Справа № 303/5696/14-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 квітня 2016 року м. Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в складі: суддів ОСОБА_1 (головуючого)., ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 21 червня 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001822 відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, із вищою освітою, раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,ч.2 ст.315, ч.2 ст.307 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_6
з боку захисту: обвинуваченого ОСОБА_5 , захисників обвинуваченого - адвокатів ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8
В С Т А Н О В И В:
До Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , внесеного 21.06.2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001822.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 в судовому засіданні заявив клопотання про повернення обвинувального акту в зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України, а саме відсутністю формулювання обвинувачення.
Захисник ОСОБА_8 та обвинувачений підтримали клопотання.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні заперечила щодо задоволення клопотання.
Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, приходить до наступного висновку.
Відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до вимог ч.4 ст.110 Кримінального процесуального кодексу України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.337 Кримінального процесуального кодексу України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Згідно з вимогами п.5 ч.2 ст. 291 Кримінального процесуального кодексу України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Зміст формулювання обвинувачення розкрито в абзаці 1 пункту 2 частини 3 статті 374 КПК України, відповідно до якого у мотивувальній частині вироку зазначаються у разі визнання особи винуватою: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 9 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п. 79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. З ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» [ВП], № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34).
Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п.3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54. а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).
Пунктом 3 ч.3 ст. 314 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 415 КПК України висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.
Відповідно до ухвали Апеляційного суду Закарпатської області від 10.03.2016 року вирок Мукачівського міськрайонного суду від 02.12.2015 року в частині визнання ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.315, ч.2 ст.307 КК України, було скасовано та призначено новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження.
Проаналізувавши обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 02.12.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00001822 відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.315, ч.2 ст.307 КК України, суд приходить до висновку, що він є таким, що не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України, оскільки не містить формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
В обвинувальному акті зазначено лише фактичні обставини, які встановлені слідчим під час досудового розслідування та міститься вказівка на те, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень передбачених ч.1, ч.2 ст.315, ч.2 ст.307 КК України.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001938, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 червня 2015 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.315, ч.2 ст.307 КК України, не відповідає вимогам КПК України, а тому підлягає поверненню прокурору для усунення зазначених недоліків.
Керуючись ст.ст. 291, 314-317, 372, 376,415 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Повернути обвинувальний акт з додатками, у кримінальному провадженні внесеному 21 червня 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001822 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.315, ч.2 ст.307 КК України прокурору міста Мукачево.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3