Справа №454/1309/16-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" серпня 2016 р. Сокальський районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сокалі кримінальне провадження №000683 від 15.04.2016 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Ярмолинці, Хмельницької області, зареєстрованого АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, з середньою-спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, військовозобов`язаного, раніше не судимого,

за ч.3 ст. 408 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

23.02.2015 року ОСОБА_4 призвано Підволочиським районним комісаріатом Тернопільської області для проходження військової служби за мобілізацією. Цього ж дня останній вибув для проходження військової служби у НОМЕР_1 прикордонний загін (І категорії) АДРЕСА_3 .

В подальшому згідно розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_2 від 13.08.2015р. №Т/30-5647, припис від 14.08.2015р. №78 сержанта ОСОБА_4 направлено для подальшого проходження військової служби до ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_2 ), де наказом командира від 18.08.2015р. №157ос, зараховано до списків особового складу на всі види забезпечення та призначено на посаду інспектора прикордонної служби 2 категорії-снайпер, 2 групи інспекторів прикордонної служби 2 прикордонної застави. Вимоги ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують кожного захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 17, 30, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Статті 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а також необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Разом з тим, ОСОБА_4 в порушення вимог ст.ст. 18.17, 65 Конституції України, ч.1 ст.1, ст2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу, ст..ст.11, 16, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних сл. України та ст..4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, порушуючи військову дисципліну, маючи намір назавжди ухилитися від несення обов`язків військової служби, без поважних причин, через особисту недисциплінованість та несумлінного ставлення до виконання своїх службових обов`язків, 21.09.2015р. самовільно залишив місце військової служби Кінологічний навчальний центр (військову частину НОМЕР_3 ), яка знаходиться по АДРЕСА_4 та ухилявся від проходження військової служби до 08.04.2016р., чим вчинив дезертирство.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні злочину визнав повністю та підтвердив встановлені прокурором обставини справи, у вчиненому розкаявся просив суворо не карати. Додатково показав, що інкримінований злочин вчинив в силу збігу обставин.

Оскільки фактичні обставини справи не оспорюються учасниками розгляду, суд немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, тому, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Учасникам судового провадження роз`яснено, що вони позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінивши показання обвинуваченого та дослідивши дані, що характеризують особу ОСОБА_4 , суд дійшов до висновку, що обвинувачений винний у дезертирстві, тобто самовільному залишенні військової частини з метою ухилитися від військової служби вчинені в умовах особливого періоду та кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 408 КК України.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, наявність на утриманні малолітньої дитини.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , за відсутності обтяжуючих покарання обставин та за наявності пом`якшуючих покарання обставин , а саме: визнання обвинуваченим вини, щире каяття, відсутність у нього судимості, активне сприяння розкриттю злочину, наявність на утриманні малолітньої дитини, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого і свідчать про те, що мета кари, виправлення і запобігання скоєнню ним нових злочинів буде досягнута у разі призначення покарання із застосуванням ст.69 КК України.

За таких обставин, суд уважає за можливе призначити покарання, нижче від найнижчої межі , встановленої в санкції ч. 3 ст.407 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, а також про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання та прийняти рішення про його звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винним за ч.3 ст.407 КК України та призначити йому покарання , із застосуванням ст.69 КК України , 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області через Сокальський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий:ОСОБА_1