Єдиний унікальний номер 233/1097/16-к
Номер провадження 11-кп/775/897/2016

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати по розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючий ОСОБА_1

судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретар ОСОБА_4

прокурор ОСОБА_5

17 серпня 2016 року у м. Бахмуті розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщені Апеляційного суду Донецької області апеляційну скаргу обвинуваченого на вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25 травня 2016 року, яким,-

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жолдаки Конотопського району Сумської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, раніше судимого, не працюючого, який зареєстрований по АДРЕСА_1 , фактично проживає по АДРЕСА_2 ;

засуджено за ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 185 КК України і на підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі.

ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку, 17 вересня 2015 року, о 21 годині, обвинувачений ОСОБА_6 разом із ОСОБА_7 перебували на літній площадці не працюючого кафе «Оболонь» поблизу залізничного вокзалу, розташованого по вул. Правобережна в м. Костянтинівка Донецької області. В ході розмови між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 стався словесний конфлікт, внаслідок якого у ОСОБА_6 виник злочинний намір на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний намір, обвинувачений ОСОБА_6 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння на вказаний літній площадці кафе «Оболонь», пришукав частину силікатної цеглини, та, діючи умисно, з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, утримуючи частину силікатної цеглини у правій руці, наніс три удари у праву частину голови ОСОБА_7 , спричинивши потерпілому забій головного мозку 2 ступеня з здавленням, субдуральну гематому правої лобно-скронево-тямяної області, перелом за типом трішини склепіння та основи черепу, субарахноїдальний крововилив, забій і садна м`яких тканин голови та обличчя, тобто тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, внаслідок чого потерпілий ОСОБА_7 знепритомнів.

Після нанесення ОСОБА_7 тяжкого тілесного ушкодження, обвинувачений ОСОБА_6 у той же день, 17 вересня 2015 року, о 21 годині 05 хвилин, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння на вказаний літній площадці кафе «Оболонь», побачив на поверхні дивану мобільний телефон з навушниками, що належать ОСОБА_7 , і у нього в цей час виник злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний намір, обвинувачений ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що потерпілий ОСОБА_7 від нанесених тілесних ушкоджень знепритомнів, та що його дії мають таємний характер, умисно, з корисливих мотивів, повторно, викрав мобільний телефон марки Samsung Galaxy S3 Duos 19300І вартістю 2166грн.13коп. з сім-картою мобільного оператора МТС вартістю 12грн.50коп., з карткою пам`яті об`ємом 32Гб вартістю 140грн.63коп., та навушники фірми «LG» вартістю 28грн., спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 2347грн.26коп.

На даний вирок обвинуваченим подано апеляційну скаргу, в якій просить вирок, скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості та просив перекваліфікувати ч. 1 ст. 121 КК України на ст. 124 КК України та призначити м`яке покарання.

Відповідно до ст.. 404 КПК України апеляційний суд переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 та правильність кваліфікації його дій передбачених за ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 185 КК України правильно встановлені судом першої інстанції, на підставі доказів, які досліджені судом належним чином у відповідності до кримінального-процесуального закону.

Колегія суддів звертає увагу, що потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що 17 вересня 2015 року, приблизно о 21 годині, познайомився з обвинуваченим ОСОБА_6 , з яким розпивали 2 літра пива у палатці біля магазину, де він поставив свій мобільний телефон заряджатись. В палатці вони випивали пиво, після чого він пішов у туалет, а коли повернувся, то побачив в руках у ОСОБА_6 свій телефон. Він зробив ОСОБА_6 зауваження, щоб він не брав його телефон, але ОСОБА_6 наполягав на перегляді знімків, відімкнув телефон від зарядного пристрою та взяв у свої руки. Тоді він правою рукою взяв його за комір піджаку ОСОБА_6 , а останній підняв з землі цеглину і наніс йому у праву частину голови кілька ударів. Від ударів він впав на землю, просив ОСОБА_6 не бити його по голові та знепритомнів. В той час, коли він перебував у несвідомому стані, ОСОБА_6 викрав його мобільний телефон з навушниками, чим спричинив матеріальну шкоду.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 14 січня 2016 року обвинувачений ОСОБА_6 показав та розповів на місці про обставини скоєння ним злочину, які повністю, окрім локалізації нанесення ним ударів цеглиною по голові ОСОБА_7 , узгоджуються в деталях з показами потерпілого ОСОБА_7 , даними під час судового слідства, а тому колегія суддів вважає їх достовірними, тобто такими, що відтворюють реальний перебіг подій.

Колегія суддів вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 судом першої інстанції кваліфіковані вірно, а саме за ч. 1 ст. 121 КК України, оскільки обвинувачений умисно наніс тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя та поєднані зі стійкою втратою працездатності.

Таким чином доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що суд першої інстанції допустив однобічність та неповноту судового слідства та його висновки не відповідають фактичним обставинам справи, на думку колегії суддів є необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що він заподіяв потерпілому удар при здійсненні захисту є на думку колегії суддів непереконливими.

Так, згідно із законом перевищення меж необхідної оборони визнається явна невідповідність захисту характерові або небезпеці посягання.

Згідно зі ст. 36 КК України, необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, шляхом заподіяння тому хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

При вирішенні питання про перевищення чи не перевищення меж необхідної оборони повинні враховуватися не лише відповідальність чи відповідальність знарядь захисту і нападу, але і характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалась, обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил нападаючого і того, хто захищається, його фізичні данні ( вік, стать, інвалідність, стан здоров`я) та інші обставини.

Вирішуючи питання про правомірність заподіяної шкоди, належить встановити, що захищалась особа від реального, вже розпочатого і ще не закінченого суспільно - небезпечного посягання. Лише при наявності стану необхідності оборони, зробити висновок, перевищила вона межі необхідної оборони чи ні.

Враховуючи наведені вище вимоги закону, колегія суддів вважає, що обвинувачений ОСОБА_6 при заподіянні потерпілому удар предметом, згідно судово-медичної експертизи №109/16 від 25 січня 2016 року в результаті дії тупого твердого предмету, у тому разі і куском цеглини, умисно наніс ОСОБА_7 тілесні ушкодження в області обличчя і волосистої частини голови потерпілого, які утворились, в один і той же час, і у сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

При цьому колегія суддів враховує відсутність будь - яких тілесних ушкоджень у обвинуваченого ОСОБА_6 , тобто в матеріалах кримінального провадження відсутні дані, що обвинувачений ОСОБА_6 захищався від реального, вже розпочатого і ще не закінченого суспільно небезпечного посягання потерпілого ОСОБА_7 ..

Згідно ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції, при призначенні покарання за вчинення кримінального правопорушення, врахував фактичні обставини справи, особу винного, обставини, які пом`якшують покарання, призначив необхідне і достатнє покарання і колегія суддів не вбачає підстав для призначення більш м`якого покарання.

Таким чином колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, а вирок суду законний та обґрунтований і ухвалений у відповідності до норм процесуального закону України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 405, 407, 419 Кримінально - процесуального кодексу України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25 травня 2016 року у відношенні ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушень передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 185 КК України - залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвала набирає чинності негайно і може бути оскарженою в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня оголошення, а особі, яка утримується під вартою з моменту вручення копії судового рішення.

Судді