Справа № 307/2112/15-к
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

02.03.2016 м. Ужгород
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українку, громадянку України, уродженку с. Новоселиця Тячівського району, мешканку АДРЕСА_1 ,
засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України до штрафу в розмірі 850 гривень.
ОСОБА_6 визнана винною в тому, що вона 20.05.2015 року близько 18-ої години, на території дворогосподарства АДРЕСА_2 , де проживає неповнолітній ОСОБА_7 і в той час знаходився на порозі будинку, в ході сварки підійшла до нього та нанесла удари руками по голові та плечах, в результаті чого потерпілий отримав легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить вирок суду щодо неї скасувати, провадження в справі закрити. Посилається на те, що суд першої інстанції допустив істотні порушення кримінального процесуального закону, оскільки на стадії підготовчого судового засідання долучив за клопотанням прокурора матеріали досудового розслідування, що вправі був зробити лише під час судового розгляду. Вказує на порушення її права на захист, що виразилось у безпідставній заміні адвоката ОСОБА_8 на адвоката ОСОБА_9 , якому не було надано достатньо часу для ознайомлення з матеріалами провадження та підготовки для захисту інтересі обвинуваченої, а також на безпідставну заміну прокурора ОСОБА_10 на ОСОБА_11 . Наголошує, що кримінального правопорушення не вчиняла, а обвинувачення ґрунтується на показаннях свідків, які мали в минулому з нею конфлікти, а тепер її оговорюють.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи прокурора, яка заперечила проти апеляційної скарги, просить таку залишити без задоволення, а вирок без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставами для скасування судового рішення при розгляді справ в апеляційній інстанції є істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, якими відповідно до частини 1 статті 412 КПК України визнаються такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. За вимогами пункту 3 частини 2 статті 412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності прокурора, крім випадків, коли його участь не є обов`язковою.
З огляду на це, а також з урахуванням норм ч. 2 ст. 37 КПК України, згідно яких прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні від початку до його завершення, лише процесуальний керівник - прокурор прокуратури Тячівського району ОСОБА_10 був наділений повноваженнями прокурора в кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 .
Разом з тим, у цьому провадженні ні прокурор, ні група прокурорів, які повинні були здійснювати в ньому повноваження прокурорів, а також старший прокурор такої групи визначені в порядку ст. 37 КПК України не були.
Наявну в матеріалах провадження постанову про заміну прокурора та призначення грипи прокурорів і старшого прокурора групи, що підписана прокурором Тячівського району ОСОБА_12 (т. 2 а.к.п. 53) колегія суддів до уваги бере, як таку що не відповідає вимогам ст. ст. 37, 110 КПК України, а саме: вказаний процесуальний документ не містить дати його винесення, у вступній частині постанови значиться, що її виніс виконувач обов`язків прокурора Тячівського району ОСОБА_13 , а підписав цю постанову прокурор Тячівського району Жовнір С.
Отже, прокурор ОСОБА_11 , який брав участь в розгляді провадження в суді першої інстанції, не вправі був приймати в ньому участь зі сторони обвинувачення. За таких обставин провадження здійснено за відсутності прокурора.
Відповідно до вимог ст. 412 КПК України істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону є такі порушення, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований і справедливий вирок чи постанову. В усякому разі вирок належить скасувати, якщо порушено право обвинуваченого на захист.
За змістом ст. 20 КПК України підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, на стадії досудового розслідування постановою слідчого від 03.06.2015 року про допуск захисника до участі в кримінальному провадженні було допущено адвоката ОСОБА_14 (т. 1 а.к.п. 48-49). Однак повноваження цього захисника, відповідно до вимог ст. 50 КПК України, не підтверджені належним чином, так як між ним та ОСОБА_6 договір про надання правової допомоги не укладався.
З долученого до кримінального провадження носія інформації - диску із звукозаписом судового засідання від 14.12.2015 року вбачається, що в ході перевірки явки учасників судового провадження та при вирішенні питання щодо залучення іншого захисника адвоката ОСОБА_15 , суд не з"ясував думку обвинуваченої з цього питання, лише констатував вступ останнього до розгляду провадження, чим порушив право ОСОБА_6 на захист.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з доводами апеляційної скарги в цій частині, і дійшла висновку про те, що під час розгляду кримінального провадження місцевим судом допущено суттєві порушення вимог кримінального процесуального законодавства та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення кримінального провадження, що є безумовною підставою для скасування судового рішення та призначення відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України нового судового розгляду у суді першої інстанції.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Згідно положень ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Вичерпні вимоги до обвинувального акту в собі містить ст. 291 КПК України.
Ч. 1 ст. 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
П. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України передбачає, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) КК України та формулювання обвинувачення.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 не відповідає вказаним вимогам і не містить формулювання обвинувачення з посиланням на обставини, які, відповідно до ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а містить лише фактичні обставини та правову кваліфікацію кримінального правопорушення.
Таке формулювання обвинувачення, крім обставин, зазначених у диспозиції статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, повинно містити посилання на наявність доведених даних про саму подію кримінального правопорушення, час, місце, спосіб, мотив і мету його вчинення, а також форму вини та інші обставини, які впливають на ступінь його тяжкості, вид та розмір покарання, в даному випадку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.
Суд першої інстанції на зазначені істотні порушення вимог КПК України увагу не звернув, правом, передбаченим п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України не скористався, і, за відсутності пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення, передчасно призначив і провів судовий розгляд, а також передчасно ухвалив обвинувальний вирок, що є неприпустимим.
Допущення наведених істотних порушень закону під час судового розгляду даного провадження перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення що, відповідно до вимог ст. 412 КПК України, є підставою для його скасування.
За таких обставин колегія суддів позбавлена можливості перевірити інші доводи апеляційної скарги, переглянути вирок щодо ОСОБА_6 , тому, відповідно до вимог ст. 404 КПК України, виходить за межі апеляційної скарги, оскільки це не погіршує становище обвинуваченої, скасовує вирок з наведених підстав і призначає новий розгляд кримінального провадження зі стадії підготовчого судового засідання.
Керуючись ст. ст. 404, 407, 412, 419 КПК України, апеляційний суд
апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 24.12.2015 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: