Справа № 369/7490/16-к
Провадження № 1-кп/369/404/16
В И Р О К
іменем України
21.11.16 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
потерпілої ОСОБА_3
представника потерпілої
ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000210 від 20.06.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, одруженого, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , маючого середньотехнічну освіту, працюючого кур`єром в ТОВ «Сінлаб-Україна», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком від 01.01.1998 року Київського міського суду за ч. 2 ст. 118, п.п. «ж», «и» ст. 93 КК України до 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі, звільненого на підставі постанови від 05.11.2008 року Менського районного суду Чернігівської області умовно-достроково на не відбутий строк покарання 3 (три) роки 7 (сім) місяців 5 (п`ять) днів,
- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -
встановив:
20.06.2016 року близько 08 години, водій ОСОБА_8 , керуючи автомобілем «Nissan Sunny», д/н НОМЕР_2 , рухаючись на 14 км. автодороги сполученням «Київ-Одеса», що в межах Києво-Святошинського району Київської області, у смузі для руху в напрямку м. Києва, не був уважним під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, не обрав безпечну швидкість руху транспортного засобу, перевищив допустиму швидкість руху на вказаній ділянці дороги, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним, внаслідок чого втратив контроль над керуванням автомобілем, виїхав на праве, відносно напрямку його руху, узбіччя, де допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_9 від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці події, а пішохід ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 94Е від 01.08.2016 року у ОСОБА_10 , 1992 р. народження, мали місце ушкодження у вигляді закритого перелому правої стегнової кістки, перелому 1-го пальця лівої стопи, переломів 2-ї та 3-ї плеснових кісток зліва, струсу головного мозку, а також множинні садна голови та кінцівок, та забійної рани тім`яної області голови, які утворились від дії тупого (-их) предмету (-ів), по давності можуть відповідати строку і обставинам ДТП, і відносяться до середнього ступеню тяжкості, так як визвали за собою розлад здоров`я на термін більше 21-го дня.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 178/Д/285 та № 285 від 27.07.2016 року смерть ОСОБА_11 , 1995 р. народження, наступила внаслідок поєднаної травми голови, шийного відділу хребта та живота у вигляді саден обличчя, крововиливів в м`які покриви голови та під м`яку мозкову оболонку, розривів шийного відділу хребта, селезінки, брижі сигмоподібної кишки; поєднана травма голови, шийного відділу хребта та живота відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя та знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті; виявлені тілесні ушкодження, за винятком різаних ран, утворились від дії тупих предметів, різані рани утворились від дії гострих предметів, якими могли бути уламки скла, можливо при ДТП зіткненні транспортного засобу (ймовірніше легкового типу) з пішоходом.

В даній дорожній обстановці, водій ОСОБА_8 порушив вимоги пп. «б», «д» п. 2.3 (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом на дорозі, не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху); п. 10.1 (перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху); п. 12.1 (під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним); пп. «г» п. 12.6 (поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47, дозволяється рух іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремленні одна від одної розділювальною смугою не більше 110 км/год) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.
Грубе порушення водієм ОСОБА_8 вимог пп. «б», «д» п. 2.3, п. 10.1, п. 12.1 та пп. «г» п. 12.6 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настання наслідків у вигляді спричинення потерпілій ОСОБА_10 середньої тяжкості тілесних ушкоджень та смерті потерпілої ОСОБА_9 .
Крім того, згідно обвинувального акту, ОСОБА_8 20.06.2016 року близько 8 години керував автомобілем «Nissan Sunny», д/н НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав частково, суду повідомив, що вранці 20.06.2016 року він повертався з рибалки додому, втомленим себе не почував, ні в той день, ні напередодні алкоголь не вживав, в той день було гарні погодні умови, його засліпило сонце та він потягнувся рукою, щоб нахилити сонцезахисний козирок, відволікся від керування, тому зачепив узбіччя та його автомобіль розвернуло та почало нести юзом в напрямку до узбіччя. В цей час маршрутка висадила двох дівчат пасажирів, які направились в сторону магазину «Нова лінія». Оскільки автомобіль став некерованим, ОСОБА_8 вдарився у відбійник та збив двох дівчат. Коли автомобіль зупинився, то ОСОБА_12 вийшов з автомобіля та підбіг до дівчини, яка лежала на асфальті, та перебув поряд з нею поки не приїхала швидка медична допомога. Однією каретою швидкої допомоги дівчину забрали до ЦРЛ, а іншою його, в приймальному відділенні його оглянули та кров на аналіз вмісту алкоголю не брали, надали першу медичну допомогу, після чого він пішов з лікарні, оскільки погано себе почував. Наступного дня він спілкувався з потерпілою ОСОБА_13 та з родичами ОСОБА_14 , попросив вибачення у них. У вчиненому щиро розкаявся, просив суд не позбавляти його волі, врахувати, що потерпілій ОСОБА_10 він відшкодував 35000 грн. на лікування, допомагає їй, тому вона до нього претензій немає, а також той факт, що він частково відшкодував завдану шкоду потерпілій ОСОБА_3 у сумі 52000 грн.

Потерпіла ОСОБА_10 на розгляд справи не з`явилась за станом здоров`я, суду направила заяву, в якій повідомила, що до ОСОБА_8 вона не має претензій майнового та морального характеру, останній допомагає їй надає фінансову підтримку при лікуванні та проходженні курсу реабілітації після ДТП, просила не позбавляти ОСОБА_8 волі (том 1 а.с. 81).

Потерпіла ОСОБА_3 матір ОСОБА_15 , яка загинула на місці ДТП, пред`явила цивільний позов, в якому просила стягнути з ОСОБА_8 на свою користь 350000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, та з ПАТ «Страхова компанія «Галицька», де була застрахована цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_8 під час керування ним автомобілем «Nissan Sunny», д/н НОМЕР_2 , на умовах полісу АЕ/6859715, в сумі 17400 грн. моральної шкоди (том 1 а.с. 34-36, 70); судовому засіданні заявила про часткове відшкодування ОСОБА_8 в розмірі 52000 грн. завданої шкоди, у зв`язку з чим зменшила розмір вимог до обвинуваченого до 100000 грн. моральної шкоди (том 2 а.с. 70), вибачила обвинуваченого за вчинене, просила не позбавляти його волі.

Враховуючи позицію обвинуваченого, який визнав свою вину в ДТП, окрім керування транспортним засобам в стані алкогольного сп`яніння, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, окрім факту перебування ОСОБА_8 під час ДТП в стані алкогольного сп`яніння. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють учасники процесу зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, при цьому судом роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку.
За таких обставини, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, судом визнано недоцільним дослідження інших доказів у справі, окрім доказів на підтвердження перебування ОСОБА_8 в стані алкогольного сп`яніння на момент ДТП довідки 3645 пацієнта ОСОБА_16 (том 2 а.с. 39), висновку експерта № 257 від 22.06.2016 року (том 2 а.с. 93-94), роздруківку аналізу крові ОСОБА_17 (том 2 а.с. 147) та судовий розгляд було проведено із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України.
Так, відповідно до довідки 3645, виданої ЦРЛ Києво-Святошинського району Київської області, гр. ОСОБА_16 , 48 років, звертався за медичною допомогою о 10.45 20.06.2016 року та йому було встановлено діагноз: закрита черепно-мозкова травма струс головного мозку «?», закрита травма грудної клітки, взята кров на алкоголь, самовільно покинув стаціонар (приймальне відділення) (том 2 а.с. 39).
Згідно висновку експерта № 257 від 22.06.2016 лікаря судово-медичного експерта-токсиколога ОСОБА_18 , при судово-токсикологічному дослідженні крові громадянина ОСОБА_19 , 1967 р. народження, виявлено етиловий спирт в концентрації 1,51 проміле. Метиловий спирт, а також пропіловий, бутиловий, аміловий спирти та їх ізомери не виявлені. При цьому, в описі речових доказів, висновку експерта зазначено, що 21.06.2016 року у відділення судово-медичної токсикології доставлено 2 пеніцилінових флакона фабричної укупорки, містилось по 5 мл. крові, опечатані паперовими смужками хрест-навхрест з відбитком печатки стаціонарного відділення, зверху повністю заклеєні прозорим скотчем; до бокової поверхні флаконів приклеєні етикетки машинописного тексту з вписаним від руки текстом «кров № 135 20.06.16 910 ОСОБА_20 ПІБ медпрацівника, який підготував зразок: ОСОБА_21 » (том 2 а.с. 93-94).
У друкованому тексті на аркуші 147 в томі 2 не міститься інформації на підтвердження чи спростування даних про наявність чи відсутність станом на 8.37 20.06.2016 року в крові ОСОБА_17 алкоголю.
Так, відповідно до ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Заборона керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння передбачена пп. «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року. Проте, порушення вказаного пункту ПДР в вину ОСОБА_8 не пред`явлено, а вказана обставина зазначена лише в тексті фактичних обставин кримінального правопорушення та в тексті сформульованого ОСОБА_8 обвинувачення.
Враховуючи наведене, зважаючи на суперечності у довідці ЦРЛ та висновку експерта № 257, суд приходить до висновку про відсутність достовірних даних про те, що при дослідженні експертом ОСОБА_18 досліджувалась кров ОСОБА_8 , тому вказану обставину суд виключає з фактичних обставини, викладених в обвинувальному акті, та зі сформульованого ОСОБА_8 обвинувачення.
Врешті, оцінюючи всі обставини у кримінальному провадженні, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, доведена і його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_10 середньої тяжкості тілесні ушкодження та смерть потерпілої ОСОБА_9 .
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд бере до уваги, що він щиро розкаюється у скоєному, має позитивні характеристики за місцем роботи (том 2 а.с. 159), являється опікуном ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (том 2 а.с. 161-162, 164), не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра (том 2 а.с. 166, 167), а також часткове добровільне відшкодування завданої його діями шкоди, як обставини, які пом`якшують вину ОСОБА_8 . Також судом враховується, що ОСОБА_8 раніше судимий за ч. 2 ст. 118, п.п. «ж», «и» ст. 93 КК України 1960 року (том 2 а.с. 168-169, 230,), під час відбування покарання у Нізгурецькій ВК № 108 характеризувався позитивно (том 2 а.с. 231, 232), має хронічний бронхіт з астматичним компонентом, варикозне розширення вен нижніх кінцівок (том 2 а.с. 232, 233).
Також при призначенні покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості злочину за ч. 2 ст. 286 КК України, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів. Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
За таких обставин, враховуючи всі обставини вчиненого ОСОБА_8 діяння грубе порушення останнім пп. «б», «д» п. 2.3, п. 10.1, п. 12.1 та пп. «г» п. 12.6 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, внаслідок яких двоє молодих людей отримали тілесні ушкодження та від яких одна з них померла, приходить до переконання про доцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 286 КК України з призначення додаткової міри покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки приходить до переконання, що саме така міра покарання буде достатньою для його виправлення та перевиховання, а також недопущенням злочинів у майбутньому.
Вирішуючи заявлений у справі цивільний позов, суд, виходячи з положень ст. ст. 127, 129 КПК України, враховуючи, що під час судового провадження було доведено, що смертю доньки потерпілій ОСОБА_3 була завдана глибока душевна травма, яку вона оцінила в сумі, яку пред`явила до стягнення з обвинуваченого, а тому задовольняє вимоги потерпілої до ОСОБА_8 про стягнення 100000 грн. моральної шкоди, також суд на підставі п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вважає, що підлягають задоволенню вимоги потерпілої ОСОБА_3 про стягнення на її користь з ПАТ «Страхова компанія «Галицька» 17400 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої була застрахована на умовах полісу № АЕ/6859715.
Долю речових суд вирішує згідно ч. 9 ст. 100 КПК України. Судові витрати, відповідно до ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 127-129, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд
засудив:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортирними засобами строком на 3 (три) роки.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_3 задовольнити повністю.
Стягнути на користь ОСОБА_3 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , завдану моральну шкоду з ОСОБА_19 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , 100000 (сто тисяч) грн., та з ПАТ «Страхова компанія «Галицька» (76018, м. Івано-Франківськ, вул. Василіянок, 22) 17400 (сімнадцять тисяч чотириста) грн.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні № 0000210 від 20.06.2016 року у розмірі 7547 (сім тисяч п`ятсот сорок сім) грн. 82 коп.
До набрання вироком законної сили застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у виді взяття під варту та тримання в Київському СІЗО УДпТС України в м. Києві та Київській області, взявши його під варту в залі суду, негайно.
Речові докази у справ:
- автомобіль марки «Nissan Sunny», д/н НОМЕР_2 , який зберігається на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Кібенка, 166 (том 2 а.с. 32), повернути ОСОБА_8 або його представнику, безоплатно;
- СD-R- диск із файлами відеозапису - залишити при матеріалах кримінальної справи.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) діб з часу його проголошення, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1