Справа № 487/7933/15-к
Провадження № 1-кп/487/112/16
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.04.2016 року місто Миколаїв
Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
представника потерпілого ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Миколаєва, українця, громадянина України, має вищу освіту, неодружений, неповнолітніх дітей не має, не працює, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ст. 125 ч. 1, ст. 162 ч. 2 КК України, -
ОСОБА_8 скоїв умисні злочини при наступних обставинах.
Так, 10 квітня 2015 року близько 18:00 години ОСОБА_8 , знаходячись в тамбурі квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 на фоні особистих неприязних стосунків почав кричати та стукати у двері квартири АДРЕСА_2 , де мешкає ОСОБА_9 . Після того, як потерпілий відчинив двері до своєї квартири, ОСОБА_8 почав погрожувати ОСОБА_9 та наніс йому удар рукою в обличчя та область грудей, від чого останній впав в коридорі своєї квартири. Далі ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що порушує недоторканість житла, без дозволу власника квартири АДРЕСА_4 умисно, незаконно, через вхідні двері проник до вищевказаної квартири, чим порушив право потерпілого на недоторканість його житла, гарантоване статтею 30 Конституції України, статтею 12 Загальної декларації прав людини та статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Згідно висновку експерта №483 від 15.04.2015 року у ОСОБА_9 наявні тілесні ушкодженя у вигляді синця і садни на обличчі, крововиливу білкової оболонки лівого ока, слизових нижньої губи, які утворилися від не менше, як трьох ударних впливів тупих твердих предметів, якими могли бути руки та ноги. За ступенем тяжкості кожне тілесне ушкодження відкоситься до категорії легких тілесних ушкоджень.
Крім того, в той же день та час, а саме 10 квітня 2015 року близько 18:00 години, ОСОБА_8 , знаходячись у квартирі АДРЕСА_4 реалізовуючи злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, під час сварки наніс потерпілому ОСОБА_9 , який лежав на підлозі власної квартири, удари ногами по тулубу та ногам, в результаті чого спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді садна лівого колінного суглоба, яке, згідно висновку експерта №483 від 15.04.2015 року відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою провину не визнав та пояснив, що він мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , та є сусідом ОСОБА_10 Квартира 78, в якій мешкає потерпілий, раніше належала обвинуваченому та була продана. 10 квітня 2015 року ОСОБА_8 прийшов додому після нічної праці у морському порту та ліг спати, через незначний час прокинувся від стуку у двері співробітників ЖЕКу, яких впустив потерпілий. Після цього, ОСОБА_8 пішов ремонтувати свій автомобіль та повернувся додому приблизно о 17-18 годині. Дома в той час перебувала його мати ОСОБА_11 . Коли обвинувачений повернувся додому, у тамбурі курив його сусід ОСОБА_9 , якому ОСОБА_8 висловив своє не вподобання через те, що останній відкриває двері особам, які прийшли не до нього. Між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 виник словесний конфлікт в ході якого обвинувачений несильно штовхнув потерпілого, оскільки не міг пройти до своєї квартири. Падав при цьому потерпілий або ні обвинувачений не пам`ятає. Після поштовху потерпілий вдарив ОСОБА_8 якоюсь палкою та травмував йому руку. До квартири потерпілого обвинувачений не заходив та ніяких тілесних ушкоджень не наносив, майно не ламав.
Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї провини та заперечення обставин злочину, вина ОСОБА_8 підтверджена у судовому засіданні сукупністю належних, допустимих та узгоджених між собою доказів.
Покази потерпілого є стабільними та послідовними.
Під час прийняття заяви про вчинення злочину, зафіксованої у протоколі від 10.04.2015 року потерпілий просив вжити заходи відносно сусіда ОСОБА_12 ( ОСОБА_8 ), що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , який спричинив йому тілесні пошкодження.
Механізм та обставини нанесення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень підтверджені даними, зафіксовані в протоколі слідчого експерименту за участю потерпілого, які узгоджуються з наявними у справі доказами.
Відповідно до даних, зафіксованих у довідці Міської лікарні швидкої медичної допомоги №2812 від 10.04.2015 року, ОСОБА_9 був оглянутий 10.04.2015 року о 19:30 годині нейрохірургом, яким зафіксовано синці та садна на тілі потерпілого.
Згідно висновку експерта №483 від 15.04.2015 року у ОСОБА_9 наявні тілесні ушкодження у вигляді синця і садни на обличчі, крововиливу білкової оболонки лівого ока, слизових нижньої губи, садна лівого колінного суглоба, які утворилися від не менше, як трьох ударних впливів тупих твердих предметів, якими могли бути руки та ноги. Заподіяння вказаних тілесних ушкоджень у строки та при обставинах, повідомлених потерпілим, є можливим. За ступенем тяжкості кожне тілесне ушкодження відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. Утворення пошкоджень при однократному мимовільному падінні з висоти власного зросту із положення стоячи та плоскість виключається.
Свідок ОСОБА_13 дружина потерпілого, у судовому засіданні пояснила, що 10.04.2015 року приблизно о 18:00 годині вони з чоловіком дивились телевізор вдома за адресою: АДРЕСА_5 , та почули стук у двері. Коли чоловік відчинив двері, їх сусід ОСОБА_8 зайшовши без дозволу до квартири наніс йому удар рукою в обличчя, а потім рукою у груди, від чого ОСОБА_9 впав. Після цього обвинувачений підійшов до її чоловіка, який лежав на підлозі, та наніс декілька ударів ногою по тулубу. Крім того ОСОБА_8 наніс удар ОСОБА_13 , від якого остання також впала. В ході конфлікту обвинувачений, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, погрожував вбити її та чоловіка, розбив дзеркало та пошкодив двері. З собою у обвинуваченого був пакет з цукерками, освіжувачем повітря та цукром, який під час сварки розпався по квартирі потерпілого. Коли ОСОБА_9 намагався встати, ОСОБА_8 схопив його та почав душити, а через деякий час відпустив та вийшов із квартири. Така поведінка, на думку свідка, є наміром обвинуваченого створити їм з чоловіком нестерпні умови життя з метою придбання їхньої квартири за незначною ціною.
Аналогічні відомості були повідомлені свідком ОСОБА_13 під час слідчого експерименту за її участю, дані якого зафіксовані у протоколі проведення слідчого експерименту від 28.09.2015 року та підтверджені відповідною фототаблицею. В ході вказаного експерименту свідок підтвердила обставини обвинувачення та вказала механізм нанесення тілесних ушкоджень, який відповідає поясненням потерпілого.
Згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 29.04.2011 року, квартира АДРЕСА_4 була придбана ОСОБА_9 у ОСОБА_8 та ОСОБА_14 .
Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні пояснила, що на початку 19:00 години 10.04.2015 року їй зателефонувала її тітка ОСОБА_13 та повідомила, що до них додому увірвався сусід ОСОБА_8 та наніс тілесні ушкодження. Коли ОСОБА_15 через десять хвилин прибула за адресою: АДРЕСА_5 , то побачила, що двері до тамбуру відчинені. Відчувався характерний запах алкоголю. У квартирі на підлозі був розсипаний цукор, пошкоджено дзеркало. ОСОБА_9 та ОСОБА_13 обидва мали тілесні ушкодження, потерпілого було госпіталізовано.
Таким чином, оцінивши та проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд встановив, що своїми умисними діями, які виразилися в незаконному проникненні до житла, поєднаному із застосування насильства та погроз його застосування, ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ст. 162 ч. 2 КК України; своїми умисними діями, які виразилися в спричиненні умисних легких тілесних ушкоджень, ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ст. 125 ч. 1 КК України.
Приходячи до вказаного висновку суд розцінює свідчення ОСОБА_8 як спробу уникнути відповідальності за вчинені злочині, оскільки повідомлені ним факти спростовані сукупністю досліджених судом доказів, а можливість утворення пошкоджень у потерпілого ОСОБА_9 при однократному мимовільному падінні з висоти власного зросту із положення стоячи та плоскість (зі слів обвинуваченого - легко штовхнув в ході словесного конфлікту у тамбурі) виключена висновком експертизи №483 від 15.04.2015 року.
Доводи ОСОБА_8 про те, що тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_9 згідно висновку експерта №483 від 15.04.2015 року могли з`явитися у потерпілого за будь-яких інших обставин, так як експертизу було проведено лише через п`ять днів після подій конфлікту є неспроможними, оскільки як вбачається з описової частини вказаного експертного дослідження, при його проведенні були, у тому числі, враховані дані зворотного повідомлення Міської лікарні швидкої медичної допомоги №2812 від 10.04.2015 року із фіксацією тілесних ушкоджень ОСОБА_9 одразу після їх спричинення, рентгенограми ОСОБА_9 та висновки до них від 10.04.2015 року №6949 щодо дослідження кістково-деструктивних змін. На час обстеження у ОСОБА_9 було виявлено крововилив лівого повіки неправильної овальної форми без чітких меж багряно-червоного кольору із жовтяничним відтінком по периферії розміром 6х5 см. У білковій оболонці внутрішнього кута лівого ока крововилив, що розсмоктується, яскраво-червоного кольору із виразним судинним малюнком. На нижній губі зліва садна невизначеної форми під щільною темно-бурою кіркою розміром 0,5х0,3 см. Відповідно садна на слизовій нижньої губи крововилив, що розсмоктується, червоного кольору на ділянці розмірами 1,5смх1,5см. На передній зовнішній поверхні лівого колінного суглоба садно невизначеної форми під щільною піднесеною темно-бурою кіркою зі слідами відділення по краям розмірами 2х1,5см.
Критичній оцінці також підлягають свідчення матері потерпілого ОСОБА_16 , яка повідомила, що 10.04.2015 року вона прийшла у гості до сина та перебувала у нього в дома. Син ремонтував автомобіль на вулиці. Приблизно о 18-19 годині ОСОБА_16 почула розмову сина з ОСОБА_9 у тамбурі, де останній курив, та відчинила двері у квартиру. В ході розмови її син висловив не вподобання тим, що потерпілий відкриває двері людям, які прийшли не до нього. Розмова відбувалась на підвищених тонах та тривала приблизно 10-15 хвилин. Син стояв спиною до дверей їхньої квартири, а потерпілий обличчям. За рухом ліктів сина свідок зрозуміла, що син штовхнув потерпілого долонями, після чого ОСОБА_9 залишився стояти, схопив трубу або палку та вдарив сина по руці. Сам момент удару ОСОБА_16 не бачила, однак зробила такий висновок, оскільки рука сина була пошкоджена.
Вказані покази суперечать як показам потерпілого і свідка ОСОБА_13 , так і показам самого обвинуваченого, який пояснив, що штовхнув потерпілого, оскільки не міг підійти до дверей своєї квартири, а не стояв до них спиною, як вказує свідок ОСОБА_16 .
Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ст. 162 ч. 2 та ст. 125 ч. 1 КК України, ступінь тяжкості вказаних злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії злочинів невеликої та середньої тяжкості.
Згідно довідки Миколаївської обласної психіатричної лікарні №1 від 20.05.2015 року №8013, обвинувачений ОСОБА_8 на обліку не знаходиться, лікувався стаціонарно у 1 відділенні МОПЛ з 01.05.2003 року по 11.06.2003 року з діагнозом «афективний розлад (біполярний) з поточним маніакальним синдромом органічного походження внаслідок нейроінфекції».
Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №468 від 22.09.2015 року обвинувачений ОСОБА_8 психічним захворюванням не страждає та не страждав в період часу, до якого віднесено інкриміноване діяння, міг та може розуміти значення своїх дій та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. Згідно описової частини експертизи обвинувачений ОСОБА_8 в різний час отримував неодноразове психіатричне лікування, перебував на обліку в Миколаївській обласній психіатричній лікарні №1 з 02.12.2002 року по 12.12.2007 року, рішенням ВКК знятий з обліку у зв`язку з категоричною відмовою відвідувати лікаря.
На обліку у лікаря-нарколога обвинувачений не перебуває, раніше не засуджувався.
За місцем мешкання характеризується позитивно.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , відповідно до ст. 66 КК України, не встановлено.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку.
З огляду на викладене, враховуючи ступень тяжкості скоєних ОСОБА_8 злочинів, сукупність усіх обставин, що характеризують вказаний злочин, зокрема, форму вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння та тяжкість наслідків, беручи до уваги дані, що характеризують обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів можливе без ізоляції його від суспільства із призначенням остаточного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням яке, відповідно до ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім заходом примусу, що застосовується від імені держави згідно ст. 50 КК України.
Згідно ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільній позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року зі змінами, передбачено, що під моральною шкодою необхідно розуміти збитки немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, спричинених фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: в приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з пошкодженням здоров`я, в порушенні права власності, інших громадянських прав, в порушенні нормальних життєвих функцій у зв`язку з неможливістю продовжувати активне суспільне життя, порушення відносин з навколишніми особами, при настанні інших негативних наслідків.
Згідно пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про злочини проти життя та здоров`я особи» № 2 від 07.02.2003 року, у справах про злочини даного виду суди зобов`язані вживати всіх необхідних заходів до повного відшкодування заподіяної потерпілим матеріальної та моральної шкоди.
Згідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Відповідно до ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно заявленого позову матеріальні збитки, заподіяні потерпілому, складаються із вартості розбитого дзеркала у сумі 960 гривень 00 копійок та пошкоджених дверей 2000 гривень 00 копійок.
Однак, як вбачається з матеріалів справи, шкода, заподіяна пошкодженням вказаного вище майна потерпілого, не є складовою частиною об`єктивної сторони вчинених обвинуваченим злочинів, а визначення її розміру пов`язано із дослідженням даних, що не стосуються предмету доказування в рамках даного кримінального провадження, у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне залишити цивільний позов ОСОБА_9 в даній частині без розгляду, роз`яснивши потерпілому право на звернення до суду з окремим позовом.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370-371, 373, 374 КПК України, суд,-
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ст. 125 ч.1 КК України, ст. 162 ч. 2 КК України, і призначити йому покарання:
- за ст. 125 ч. 1 КК України у вигляді 200 (двохсот) годин громадських робіт,
- за ст. 162 ч. 2 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 та ч. 2 ст. 70, ст. 72 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом повного поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_8 від призначеного покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки, зобов`язавши його на підставі ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Цивільний позов ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

СУДДЯ: ОСОБА_17