Справа № 527/1119/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2016 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань в місті Кременчуці кримінальне провадження № 0000048 від 26 січня 2016 року по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

с. Люмпанур Санчурського району Кіровської області, росіянина, громадянина України, з

середньою освітою, непрацюючого, нежонатого, зареєстрованого в

АДРЕСА_1 , жителя

АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України

ВСТАНОВИВ:

18 січня 2016 року біля 12 год. ОСОБА_5 перебував у будинку АДРЕСА_3 належному потерпілому ОСОБА_4 , де в ході сварки з останнім, з метою реалізації раптово виниклого умислу на спричинення умисного тілесного ушкодження, зі столу, який знаходився між ним і потерпілим, схопив відкривачку для консерви та тримаючи її правою рукою за руків`я, наніс загостреним її кінцем один удар в ліве око ОСОБА_7 , спричинивши тяжкі тілесні ушкодження за ознакою стійкої втрати працездатності не менш як на 1/3 в вигляді контузії лівого ока, проникаючого поранення склери лівого ока, гіфами, гемофтальму, травматичної катаракти, забійних ран верхньої та нижньої повік.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину за наведених вище обставин визнав в повному обсязі, не оспорював факти викладені в обвинувальному акті та пояснив, що 18 січня 2016 року біля 12 год. прийшов до ОСОБА_4 за місцем його проживання в АДРЕСА_3 , де в нього виник конфлікт з його співмешканкою ОСОБА_8 , якій він відмовив дати цигарку, бо не мав, і вона його штовхнула, а він її і та впала на диван, де сидів ОСОБА_7 , який став заступатися за неї і встав з дивану. Він побачив на столі, який знаходився між ними, відкривачку з дерев`яною ручкою, подумав, що останній нею може його вдарити, схопив її правою рукою за дерев`яну ручку і гострим кінцем наніс удар йому в область ока.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України, провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин, визнавши недоцільним дослідження доказів по справі, які ніким не оспорюються.

Виходячи із наданих матеріалів і пояснень обвинуваченого ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_4 суд кваліфікує його дії за ч.1 ст. 121 КК України, оскільки він вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, поєднане зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину.

При призначенні покарання суд враховує характер і тяжкість вчиненого, особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який характеризується посередньо, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Так, ОСОБА_5 сприяв розкриттю злочину, розкаявся у вчиненому, раніше не судимий, і суд визнає ці обставини пом`якшуючими його покарання.

Обставин, що обтяжують його покарання не встановлено.

З урахуванням усіх обставин у справі, характеризуючих даних про особу обвинуваченого, який вину визнав, вчинив умисний тяжкий злочин за пом`якшуючих, але без обтяжуючих покарання обставин, думки потерпілого не позбавляти його волі, а також загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути відповідним скоєному, тобто необхідним і достатнім для виправлення особи, суд дійшов висновку, що обвинувачений може бути виправлений без ізоляції від суспільства, тому призначає покарання в межах санкції статті у виді позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільняє від відбування покарання з випробуванням.

Призначення такого покарання відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченої, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

У рішенні від 09 червня 2005 року у справі «Бакланов проти Росії» та в рішенні від 24 березня 2005 року «Фрізен проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи, вказав Європейський суд у рішенні від 16 жовтня 2008 року у справі «Ізмайлов проти Росії».

Позов прокурора про відшкодування коштів в сумі 2935 грн. 38 коп. витрачених на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_4 державним лікувальним закладом підлягає до задоволення в повному обсязі, оскільки знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, визнаний обвинуваченими та в відповідності до вимог ст.1206 ЦК України.

Так, згідно довідки Полтавської обласної клінічної лікарні ім. М.В. Скліфосовського на вартість лікування ОСОБА_4 , який перебував на лікуванні в офтальмологічному відділенні з 30 січня 2016 року по 08 лютого 2016 року витрачено кошти в сумі 2935 грн.38 коп., які і необхідно стягнути з обвинуваченого.

Речові докази: відкривачку з дерев`яною ручкою передану на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області слід знищити, як річ, яка не має матеріальної цінності.

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України призначивши покарання в виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням та іспитовим строком терміном 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 КК України на засудженого ОСОБА_5 покласти обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, куди періодично з`являтися для реєстрації та повідомляти ці органи про зміну місця проживання.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання ОСОБА_5 залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Полтавської обласної клінічної лікарні ім.М.В. Скліфософського кошти на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_4 в сумі 2935 (дві тисячі дев`ятсот тридцять п`ять) гривень 38 коп.

Речові докази: відкривачку з дерев`яною ручкою передану на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення всіма учасниками судового провадження через Кременчуцький районний суд.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1