не погашені в установленому порядку судимості, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знов вчинив умисні, корисливі злочини.

Так, ОСОБА_8 , повторно, 26 лютого 2015 року в вечірній час знаходився за місцем свого мешкання за адресою АДРЕСА_1 , де у нього виник єдиний злочинний умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, реалізуючи який він, переслідуючи корисливу мету, під приводом здійснення ремонту домовився, що ОСОБА_6 принесе йому свій планшет «APACH» А97 3G», вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи № 3 від 30.07.2015 року становить 2024 гривні, для ремонту, а він відремонтує планшет і поверне його, при цьому оплата ремонту коштувала 200 гривень. На вказані умови ОСОБА_6 погодилася і, будучи введеною в оману, в той же день приблизно о 19 годині 00 хвилин через свого сина ОСОБА_9 за місцем проживання ОСОБА_10 , добровільно передала останньому вищевказаний планшет та грошові кошти в сумі 200 гривень. При цьому, ОСОБА_8 достовірно знав, що ремонтувати і повертати планшет не буде і з корисливої мети шляхом обману, повторно, умисно, з корисливих мотивів, заволодів грошовими коштами в сумі 200 гривень і вищевказаним планшетом, які належали ОСОБА_6 . Після чого, ОСОБА_8 , продовжуючи свій єдиний злочинний умисел, 27 лютого 2015 року під приводом здійснення ремонту планшету попрохав у ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 300 гривень, які остання в той же день приблизно о 18 годині 00 хвилин біля будинку АДРЕСА_2 , будучи введеною в оману, добровільно передала ОСОБА_11 і останній з корисливої мети шляхом обману, повторно, умисно, з корисливих мотивів, заволодів грошовими коштами в сумі 300 гривень. Після чого, ОСОБА_8 , продовжуючи свій єдиний злочинний умисел, 01 березня 2015 року під приводом ремонту планшету попрохав у ОСОБА_6 ще грошові кошти в сумі 200 гривень, які остання в той же день, приблизно о 20 годині 00 хвилин за місцем проживання ОСОБА_10 через свого сина ОСОБА_9 , будучи введеною в оману, добровільно передала ОСОБА_4 , якими останній шляхом обману, повторно, умисно, з корисливих мотивів заволодів та після чого утримуючи грошові кошти, з місця скоєння злочину зник. Своїми злочинними діями ОСОБА_8 заподіяв потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 2724 грн.

Крім цього, ОСОБА_8 31 травня 2015 року перебував в квартирі АДРЕСА_3 , де проживає ОСОБА_7 , де у нього виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, реалізуючи який він умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистої вигоди, під приводом ремонту комп`ютера, який складався з монітору "Samsung" ЕХ1920», вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи № 3 від 30.07.2015 року становить 1424 грн. та системного блоку Gigabite GM5, вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи

№ 3 від 30.07.2015 року становить 0 грн. і належав ОСОБА_7 , взяв його у останньої, переконавши в тому, що він відремонтує його та поверне, при цьому достовірно знаючи, що повертати комп`ютер не буде. ОСОБА_7 , будучи впевненою в правомірності дій ОСОБА_10 , добровільно передала йому комп`ютер, після чого ОСОБА_8 , утримуючи майно, з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись вказаним майном на власний розсуд, заподіявши таким чином потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 1424 грн., що складає вартість монітору "Samsung" ЕХ1920».

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що винним себе у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190 КК України визнає повністю, підтвердив обставини, викладені у обвинувальному акті і їх не оспорював. У скоєному щиро розкаявся. Пояснив, що злочини вчинив з корисливих мотивів.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, його вина також підтверджується

поясненнями потерпілих, свідків.

Так, допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_12 пояснила, що ОСОБА_4 пообіцяв, що відремонтує планшет, при цьому домовилися, що вона принесе йому свій планшет для ремонту, а після ремонту він поверне його, при цьому оплата ремонту коштувала 200 гривень. Приблизно о 19 годині 00 хвилин через свого сина ОСОБА_9 за місцем проживання ОСОБА_10 , добровільно передала обвинуваченому вищевказаний планшет та грошові кошти в сумі 200 гривень. Після чого, ОСОБА_8 27 лютого 2015 року попросив у неї грошові кошти в сумі 300 гривень, які начебто необхідні для ремонту планшету та вона передала обвинуваченому зазначену суму. Після чого, ОСОБА_8 01 березня 2015 року під приводом ремонту планшету попрохав у у неї ще грошові кошти в сумі 200 гривень, які передала через свого сина ОСОБА_9 . Обвинувачений взяв гроші, сказав, що принесе планшет, але сам з грошима зник. Претензій матеріального і морального характеру до обвинуваченого не має. Міру покарання обвинуваченому просила призначити на розсуд суду.

Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що обвинувачений є її племінником. 31 травня 2015 року обвинувачений обманним шляхом заволодів її монітором "Samsung" та системним блоком. ОСОБА_4 сказав, що відремонтує їх, але монітор і системний блок їй не повернув. Вона змушена була звернутися із заявою до правоохоронних органів. В подальшому їй співробітники міліції повернули монітор, а стосовно системного блоку повідомили, що він ніякої вартості не представляє. Претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого не має. Міру покарання просила призначити обвинуваченому на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснив, що потерпіла ОСОБА_12 є його матір`ю. 26 лютого 2015 року мати домовилася з ОСОБА_4 , що передасть йому планшет для ремонту та грошові кошти у розмірі 200 гривень, як оплату за ремонт. Він погодився та пішов додому до обвинуваченого. ОСОБА_4 взяв планшет та гроші та повідомив, що планшет можна буде забрати через декілька днів, залишив номер свого мобільного телефону, по якому необхідно було дізнатися про стан ремонту. Згодом обвинувачений повідомив матері, що необхідно доплатити за ремонт планшету ще 300 грн., на що мати погодилася та передала зазначену суму, згодом ОСОБА_4 повідомив, що необхідно ще 200 грн.. Мати попросила його віднести ОСОБА_4 зазначену грошову суму.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні пояснив, що приблизно наприкінці травня 2015 року йому зателефонував раніше незнайомий ОСОБА_14 , який у ході телефонної розмови запитав у нього, чи не бажає він придбати комп`ютер за 300 грн, оскільки йому терміново були потрібні гроші. Його зацікавила пропозиція та він погодився зустрітися з обвинуваченим та оглянути комп`ютер. Приїхавши за вказаною обвинуваченим адресою, він оглянув комп`ютер та погодився його придбати. Передав ОСОБА_14 грошові кошти в сумі 300 грн. Вдома він помітив, що блок живлення на комп`ютері несправний. Згодом він продав системний блок.

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні пояснив, що його правильне ім`я ОСОБА_16 . На початку березня 2015 року він зустрів свого знайомого ОСОБА_14 , який запропонував йому взяти планшет, оскільки був винен йому 400 грн. Він помітив, що планшет був несправний, але вирішив, що зможе полагодити його. ОСОБА_17 повідомив, що планшет належить йому. Він погодився та взяв планшет, але згодом продав його на запчастини.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 190 КК України, підтверджується також письмовими матеріалами кримінального провадження та речовими доказами:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення потерпілої ОСОБА_6 від 04.03.2015 року про притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності, який 26.02.2015 року під приводом ремонтування планшету шляхом зловживання довірою заволодів планшетом та утримує його /кр.пр. а.с. 2/;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 06.06.2015 року потерпілої ОСОБА_7 про притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності, який 31.05.2016 року заволодів компютером, якій належить потерпілій /кр.пр. а.с. 26/;

- протоколом огляду місця події від 06.06.2015 року з фото таблицями до нього, з якого слідує, що об`єктом огляду є квартира АДРЕСА_3 /кр.пр. а.с. 28-31/;

- протоколом огляду речей від 10.06.2015 року з фото таблицями до нього, яким було виявлено та вилучено монітор «SAMSUNG» та блок живлення « Q-dion» /кр.пр. а.с. 45-46/;

- висновком товарознавчої експертизи № 3 від 30.07.2015 року /кр.пр. а.с. 63/;

Речовими доказами по справі є: монітор «SAMSUNG» EX 1920 з блоком живлення /кр.пр. а.с. 50-51/;

Розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що умисні дії ОСОБА_4 , які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, вірно кваліфіковані органами досудового розслідування за ч.2 ст.190 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , у відповідності зі ч.1 ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до ч.3 ст. 12 КК України ОСОБА_4 вчинив злочин середньої тяжкості, вину визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся, раніше судимий, судимості не погашені, має рецидив злочинів, за місцем проживання характеризується посередньо, під наглядом лікарів психіатра та нарколога не знаходиться. Згідно акту судово-психіатричного експерта № 280 від 01.10.2015 року ОСОБА_4 в період скоєння злочину, який йому інкримінується: яким-небудь психічним захворюванням не страждав і не страждає в теперішній час, усвідомлював та усвідомлює свої дії і керує ними, в стані тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не знаходився, за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (кр.пр. а.с.92-97).

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому, визнання вини у повному обсязі.

Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно ст.67 КК України є рецидив злочину.

Відповідно до ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно із ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, попередження вчинення нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. За таких обставин суд вважає, що покарання обвинуваченому слід обрати, у вигляді позбавлення волі в межах передбачених санкцією ч.2 ст. 190 КК України. Одночасно, суд приходить до висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєного злочину, не зменшують суспільну небезпеку злочину до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України - призначення більш м`якого покарання, яке передбачено законом, а також не має підстав для застосування ст. 75 КК України.

В судовому засіданні також встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Широківського районного суду Дніпропетровської області від 04.09.2015 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі.

Оскільки злочини, за якими ОСОБА_4 засуджується, були вчинені ним до постановлення вищевказаного вироку, то суд на підставі ч. 4 ст.70 КК України вважає необхідним призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань у вигляді позбавлення волі за вироком Широківського районного суду Дніпропетровської області від 04.09.2015 року і за даним вироком та остаточно слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі.

Необхідно зарахувати по даному вироку відбуте ОСОБА_4 покарання за вироком Широківського районного суду Дніпропетровської області від 04.09.2015 року та рахувати покарання по даному вироку з 04 вересня 2015 року.

Запобіжний захід обвинуваченому по даному кримінальному провадженню у вигляді тримання під вартою не обирався. З 07 жовтня 2015 року ОСОБА_4 тимчасово залишений в слідчому ізоляторі згідно ухвали Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 07.10.2015 року на час проведення досудового розслідування та судового розгляду по даному кримінальному провадженню № 0000267 за яким обвинувачується по ст.190 ч.2 КК України, а тому на підставі ст.72 ч.5 КК України зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_4 час тимчасового утримання в слідчому ізоляторі з 24.12.2015 року до набрання даним вироком законної сили, з розрахунку один день знаходження в слідчому ізоляторі за два дні позбавлення волі.

Питання про долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч.9 ст.100 КПК України.

Заходами забезпечення кримінального провадження, які обумовлені в п. 5 ч. 2 ст. 131 Кримінального процесуального кодексу України, у даному кримінальному провадженні є тимчасовий доступ до медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_4 . В зв`язку з цим, необхідно слідчому Інгулецького відділення поліції Криворізького відділу поліції ГУ Національної Поліції в Дніпропетровській області - повернути КЗ Криворізькому психоневрологічному диспансеру ДОР - тимчасово вилучені згідно протоколу від 28.07.2015 року: медичну карту амбулаторного хворого № 124930 на ім`я ОСОБА_4 та медичну карту стаціонарного хворого № 1183 на ім`я ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання на строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань у вигляді позбавлення волі за вироком Широківського районного суду Дніпропетровської області від 04.09.2015 року, яким призначено покарання 3 (три) роки позбавлення волі і за даним вироком та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Зарахувати по даному вироку відбуте ОСОБА_4 покарання за вироком Широківського районного суду Дніпропетровської області від 04.09.2015 року та рахувати покарання по даному вироку з 04 вересня 2015 року.

Запобіжний захід ОСОБА_4 по даному кримінальному провадженню у вигляді тримання під вартою не обирався. З 07 жовтня 2015 року ОСОБА_4 тимчасово залишений в слідчому ізоляторі згідно ухвали Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 07.10.2015 року на час проведення досудового розслідування та судового розгляду по даному кримінальному провадженню № 0000267 за яким обвинувачується по ст.190 ч.2 КК України, а тому на підставі ст.72 ч.5 КК України зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_4 час тимчасового утримання в слідчому ізоляторі з 24.12.2015 року до набрання даним вироком законної сили, з розрахунку один день знаходження в слідчому ізоляторі за два дні позбавлення волі.

Речові докази: монітор «SAMSUNG» EX 1920 з блоком живлення /кр.пр. а.с. 50-51/, який знаходиться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_7 - залишити у останньої.

Слідчому Інгулецького відділення поліції Криворізького відділу поліції ГУ Національної Поліції в Дніпропетровській області - повернути КЗ Криворізькому психоневрологічному диспансеру ДОР- тимчасово вилучену згідно протоколу від 28.07.2015 року: медичну карту амбулаторного хворого № 124930 на ім`я ОСОБА_4 та медичну карту стаціонарного хворого № 1183 на ім`я ОСОБА_4 .

Матеріали кримінального провадження № 0000267 залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням при обвинувальному акті у справі № 213/3930/15-к, пр.№1-кп/213/40/16.

В апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судом першої інстанції і не набрали законної сили.

Відповідно до статті 395 КПК України апеляційна скарга на судові рішення, ухвалені судом першої інстанції, подається через суд, який ухвалив судове рішення, до Апеляційного суду Дніпропетровської області, протягом тридцяти днів з дня проголошення, для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1