11-кп/775/52/2016(м)

11-кп/775/52/2016(м)
Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст.185 ч.2 КК України Доповідач ОСОБА_2
ВИРОК

іменем У к р а ї н и

03 березня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних спраах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

за участю секретаря ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі апеляційну скаргу прокурора на вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04 листопада 2015 року, за кримінальним провадженням № 0002952 , яке внесено до ЄРДР 05 травня 2015 р., яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась у м. Маріуполі Донецької області, громадянку України, з неповною середньою освітою, не одружену, маючу неповнолітню дитину ОСОБА_9 2006 року народження, не працюючу, раніше судиму Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя 30 вересня 2015 року за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу в сумі 850 грн, зареєстровану та мешкаючу за адресою: АДРЕСА_1

визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України та засуджену до покарання у виді одного року обмеження волі.

На підставі ст. 70 ч. 4 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Орджонікідзевського райсуду м. Маріуполя від 30.09.15 р. в виді штрафу в сумі 850 грн, більш суворим покаранням остаточно призначено покарання у виді одного року обмеження волі

На підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання звільнена з випробуванням на один рік з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04 листопада 2015 року ОСОБА_8 засуджена за ст. 185 ч. 2 КК України за вчинення кримінального правопорушення при наступних обставинах.

05 серпня 2015 року приблизно о 12:30 ОСОБА_8 , керуючись корисливим мотивами, діючи умисно, переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, знаходячись у приміщенні магазину жіночої білизни, розташованого в ТЦ «Пальміра» по бульвару Шевченка 315-а в Жовтневому районі м. Маріуполя, шляхом вільного доступу, таємно, повторно, викрала майно, яке належить ОСОБА_10 , а саме: двоє жіночих трусів, вартістю 75 грн. кожні, комплект жіночої білизни LISE MARIE, вартістю 420 грн, два тремпелі, які матеріальної цінності не мають та з місця скоєння злочину зникла, розпорядившись у подальшому викраденим майном на свій розсуд, чим заподіяла потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 570 грн.

Не погодившись з вироком суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати, постановити по справі новий вирок, яким призначити обвинуваченій за ст. 185 ч.2 КК України таке ж покарання з застосуванням положень ст. 75,76 КК України, а покарання, призначене ОСОБА_8 за ст. 185 ч.1 КК України вироком Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 30 вересня 2015 року в виді штрафу в сумі 850 грн виконувати самостійно.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор вказав, що при призначенні покарання суд, порушив вимоги кримінального закону, при застосуванні ст. 70 ч. 4 КК України безпідставно поглинув покарання в виді штрафу, призначене обвинуваченій за попереднім вироком Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 30 вересня 2015 року, в той час як згідно ст. 72 КК України покарання в виді штрафу складанню з іншими видами покарань не підлягає та виконуються самостійно. Послався також і на рекомендації, викладені в пп. 23,29 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.03 р. «Про практику призначення кримінального покарання», про недопустимість застосування принципів поглинення або складання покарань у випадку наявності двох покарань, одне з яких належить відбувати реально, а інше з випробуванням.

Вислухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, обвинувачену ОСОБА_8 , яка не заперечувала проти апеляційних вимог прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Ст. 72 ч. 3 КК України передбачено, що основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно. На думку колегії суддів прокурор правильно послався і на рекомендації, викладені в пп. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.03 р. «Про практику призначення кримінального покарання», про недопустимість застосування принципів поглинення або складання покарань у випадку наявності двох покарань, одне з яких належить відбувати реально, а інше з випробуванням.

Враховуючи наведене, а також данні про особу обвинуваченої, яка не працює, має на утриманні неповнолітню дитину, посередньо характеризується за місцем проживання, засуджувалася за аналогічний корисний злочин, колегія суддів погоджується з апеляційними твердженнями прокурора про те, що покарання в виді штрафу в сумі 850 грн, призначене обвинуваченій за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 30 вересня 2015 року, слід виконувати самостійно. При цьому, основне покарання призначене ОСОБА_8 за оскаржуваним вироком суду за ст. 185 ч.2 КК України в виді обмеження волі з засуванням ст. 75,76 КК України слід залишити без зміни.

Оскільки положення обвинуваченої погіршується через застосування більш суворого покарання, колегія суддів згідно ст. 420 КПК України постановляє вирок.

На підставі викладеного та керуючись ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, суд апеляційної інстанції, колегія суддів

З А С У Д И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити.

Вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04 листопада 2015 року, яким ОСОБА_8 засуджено за ст. 185 ч .2 КК України - скасувати в частині призначеного покарання.

ОСОБА_8 вважати засудженою за ст. 185 ч.2 КК України до покарання в виді одного року обмеження волі.

На підставі ст. 70 ч.4, 72 ч. 3 КК України за сукупністю злочинів покарання в виді штрафу в сумі 850 грн, призначене ОСОБА_8 за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 30 вересня 2015 року виконувати самостійно.

На підставі ст. 75 КК України в частині покарання в виді обмеження волі звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням якщо вона протягом одного року не вчинить нового злочину та виконає покладені судом обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_8 , в період випробувального терміну не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися на реєстрацію в кримінально-виконавчу інспекцію.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Вирок суду може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді: