Справа № № 585/3176/16-к
Номер провадження 1-в/585/809/16
У Х В А Л А
І М Е Н ЕМ У К Р АЇ Н И
25 серпня 2016 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі: головуючого-судді: ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , представника Роменської ВК 56 ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимівідеоконференції в залі суду в місті Ромни клопотання засудженого ОСОБА_6 , 1973р.н. про умовно-дострокове звільнення , -

У С Т А Н О В И В:
28 липня 2016 року засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, обґрунтовуючи його тим, що12 липня 2016 року його заява про можливість дострокового звільнення розглядалась комісією Роменської ВК - 56, яка прийняла рішення про відмову в направленні подання до суду про умовно-дострокове звільнення. З цим рішенням він не згоден, посилаючись на те, що в колонії він працевлаштований, вину свою повністю визнав розкаюється, характеризується з попередніх місць відбування покарання позитивно, має три подяки. Під час розгляду клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 надіслав доповнення, в якому зазначив, що його незаконно направлено для відбуття покарання в колонію з максимальним рівнем безпеки, послався на те, що це погіршення його становища, оскільки до перегляду вироку він відбував покарання у колонії із середнім рівнем безпеки, а тому просив врахувати дані обставини.

Засуджений ОСОБА_6 в судовому засіданні свої клопотання підтримав та просив їх задовольнити. Вважає, що рішення комісії ВК про відмову йому у поданні матеріалів до суду про його звільнення умовно-достроково є необгрнутованим, він тяжко хворий, в колонії працевлаштований, стягнень у колонії не має, а тому просив його умовно-достроково звільнити та задовольнити клопотання про незаконність направлення його до колонії з максимальним рівнем безпеки. Додатково зазначив, що твердження представника колонії про відсутність впевненості у тому, що засуджений не буде воювати на стороні бойовиків, його обурює, оскільки він під час перебування в СІЗО категорично цьому упирався.

Адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання засудженого підтримав, просив їх задовольнити. Вважав, що є законні підстави для його звільнення умовно-достроково, та з матеріалів особової справи вбачається, що засуджений дійсно став на шлях виправлення.

Представник Роменської ВК-56 заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що 12.07.2016 року комісією Роменської ВК по розгляду матеріалів засуджених, які згідно ст.81 КК України підпадають під умовно-дострокове звільнення від відбування покарання було розглянуто та відмовлено в поданні матеріалів до суду щодо застосування УДО. Додатково зазначив, що комісією було враховано всі обставини: це і особу засудженого, ступінь тяжкості вчиненого злочину і характеристику на засудженого за весь час відбуття покарання враховуючи перебування ним в СІЗО. Рішення комісії ґрунтувалося, крім зазначеного,на тому, що ОСОБА_6 вини у скоєному злочині не визнав, вважає свій вчинок нормальним, поведінка його нестійка, вимоги тримання може виконувати лише під контролем, до праці відноситься задовільно, на виробництві не працевлаштований, а виконує роботи виключно по благоустрою виправної колонії, дій для відшкодування збитків на користь лікарні за вироком суду в сумі 885,20 гривень не вчиняє і не відшкодовує. Аналіз вироків судів відносно даного засудженого і підстав звільнення від покарання вбачається, що відносно нього двічі застосовувалося УДО, але він знову вчиняв злочини, втому числі і під час іспитового строку. Стосовно вибору колонії по відбуттю покарання даного засудженого, то рішення прийнято регіональною комісією в Донецькій області, яка є компетентною у прийнятті даного рішення, врахувала всі обставини і прийняла рішення у відповідності до Наказу Мінюсту від 08.02.2012 року №222/5. Оскарження рішення регіональної комісії має відбуватись у порядку визначеному даним наказом, а саме, до Апеляційної комісії Державної пенітенціарної служби України, а скарги на рішення апеляційної комісії подаються на розгляд голові ДПтС України. засудженому роз`яснювався цей порядок, а тому вважав, що це питання не може бути розглянуто в порядку КПК, а має розглядатись окремо.

Прокурор підтримав представника Роменської ВК-56 і вважав, що підстав для умовно-дострокового звільнення даного засудженого не має, та режим тримання йому вибрано правомірно.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотань та особової справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 15.04.2016 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 1 ст. 121, ст. ст. 71, 81 КК України до 7 років позбавлення волі. Даним вироком ОСОБА_6 зарахований строк попереднього ув`язнення у відповідності з ч. 5 ст. 72 КК України з 24.03.2016 року по 28.08.2013 року та з 10.06.2014 року до 15.04.2016 року із розрахунку, що один попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі. (а.ос.спр.88-98)

12 липня 2016 року засудженому ОСОБА_6 було відмовлено в умовно-достроковому звільненні, тобто воно було розглянуто по суті.(а.ос.спр. 252)

Згідно з ухвалою Роменського міськрайонного суду від 18 липня 2016 року ОСОБА_6 додатково ще зарахований строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання за період з 16.04.2016 року по 15.05.2016 року. (а.ос.спр. 103)

З характеристики Роменської ВК-56 від 12.07.2016 року вбачається, що засуджений має 4 стягнення і 3 заохочення, в колонії працевлаштований, вину в скоєному злочині не визнає і за висновком - своєю поведінкою і ставленням до праці не довів виправлення, не приймає участі у відшкодуванні збитків, до заходів, що сприяють ставленню засуджених на життєву позицію, яка відповідає правовим нормам і вимогам суспільно-корисної діяльності відноситься байдуже, у програмах диференційованого виховного впливу на засуджених участі не приймає, міру призначеного судом покарання вважає несправедливою, а тому на цих підставах він не заслуговує на умовно-дострокове звільнення. (а.с.14)

Станом на 25.08.2016 року невідбутий строк покарання ОСОБА_6 становить 1 (один) рік 2 (два) місяці 18 (вісімнадцять) днів (а.с.25).

Порядок дострокового звільнення від відбування покарання регламентується положеннями ст.154 Кримінально-виконавчого кодексу України, частиною 3 якоївизначено: стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 Кримінального кодексу України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, орган, або установа виконання покарання у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінально-процесуальним законодавством.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким» від 26.04.2002р. умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

В сукупності з зазначеним та наявною в матеріалах особової справи інформацією щодо особи засудженого, суд бере до уваги, що засуджений має 3 заохочення, щосвідчить про бажання стати на шлях виправлення, однак у зв`язку з тим, що він вини в скоєному злочині під час розгляду справи не визнав, що є протилежним його доводам в заяві про умовно-дострокове звільнення, довгий час оскаржував вирок суду, що призвело до довготермінового перебування в СІЗО; має чотири стягнення за порушення режиму тримання; до виправної колонії був направлений в червні 2016 року, що є кротким терміном для висновку про виправлення засудженого; суду повідомив, що він соціально-неадаптований тому не працює на виробництвіу ВК; клопотання подано самим засудженим, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання про умовно дострокове звільнення слід відмовити.

Стосовно клопотання про незаконне направлення засудженого ОСОБА_6 для відбуття покарання до колонії з максимальним рівнем безпеки, суд вважає, що порядок оскарження рішення регіональної комісії з питань розподілу, направлення та переведення для відбуття покарання осіб, засуджених до позбавлення волі має вирішуватись у порядку визначеному наказом Міністарства юстиції України від 08.02.202 року №222/5 (зареєстрованого в міністерстві юстиції України 10 лютого 2012 року за №214/20527), у зв`язку з чим суд не може вирішувати дане клопотання в порядку статті 537 КПК України, а тому в його задоволенні слід відмовити. Крім того, засуджений ОСОБА_6 не ставить у своєму клопотанні жодної вимоги, а лише наводить факти, які він вважає порушують його права.

На підставіст.81 КК України, керуючись ст. 154 КВК України, ст.ст.537, 539 КПК України, -

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотань засудженого ОСОБА_6 , 1973р.н. про умовно-дострокове звільнення та незаконне направлення його до колонії з максимальним рівнем безпеки - відмовити.

Копію ухвали негайно надіслати засудженому, РВК (№56).

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Сумської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засуддженим, який приймав участь в режимі відеоконференцзв`язку - протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя - підпис-

Копіявірна:
СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_1