Провадження №1-кс/193/128/16
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А
09 листопада 2016 року

Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участі скаржника ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність начальника Софіївського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровскій області,-

У С Т А Н О В И В:

26 жовтня 2016 року до Софіївського районного суду Дніпропетровської області звернувся скаржник з вищевказаною скаргою, мотивуючи її тим, що 19.09.2016 р., а також 04.10.2016р. мною було подано заяви про вчинення дій, що містять ознаки злочину, передбаченого ст.146 КК України. Дані заяви про злочин за ст.146 КК України була прийнята Софіївськтш ВП КВП ГУНП РВ УМВС України. В поданій заяві від 19.09.2016 р., йшлося про те, що ОСОБА_5 за попередньою змовою з групою осіб ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 тримали мене в огорожі сторожки. Тримання як заручника скаржникабуло на протязі двох годин, доки не підуїхала поліція

Софіївського відділення поліції. Коли підіїхала поліція скаржник хотів вийти їм на зустріч, але ОСОБА_15 навіть у присутності офіцера поліції відсторонила мене від виходу своєю дупою та не дала змоги вийти з огорожі.Незаконне позбавлення волі є триваючим злотшном. Тому дії по утриманню його у стані позбавлення волі - є неприпустими. Окрім цього, вище зазначені особи побавнли мене мого майна, мого мотоцикла, правом ним користуватись, а також іншого майна яке тимчасово знаходиться у майстерні, а також майна садівницького товариства «Радуга-М» - повісили замки на двері майстерні, а також на огорожу це стоїть мій мотоцикл. Скаржник ОСОБА_3 скаргу підтримав, посилаючись на обставини, викладені у ній. В судовому засіданні начальник слідчого відділу заперечував щодо задоволення скарги, оскільки дані, викладені у ній не підтверджені. Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги, з наступних підстав. Пунктом 1 частини 1 ст. 303 КПК України передбачено, що оскарженню підлягає бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення. Згідно до п.1 ч.2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1/ скасування рішення слідчого чи прокурора; 2/ зобов`язання припинити дію; 3/ зобов`язання вчинити певну дію; 4/ відмову у задоволенні скарги. В судовому засіданні скаржник не довів суду те, що дійсно щодо нього було скоєно кримінальне правлопорушення, передбачене ст.146 КК України яке з об`єктивної сторони злочин може бути вчинений у двох формах: 1) незаконне позбавлення волі людини; 2) викрадення людини. Незаконним позбавлення волі є у всіх випадках, коли воно здійснюється не відповідно до Конституції, законів України, а також чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Жодна людина не може бути позбавлена волі інакше, ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема у таких випадках, як: а) законне ув`язнення людини після її засудження компетентним судом; б) законний арешт або затримання людини для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, передбаченого законом; в) законний арешт або затримання людини з метою забезпечення її присутності перед компетентним державним органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину чи зникненню Її після його вчинення; г) затримання неповнолітньої людини на підставі законного розпорядження з метою виховного нагляду або законне затримання неповнолітньої людини з метою забезпечення й" присутності перед компетентним державним органом; д) законний арешт або затримання людини, здійснені з метою запобігання її незаконному в`їзду до країни, або людини, стосовно якої вживаються заходи з метою депортації або екстрадиції, Позбавлення волі може полягати у триманні особи в місці, де вона взагалі не бажає або більше не бажає перебувати, або в поміщенні її в місце, яке вона не має змоги вільно залишити, хоча бажає цього. Відтак, обов`язковою ознакою складу злочину у його першій формі є місце. Ним можуть бути як приміщення (кімната, камера, погріб тощо) чи комплекси приміщень (підвал багатоповерхового будинку, лікарня), так і інші місця (дах багатоповерхового будинку, транспортний засіб) чи місцевості (скала, острів тощо. Відповідальність за незаконне позбавленім волі виключається, коли особі, наприклад, забороняється покидати межі населеного пункту або відвідувати певні місцевості тощо. У цих випадках може йтися про самоправство (ст. 356). Способами незаконною позбавлення волі можуть бути будь-які - обман, зловживання довір`ям, відібрання засобів пересування, ключів чи інших необхідних засобів тощо. Захоплення або тримання особи як заручника і торгівля людьми відображають спеціальні способи незаконного позбавлення волі і кваліфікуються за ст. ст. 147 та 149. Незаконне позбавлення волі є триваючим злочином. Тому дії по утриманню потерпілого у стані позбавлення волі, до яких винний приєднався після початку злочину і до його закінчення, є співвиконавством у цьому злочині. Викрадення людини передбачає; а) відкрите заволодіння нею (коли остання або інші, треті особи, у присутності яких здійснюється викрадення, завідомо для винного розуміють значення вчинюваних ним злочинних дій. Таке заволодіння може відбутися, скажімо, шляхом грабежу чи розбійного нападу); б) таємне заволодіння (вчинене за відсутності інших осіб щодо людинні яка не розуміє значення вчинюваних з нею дій у зв`язку з малоліттям, знаходженням у безпорадному стані тощо); в) заволодіння людиною, вчинене шляхом обману чи зловживання довірою (скажімо, винна особа забирає людину із притулку для старих на підставі підроблених документів); г) заволодіння людиною в результаті вимушено-добровільноі передачі її винному під погрозою насильства над її батьком, усиновителем, опікуном, піклувальником, вихователем тощо, або під погрозою насильства над особами, близькими для останніх, або розголошення відомостей, що їх ганьблять, пошкодження чи знищення їхнього майна. Такий спосіб є близьким до вимагання (ст. 189). Закінченим злочином викрадення людини є з моменту заволодіння нею і фактичного початку обмеження її волі.

У відповідності до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала судді за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобовязання припинити дію; зобовязання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 307 ЦПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

В задовленні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність начальника Софіївського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровскій області відмовити як необгрунтованій

Ухвала оскарженню не підлягає

Суддя: