28.05.2014 Справа № 756/7179/14-к
Ун. №756/7179/14-к
Провадження № 1-кп/756/369/14

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 травня 2014 року Оболонський районний суд м. Києва
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
законного представника ОСОБА_5
представника служби у справах дітей
Оболонської районної в м.Києві державної
адміністрації ОСОБА_6
представника ВКМСД Оболонського
РУГУ МВС України в м.Києві ОСОБА_7
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, студента 306 групи, 3-го курсу Київського регіонального вищого професійного училища будівництва, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України
27.12.2013 р., близько 06 год. 00 хв., ОСОБА_8 перебуваючи у свого знайомого ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_2 , знаходячись на кухні побачив на тумбочці мобільний телефон марки «Ірhоnе 4S», що належить ОСОБА_10 . В цей момент у ОСОБА_8 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.
При цьому, реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу, умисно, з корисливих мотивів, таємно викрав чуже майно, а саме вищезазначений мобільний телефон марки «Ірhоnе 4S» ІМЕІ НОМЕР_1 , вартістю 2000 грн., належний ОСОБА_10 , після чого поклав його до кишені свого одягу та втік з місця події, розпорядившись в подальшому викраденим телефоном на власний розсуд.
Внаслідок вчинення вказаного кримінального правопорушення ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_10 матеріальну шкоду у розмірі 2000 грн.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованих йому дій та кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України визнав повністю і дав суду показання, які повністю відповідають встановленим обставинам, підтвердивши події викладені у обвинувальному акті, доповнивши, що він вчинив дії, які йому інкримінують не обдумавши їх наслідки, на теперішній час шкодує за свій вчинок та те, що сталося. У вчиненому він кається, просить суворо не карати, врахувати його щире каяття, обіцяючи більш кримінальних правопорушень не вчиняти. При цьому, обвинувачений також зазначив, що 27.12.2013 р., близько 06 год. 00 хв., він перебуваючи у свого знайомого ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_2 , знаходячись на кухні побачив на тумбочці мобільний телефон марки «Ірhоnе 4S», що належить ОСОБА_10 . В цей момент він вирішив таємно викрасти цей телефон. При цьому, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, він таємно викрав мобільний телефон марки «Ірhоnе 4S» ІМЕІ НОМЕР_1 , вартістю 2000 грн., належний ОСОБА_10 , після чого поклав його до кишені свого одягу та втік з місця події, розпорядившись в подальшому викраденим телефоном на власний розсуд, продавши його за 1500 грн. незнайомому чоловіку.
Заподіяну ОСОБА_10 матеріальну шкоду у розмірі 2000 грн. він відшкодував у повному обсязі.
З показань ОСОБА_5 допитаної в якості законного представника неповнолітнього обвинуваченого слідує, що свого сина, вона характеризує з позитивної сторони. Вихованням своїх синів вона займається сама, враховуючи відсутність батьківської опіки. Вона постійно проводить з сином бесіди виховного характеру. Свою вину її син у вчиненні інкримінованих йому діянь визнає повністю та щиро кається.
Враховуючи те, що обвинувачений не оспорював фактичні обставини провадження стосовно висунутого обвинувачення і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового провадження, та роз`яснивши їм положення ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
При цьому, згідно ст.337 КПК України розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах висунутого йому обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Показання обвинуваченого дані під час судового розгляду про обставини вчинення ним вищезазначеного кримінального правопорушення з визнанням у повному обсязі своєї вини у висунутому йому обвинуваченні, з точки зору належності, допустимості, суд вважає достовірними та об`єктивними, оскільки вони є логічними, детальними, послідовними та достатніми в сукупності з іншими зібраними доказами, з точки зору взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.
Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України.
Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому у відповідності зі ст.ст. 65, 66, 691, 103 КК України, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого діяння, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та дані, що його характеризують, його відношення до подій, що відбулися, їх наслідків, його вік, сімейні обставини, матеріальне становище, умови його життя та виховання, вплив дорослих та оточуючих, стан здоров`я, загального розвитку, рівень розумових здібностей, повне визнання своєї вини, щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відшкодування заподіяної шкоди, принесені обвинуваченим вибачення, вчинення кримінального правопорушення у неповнолітньому віці, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, обставини, які негативно впливали на виховання неповнолітнього, відсутність батьківської опіки, й інші особливості неповнолітньої особи, відсутність обставин, що обтяжують покарання та враховуючи позицію прокурора стосовно призначення обвинуваченому покарання не пов`язаного з ізоляцією від суспільства, приходить до висновку про доцільність призначення обвинуваченому покарання згідно ст.98 КК України, з врахуванням вимог ст.69-1 КК України, у виді штрафу.
Разом із цим, ОСОБА_8 під час судового розгляду заявлено клопотання про звільнення його від покарання на підставі п. а ст. 1 Закону України Про амністію у 2014 році від 08.04.2014 року.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 86 КК України, ч. 2 ст. 3 Закону України Про застосування амністії в Україні, в редакції Закону від 06.05.2014, установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акту амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
За змістом п. «а» ст. 1 Закону України Про амністію у 2014 році звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 КК України особи, які на момент вчинення злочину були неповнолітніми
Враховуючи те, що ОСОБА_8 , відповідно до ст. 12 КК України, обвинувачується у вчиненні у неповнолітньому віці умисного злочину, який не є тяжким, в коло осіб до яких не застосовується амністія відповідно до ст. 8 Закону України Про амністію у 2014 році ОСОБА_8 не входить, обвинувачений підлягає звільненню від покарання.
Керуючись ст.ст. 394, 370, 374 КПК України, ч. 2 ст. 3 Закону України Про застосування амністії в Україні, п. а) ст. 1 Закон України Про амністію у 2014 році, суд-
З А С У Д И В:
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в доход держави.
На підставі ч. 2 ст.86 КК України, ч. 2 ст. 3 Закону України Про застосування амністії в Україні, п. а) ст. 1 Закону України Про амністію у 2014 році - звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя