Провадження № 5/537/1/2016
Справа № 1-274/10
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.05.2016 року Крюківський районний суду м. Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , за участю прокурора ОСОБА_2 , потерпілої (цивільного позивача) ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці заяву ОСОБА_5 про скасування арешту, накладеного постановою слідчого на транспортний засіб,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_5 звернувся до суду з заявою, просив постановити ухвалу суду, якою звільнити автомобіль «Daewoo-Nexia», 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , з-під арешту.
Свої вимоги мотивував тим, що 29.04.2010 року слідчим ВР ДТП СУ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_6 в межах кримінальної справи №103250011 було накладено арешт на автомобіль «Daewoo-Nexia», 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить йому на праві власності. При цьому посилався на те, що вироком суду вищевказаний автомобіль суд повернув, власнику, тобто йому, однак арешт з даного майна не знятий. 22.11.2012 року Полтавською філією ТОВ «Торговий дім» «Еліт Сервіс» було проведено реалізацію вищевказаного майна в межах проведення виконавчих дій при виконанні виконавчого провадження №26938750 з виконання виконавчого листа №2-148 від 05.05.2011 року. Заявник вважає, що накладений арешт є незаконним, у зв`язку з чим звернувся з даною заявою до суду.
В судове засідання ОСОБА_5 не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про слухання справи без його участі.
Потерпіла (цивільний позивач) ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечувала, вказала, що засуджений ОСОБА_5 за вироком суду повинен був сплатити їй матеріальну та моральну шкоду, але до цього часу свого обов`язку не виконав, на підтвердження чого надала довідку Автозаводського ВДВС м. Кременчука Головного управління юстиції у Полтавської області №24747 від 25.05.2016 року.
Прокурор Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечувала, вказала, що підстави для зняття арешту відсутні, оскільки шкода потерпілій не відшкодована.
Суд, вислухавши потерпілу (цивільного позивача), думку прокурора, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази, приходить до висновку, що заява задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Відповідно до п.9 розділу ХІ «Перехідних положень» чинного КПК України, запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та судового слідства до набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.
Згідно з приписами ч.1 ст.409, ст.411 КПК України в редакції 1960 року питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, вирішуються судом, який постановив вирок.
Згідно ч.1 ст.125 Кримінально-процесуального кодексу України (1960 року), чинного на момент прийняття постанови про накладення арешту на транспортний засіб, слідчий за клопотанням цивільного позивача або з своєї ініціативи зобов`язаний вжити заходів до забезпечення заявленого в кримінальній справі цивільного позову, а також можливого в майбутньому цивільного позову, склавши про це постанову. Відповідно до ч.1, 6 ст. 126 цього ж Кодексу забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна провадиться шляхом накладення арешту на вклади, цінності та інше майно обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії, де б ці вклади, цінності та інше майно не знаходилось, а також шляхом вилучення майна, на яке накладено арешт. Накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.
Рішення про скасування заходів по забезпеченню позову та можливої конфіскації майна можуть бути вирішені у разі закриття кримінальної справи або судом при постановленні вироку.
Судом встановлено, що постановою слідчого ВР ДТП СУ ГУМВС України в Полтавській області від 25.05.2010 року в кримінальній справі № 10325011 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, в порядку ст.125, ст.126 КПК України накладено арешт на автомобіль «Daewoo-Nexia», 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , який зареєстрований за ОСОБА_5 .
Вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22.07.2010 року ОСОБА_5 визнаний винним та йому призначено покарання за ч.2 ст.286 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки. Відповідно до ст. 75 КК України звільнено підсудного ОСОБА_5 від відбування призначеного судом покарання із встановленням 3 років іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України. В тому числі задоволено цивільний позов ОСОБА_3 та стягнуто з ОСОБА_5 на її користь 1005 гривень 28 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 50000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Вироком Апеляційного суду Полтавської області від 04.11.2010 року вирок Крюківського районного суду м. Кременчука від 22.07.2010 року в частині застосування до ОСОБА_5 ст.ст.75,76 КК України про звільнення від відбуття покарання з випробуванням скасований, в іншій частині залишений без змін.
Обидва вироки набрали законної сили.
Відповідно до письмової розписки, що міститься в матеріалах кримінальної справи відносно ОСОБА_5 , потерпіла ОСОБА_3 отримала виконавчий лист 31.03.2011 року. Письмовими доказами підтверджується, що виконавчий лист перебував на виконанні у Крюківському відділі ДВС, 25.06.2012 року державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві згідно п.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно з реєстром на відправлену пошту, оригінал виконавчого листа державним виконавцем був направлений на адресу боржника, а не стягувача. Як встановлено в судовому засіданні стягувачеві ОСОБА_3 про закінчення виконавчого провадження відомо не було, виконавчий лист на її адресу не повертався.
Згідно довідки №24747 від 25.05.2016 року станом на час розгляду даної заяви у Автозаводському ВДВС м. Кременчука Головного управління юстиції у Полтавської області перебуває виконавче провадження №49665891 з виконання виконавчого листа №1-274/2010 від 09.12.2015 року, виданого Крюківським районним судом міста Кременчука Полтавської області про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 заборгованості з матеріальної шкоди 1 005 грн. 28 коп. та моральної шкоди 50 000 грн.
Оскільки матеріали кримінальної справи не містять доказів того, що засуджений відшкодував потерпілій спричинену матеріальну та моральну шкоду, стягнуту за вироком суду від 22.07.2010 року, суд приходить до висновку, що потреба в застосуванні арешту не відпала, тому не вбачає підстав для задоволення заяви.
Наявність у виконавчій службі відкритого виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «УкрСиббанк» сум, як і реалізація цього майна в межах виконавчого провадження на аукціоні, не є підставою для скасування арешту.
Суд також роз`яснює, що особа, яка вважає, що її права невизнані, оспорені або порушені, в тому числі право власності, має право звернутися до суду в порядку, встановленому законом.
Керуючись ст.ст.125, 126, 273, 409, 411 КПК України суд, -
п о с т а н о в и в:
В задоволенні заяви ОСОБА_5 про скасування арешту, накладеного постановою слідчого на транспортний засіб - відмовити.
Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області протягом пятнадцяти днів з моменту її оголошення шляхом подання апеляційної скарги, яка подається через Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області.
Суддя: ОСОБА_1