Справа № 129/1597/16-к
Провадження по справі № 1-кп/129/204/2016
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"10" серпня 2016 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Гайсині кримінальне провадження № 0000112 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Шевченко Казахської РСР, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, розлученого, непрацюючого, раніше несудимого, у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, -

встановив:

11 березня 2016 р. старший сержант ОСОБА_4 , який був призваний 5.02.2015 р. під час мобілізації на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 , проходив службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 на посаді начальника фельд`єгерського зв`язку (начальника обмінного пункту польового вузла зв`язку), місце дислокації АДРЕСА_2 , у період з 4.03.2016 року по 10.03.2016 року перебував у щорічній відпустці строком сім діб, 1103.2016 року з метою тимчасового ухилення від військової служби в умовах особливого періоду не з`явився з відпустки до військової частини НОМЕР_1 , проживав АДРЕСА_1 до 4.05.2016 р. - дня повернення до військової частини для продовження військової служби.

Дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 4 ст. 407 КК України як нез`явлення вчасно на службу з відпустки без поважних причин, з метою ухилитися від військової служби, вчинене військовослужбовцем в умовах особливого періоду.

Вину визнав повністю, щиро розкаявся і пояснив, що він проходив службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 в званні старшого сержанта на посаді начальника фельд`єгерського зв`язку-начальника обмінного пункту польового вузла зв`язку, у період з 4.03.2016 року по 10.03.2016 року перебував у щорічній відпустці строком сім діб, 1103.2016 року з метою тимчасового ухилення від військової служби в умовах особливого періоду не з`явився з відпустки до військової частини НОМЕР_1 , проживав АДРЕСА_1 до 4.05.2016 р. - дня повернення до військової частини для продовження військової служби.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винним нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).

При цьому суд бере до уваги визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступінь тяжкості вчиненого злочину і законну за нього санкцію, особу винного та визначені ст. 66 КК України пом`якшуючі його обставини; вид і розмір призначеного покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення винної у скоєнні злочину особи та попередження нових злочинів

Обираючи покарання ОСОБА_4 , за відсутності обтяжуючих, пом`якшуючими його обставинами і такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого і свідчать про те, що мета кари, виправлення і запобігання скоєнню нових злочинів ним буде досягнута у разі призначення покарання на підставі ст. 69 КК України, суд визнає відсутність у нього судимості, щире каяття; за таких обставин суд переходить до більш м`якого покарання, не зазначеного в санкції ч.4 ст. 407 КК України, у виді штрафу; також суд враховує, що скоєний ОСОБА_4 злочин є тяжким відповідно до ст. 12 КК України.

Керуючись ст.ст. 369374 КПК України, суд, -

Присудив:

ОСОБА_4 визнати винуватим в скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, призначити йому покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн. 00 коп. (вісім тисяч п`ятсот гривень).

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти діб з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Гайсинський районний суд Вінницької області.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: