АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 645/8546/16-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/790/2221/16 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області:

головуючого судді - - ОСОБА_2 ,

суддів - - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - - ОСОБА_6 ,

захисника - - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26 травня 2016 року відносно ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26.05.2016 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, що має середню освіту, неодружений, на момент затримання не працюючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 28 жовтня 2014 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.187, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75,104 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки,
визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України та йому призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 жовтня 2014 року і за сукупністю вироків визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.

У відповідності до ч.5 ст.72 КК України, зарахований в строк відбування покарання ОСОБА_8 перебування в установі попереднього ув`язнення з 28 вересня 2015 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_8 , 21 вересня 2015 року, приблизно о 21 годині, знаходився неподалік будинку № 14 по провулку Калінінградському в м. Харкові, де побачив автомобіль «Volkswagen Passat», державний номер НОМЕР_1 , який знаходився в користуванні ОСОБА_9 . У ОСОБА_8 виник умисел на заволодіння майном, яке знаходилося в даному автомобілі, в результаті чого ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи з корисливих мотивів, скориставшись тим, що двері автомобілю відчинені, сів на водійське сидіння автомобілю та демонтував панель автомагнітоли ТМ «Pioneer DEN 2900 МР», вартістю, згідно висновку експертизи № 16 від 22.09.2015 року - 690 грн., та взяв з панелі приладів USB - накопичувач ТМ «Transcend» 8 GB вартістю - 100 грн.. ОСОБА_8 з даними речами був помічений потерпілим ОСОБА_10 .. Не реагуючи на прохання потерпілого припинити злочинні дії, діючи відкрито для потерпілого та сторонніх осіб, усвідомлюючи протиправність своїх дій, тримаючи викрадене в руках, ОСОБА_8 побіг у напрямку будинку № 8 по провулку Калінінградському у м. Харкові, але не зміг розпорядитися майном, оскільки був зупинений потерпілим. Тобто ОСОБА_8 виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.
Не погодившись із зазначеним рішенням районного суду, обвинувачений ОСОБА_8 подав на нього апеляційну скаргу за доповненнями , в якій він спочатку просив вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26.05.2016 року скасувати та призначити по справі новий судовий розгляд а за можливістю пом`якшити призначене йому покарання.

Свої апеляційні вимоги обвинувачений обґрунтував тим, що висновки районного суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки до судового засідання не був викликаний та допитаний потерпілий.

Також обвинувачений зазначив що не оспорює вирок, просить врахувати щире каяття, визнання своєї провини, бажання відшкодувати матеріальні збитки та судові витрати.

Заслухавши доповідь судді; пояснення обвинуваченого , який підтримав апеляційну скаргу; пояснення захисника , який підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого; з`ясувавши думку прокурора, який вважав вирок районного суду законним та обґрунтованим; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Посилання обвинуваченого на те, що потерпілий не викликався в судове засідання спростовується матеріалами кримінального провадження (а.с.14,29,32,40,42,53,44,58,60,64,66,68,74,77,79,80,85,86,90,97,102,103).

Не зважаючи на неодноразові виклики в судове засідання як шляхом направлення повідомлень так і в телефонному режимі, потерпілий скористатись своїм правом участі в судовому засіданні не забажав, від подачі цивільного позову відмовився, про що в матеріалах справи міститься відповідна заява. Оскільки КПК не передбачає примусової доставки потерпілого до судового засідання, питання щодо можливості розгляду кримінального провадження за відсутності потерпілого було вирішено в судовому засіданні в порядку ст. 325 КПК України належним чином, з врахуванням думки сторони захисту яка не заперечувала проти цього.

Дії обвинуваченого кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи , які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України, не перевіряє.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що при призначенні покарання суд першої інстанції діяв з дотриманням вимог ст. 65 КК України. З достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину , данні про особу винного та всі обставини , що пом`якшують покарання, на які обвинувачений посилається в апеляційній скарзі. (а.с.147) Суд призначив обвинуваченому мінімальне покарання передбачене санкцією за ч.2 ст. 186 КК України, а за сукупністю вироків частково, в розмірі лише 1 місяця позбавлення волі, приєднав невідбуту частину покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 жовтня 2014 року.

Призначене покрання є достатнім для виправлення ОСОБА_8 та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Колегія суддів вважає, що покарання , призначене судом першої інстанції ОСОБА_8 , не можна вважати таким , що не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і є явно несправедливим через суворість.

Керуючись ст.ст. 405, 407КПК України судова колегія, -

ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26 травня 2016 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді: