Справа № 487/827/16-к
Провадження № 1-кп/487/197/16
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.05.2016 року місто Миколаїв
Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Миколаєва, українця, громадянина України, має середню освіту, неодружений, не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий 12.04.2007 року Миколаївським районним судом Миколаївської області за ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення; звільнений 16.06.2015 року із Вознесенської виправної колонії №72 УДПтС України у Миколаївській області у зв`язку з відбуттям покарання,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України, -
ОСОБА_8 скоїв злочин проти здоров`я особи при наступних обставинах.
Так, 29 листопада 2015 року близько 18 години 50 хвилин ОСОБА_8 , перебуваючи за місцем свого проживання, а саме у одній із кімнат квартири АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень брату ОСОБА_9 на ґрунті раптово виниклих під час сварки особистих неприязних стосунків, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та маючи можливість передбачити їх суспільно-небезпечні наслідки, взяв кухонний ніж та наніс удар правою рукою в область живота ОСОБА_9 , після чого останній впав на підлогу. Розуміючи, що потерпілий вже не чинить опору, ОСОБА_8 перестав наносити удари. Діями обвинуваченого ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_9 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани передньої черевної стінки з рановим каналом проникаючим в черевну порожнину з пораненням тонкого кишечника і внутрішньочеревної кровотечі, які, згідно висновку експерта №1905 від 01.12.2015 року, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою провину визнав частково та пояснив, що з липня 2015 року він мешкає разом з ОСОБА_10 у її квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 . У день конфлікту, 29.11.2015 року ОСОБА_8 перебував на роботі та випив приблизно 400-500 грам горілки та 0,5 літри пива, після чого прийшов додому за вказаною вище адресою орієнтовно о 15 годині 30 хвилин. У квартирі на той момент перебували співмешканка обвинуваченого ОСОБА_10 , яка сиділа за столом у залі, його брат ОСОБА_9 , який стояв біля цього ж стола. На столі стояло 2 пляшки горілки ємністю 0,5 літрів та їжа. Також у житловому приміщенні знаходились мати та дідусь співмешканки, які ніякої участі у конфлікті не приймали та свідками подій не були. Зайшовши до квартири ОСОБА_8 почув та побачив, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 жартували і вживали спиртні напої. Обвинувачений запитав у них, чи весело їм живеться, після чого брат ОСОБА_9 запропонував йому приєднатися до вживання спиртних напоїв, на що ОСОБА_8 погодився. Після цього вони почали втрьох випивати. Після вжиття ще близько 150 грамів горілки ОСОБА_8 здалося, що ОСОБА_9 залицяється до ОСОБА_10 , у зв`язку з чим брати почали сваритися. В ході сварки брат сказав обвинуваченому, що його підозри є безпідставними, та якщо б він хотів мати з його співмешканкою інтимні стосунки, то ОСОБА_8 про це ніколи б не дізнався. В ході сварки, в тому числі почувши наведені ОСОБА_9 аргументи, обвинувачений обурився, та, промовивши до останнього: «я тебя убью», пішов на кухню за ножем. Промовляючи дану фразу обвинувачений хотів лише залякати брата. На кухні він взяв ніж із пластиковим чорним руків`ям та довжиною леза близько 10-13 сантиметрів. Даним ножем вони зазвичай чистили картоплю та він лежав на столі біля раковини. Взявши ножа ОСОБА_8 повернувся до залу, де перебував лише ОСОБА_9 , та знову сказав, що вб`є останнього. При цьому, погрожуючи принесеним з кухні ножем, ОСОБА_8 бажав лише налякати брата, на не мав наміру наносити ОСОБА_9 тілесні пошкодження. Співмешканка ОСОБА_10 пішла й цей момент до свого дідуся у іншу кімнату. Коли ОСОБА_9 побачив ножа у правій руці обвинуваченого, він звернувся до нього «взял нож делай». Рука обвинуваченого у цей момент була зігнута у лікті, ніж перебував трохи вище поясу. Потерпілий зробив шаг назустріч ОСОБА_8 та сам напоровся на ніж, після чого впав на спину на підлогу. Ніж обвинувачений відкинув у сторону шафи. Після поранення ОСОБА_10 почала надавати ОСОБА_9 першу медичну допомогу, була викликана швидка. Також обвинувачений ОСОБА_8 зазначив, що деякі події він може пам`ятати не чітко, оскільки перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння. Цивільний позов обвинуваченим визнано.
Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим своєї провини, вина ОСОБА_8 підтверджена у судовому засіданні сукупністю досліджених судом належних, допустимих та узгоджених між собою доказів.
Потерпілий ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснив, що він приїхав у гості до брата ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 орієнтовно 03.11.2015 року та з цього час гостював у нього. Квартира належала співмешканці брата ОСОБА_10 . У день конфлікту, 29.11.2015 року ОСОБА_8 перебував на роботі, а він з ОСОБА_10 з обіду почали вживати спиртні напої. З цією метою ОСОБА_9 придбав приблизно 1,5-2 літри самогону та 2 пляшки горілки ємністю 0,5 літри. Дані спирті напої вони вживали у одній із кімнат (залі) квартири. Коли ОСОБА_8 повернувся додому, вони з ОСОБА_10 розмовляли та жартували, що не сподобалось обвинуваченому та викликало у нього ревнощі. Внаслідок цього між братами виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_8 звинувачував ОСОБА_9 у перебуванні останнього в інтимних стосунках із своєю співмешканкою ОСОБА_10 . Приблизно через п`ять хвилин конфлікту обвинувачений звідкись взяв ножа, який опинився в його правій руці. При цьому обвинувачений та потерпілий перебували на відстані близько одного метру один від одного. Коли потерпілий ОСОБА_9 побачив в руці у брата ніж, він почав казати обвинуваченому: «если взял нож, то бей». ОСОБА_8 замахнувся, відвівши руку з ножем назад, та в цей момент ОСОБА_9 зробив крок у сторону брата, опинившись на відстані близько 50 сантиметрів від нього. Що було далі потерпілий не пам`ятає, оскільки він прийшов у свідомість лише в лікарні. На теперішній час ОСОБА_9 та ОСОБА_8 примирились, внаслідок чого будь-який претензій до обвинуваченого потерпілий не має.
Свідок ОСОБА_10 пояснила, що вона зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . Квартира є двокімнатною. На момент конфлікту 29.11.2015 року в одній із кімнат мешкав дідусь, який помер у лютому 2016 року, а в іншій кімнаті мешкали вона з цивільним чоловіком ОСОБА_8 , його брат ОСОБА_9 та мати ОСОБА_10 ОСОБА_11 . У день сварки ОСОБА_8 пішов на роботу, а вона з ОСОБА_9 придбали 2 пляшки горілки ємністю 0, 5 літрів та вжили їх. Після цього вони ще ходили до магазину та придбали пиво і інші спиртні напої. Алкоголь ОСОБА_10 із ОСОБА_9 почали вживати близько 10-11 години. Протягом усього часу вживання спритних напоїв ОСОБА_10 випила орієнтовно пляшку горілки та пиво. При цьому вона перебувала у стані сп`яніння, але розуміла значення своїх дій та керувала ними. Коли почало темніти на дворі, з роботи повернувся ОСОБА_8 , якому ОСОБА_10 скинула ключі, щоб він самостійно відчинив двері до квартири. Коли ОСОБА_8 зайшов до квартири вона разом з ОСОБА_9 сиділи за столом біля вікна у залі. На столі перебував посуд, однак ножів на ньому не було. ОСОБА_8 щось єхидно запитав, на що свідок запропонувала обвинуваченому випитися та поїсти, і він погодився. При цьому обвинувачений вже був випивши, стояв на ногах, але мав мляву мову. Після того, як ОСОБА_8 , випив пару чарок горілки, ОСОБА_10 вийшла із кімнати, віднесла на кухню частину посуду та зайшла у кімнату до дідуся. В цей момент ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про щось сварились, конфлікт продовжувався біля п`яти хвилин. Після цього ОСОБА_10 почула через скриплячу підлогу, що хтось пішов на кухню, та через деякий час щось впало. ОСОБА_10 одразу зайшла до кімнати, та побачила, що ОСОБА_9 лежить на підлозі на спині, а ОСОБА_8 стоїть поряд з ним трохи далі. У правій руці ОСОБА_8 був ніж, але чітко стверджувати це свідок не може. У зв`язку з наявністю у ОСОБА_9 рани від ножа на животі ОСОБА_10 почала надавати йому першу медичну допомогу, а обвинувачений викликав швидку.
Місце події за адресою: АДРЕСА_1 , було оглянуто 29.11.2015 року у період з 20:20 години до 20:50 години, про що складено відповідний протокол від 29.11.2015 року з додатками у вигляді таблиці зображень. Під час огляду вилучено два металевих ножа, на одному з яких перебували плями бурого кольору, одну марлю із слідами бурої речовини (пакет №1), один змив із плям бурого кольору на підлозі кімнати, які вилучений шляхом промокання бурої речовини у марлю (пакет №2).
Згідно висновку експерта №795 від 08.12.2015 року кров ОСОБА_9 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В ізосерологічної системи АВО.
Згідно висновку експерта №776 від 03.12.2015 року кров ОСОБА_8 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В ізосерологічної системи АВО.
В ході цитологічного дослідження вилучених під час огляду місця події ножів, відповідно до висновку експерта №216/ц від 28.12.2015 року, на кухонному ножі довжиною 24,3 см знайдена кров людини. При серологічному дослідження виявлені атиген Н системи АВО, походження якого не виключається як від потерпілого ОСОБА_9 , так і від обвинуваченого ОСОБА_8 . Статеву приналежність епітеліальних клітин встановити не вдалося із-за відсутності придатних для обліку клітин в препаратах. На кухонному ножі довжиною 25,7 см кров не знайдена. Статеву приналежність епітеліальних клітин не досліджено в зв`язку з недоцільністю.
Згідно висновку експерта №796 від 31.12.2015 року, на марлевому тампоні з пакету №1 знайдена кров людини групи О з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В, походження якої не виключається від ОСОБА_9 та ОСОБА_8 . На марлевому тампоні з пакету №2 знайдена кров людини, при серелогічному дослідженні якої виявлено антиген Н ізосерологічної системи АВО. Висловитись категорично про групову приналежність крові на підставі виявлення тільки антигену Н не виявляється можливим. Однак результати серелогічного дослідження не виключають можливості походження крові від особи (осіб) групи О з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В, у тому числі ОСОБА_12 та ОСОБА_8 .
В ході проведення експертизи №1905 від 01.12.2015 року, ОСОБА_9 був оглянутий 01.12.2015 року у палаті хірургічного відділення Миколаївської міської лікарні швидкої медичної допомоги та пояснив, що 29.11.2015 року ближче до вечора в домі у знайомих брат вдарив його ножем у живіт, подальших подій не пам`ятає. Під час обстеження виявлено на передній брюшній стінці по середньо-ключичній лінії різану рану із підв`язкою. При ревізії виявлено шість проникаючих поранень тонкої кішки. Згідно висновку у потерпілого ОСОБА_9 виявлено колото-різану рану передньої черевної стінки з рановим каналом проникаючим в черевну порожнину з пораненням тонкого кишечника і внутрішньочеревної кровотечі, які, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Дані тілесні ушкодження утворились від одноразового ударного впливу колото-різучого предмету по типу клинка ножа, не виключено, що незадовго до госпіталізації. Виникнення виявлених тілесних ушкоджень при падіння тіла на плоскість із положення стоячи виключаться.
Зазначене експертне дослідження №1905 від 01.12.2015 року було здійснено експертом обласного бюро судово-медичної експертизи Миколаївської облдержадміністрації ОСОБА_13 , який має вищу кваліфікаційну категорію, 10 ранг, 4 клас, стаж роботи за фахом понад 30 років. Даний експерт був допитаний у судовому засіданні для роз`яснення здійсненого ним висновку та пояснив, що виявлені під час проведення експертизи тілесні пошкодження у ОСОБА_9 були заподіяні саме внаслідок удару, а не при наштовхані на ніж, який знаходиться у руці іншої людини. При відсутності умислу на нанесення удару, рука не зафіксована у суглобах та автоматично відходить назад, що унеможливлює наштовхнення на ніж. Крім того, для пробиття шкіри людини на кінці ножа має бути наявна сила, яка дорівнює близько 2 кг, при довжині леза близько 10 см, сила збільшується до 8 кг, а наявність на людини одежі збільшує цей показник. Тобто, якщо людина просто тримає ножа без наміру нанесення тілесних ушкоджень, кисть непідготовленої до удару руки піде вниз без заподіяння проникаючого поранення. Крім того, у разі, якщо людина не має наміру нанести удар, а просто тримає кухонного ножа без обмежувача у напруженій руці, то при наштовхуванні на такий ніж особа, яка його тримає, обов`язково отримає поранення, оскільки у нефіксованій для удару руці лезо зісковзне назад та поріже кисть руки. Пошкодження кистей рук у ОСОБА_8 відсутні. Обидва ножа, вилучені під час огляду місця події, є кухонними та не мають обмежувачів. З огляду на викладене, експерт зазначив, що при триманні ножа у напруженій руці без наміру несення удару, заподіяння виявлених у потерпілого ОСОБА_9 тілесних ушкоджень є неможливим.
Таким чином, оцінивши та проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд встановив, що своїми умисними діями, які виразилися в умисному спричиненні тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ст. 121 ч. 1 КК України.
Приходячи до вказаного висновку, суд враховує, що за нормативним визначенням, умисне тяжке тілесне ушкодження (стаття 121 КК) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень та причинним зв`язком між зазначеним діянням та наслідками, а з суб`єктивної сторони умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти тяжку шкоду здоров`ю потерпілого, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання (стаття 24 КК). Свідчення ОСОБА_8 про неумисне заподіяння ОСОБА_9 тілесного пошкодження внаслідок самостійного наштовхнення потерпілого на ніж, який обвинувачений тримав у напруженій руці, суд розцінює як спробу уникнути відповідальності за вчинений злочин, оскільки можливість отримання потерпілим травм за таких обставинах спростована сукупністю досліджених судом доказів. При цьому суд враховує, що нанесенню удару передував раптово виниклий конфлікт між потерпілим та обвинуваченим, який протікав на фоні вживання великої кількості алкогольних напоїв та перебування ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у стані сильної алкогольної інтоксикації. В ході конфлікту обвинувачений погрожував вбити потерпілого та свідомо цілеспрямовано пішов із кімнати до кухні за ножем, що свідчить про наявність умислу на заподіяння тілесних пошкоджень потерпілому. Згідно висновку експертного дослідження №1905 від 01.12.2015 року та роз`яснень допитаного у суді експерта ОСОБА_14 тілесні пошкодження, виявлені у ОСОБА_9 були заподіянні саме внаслідок удару; заподіяння таких пошкоджень при триманні ножа у напруженій руці без наміру нанесення удару унеможливлюється. Дії обвинуваченого ОСОБА_8 носили активний характер, були протиправними, між цими діями і їх наслідками існує прямий причинний зв`язок, а самі наслідки у виді тяжких тілесних ушкоджень були спричинені потерпілому в результаті удару ножем. Сила удару, якої вистачило для заподіяння проникаючого поранення через одежу ножем, свідчить про те, що ОСОБА_8 об`єктивно усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав можливість настання наслідків у виді спричинення будь-якої за тяжкістю шкоди здоров`ю потерпілого, але при цьому не конкретизував точними межами у своїй свідомості тяжкість цієї шкоди. Таким чином ОСОБА_8 має відповідати за той результат (шкоду), який фактично було заподіяно, - умисне заподіяння тяжких ушкоджень.
Твердження сторони захисту про необхідність визнання усіх доказів у справі, у тому числі висновку експерта №1905 від 01.12.2015 року, недопустимими, у зв`язку із нездійсненням їх відкриття у встановленому законом порядку обвинуваченому та його захиснику, суд розцінює критично, оскільки вони спростовуються протоколом про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 11.02.2016 року за підписами ОСОБА_8 і його захисника з вказівкою на відсутність будь-яких заяв або зауважень. Згідно пояснень обвинуваченого у судовому засіданні з матеріалами досудового розслідування він ознайомлювався та отримав деякі копії з них.
Разом з цим, надані стороною обвинувачення висновок експерта №8 від 25.01.2016 року та висновок експерта №11 від 14.01.2016 року суд визнає недопустимими доказами по справі, оскільки походження майки потерпілого, яка була предметом дослідження, є невідомим. Доказів її вилучення у передбачений законом спосіб в рамках кримінального провадження суду надано не було, так само як і будь-яких документів, які пояснюють, коли та при яких обставинах вказана майка взагалі була отримана органами досудового слідства. За відсутності зазначених відомостей, подальше визнання майки потерпілого речовим доказом згідно постанови слідчого СВ Заводського відділу поліції ГУ Національної поліції в Миколаївській області від 28.01.2016 року після її повернення з експертної установи не має правового значення в сенсі визнання цього речового доказу та проведених з приводу його дослідження експертиз допустимими доказами у справі.
Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ст. 121 ч. 1 КК України, ступінь тяжкості вказаного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.
Згідно довідки Миколаївського обласного наркологічного диспансеру ОСОБА_8 перебуває на профілактичному обліку з 26.01.2007 року з діагнозом зловживання алкоголем.
На обліку у лікаря психіатра обвинувачений не перебуває.
За місцем мешкання характеризується негативно.
Раніше ОСОБА_8 засуджений вироком від 12.04.2007 року Миколаївським районним судом Миколаївської області за ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення; звільнений 16.06.2015 року із Вознесенської виправної колонії №72 УДПтС України у Миколаївській області у зв`язку з відбуттям покарання.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , відповідно до ст. 66 КК України, не встановлено.
Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину повторно; особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується випискою Миколаївського обласного наркологічного диспансеру №2417 від 29.11.2015 року, згідно якої ОСОБА_8 був обстежений 29.11.2015 року о 23:45 годині та перебував у стані гострої алкогольної інтоксикації (Alcotest 6810).
З огляду на викладене, враховуючи ступень тяжкості скоєного ОСОБА_8 злочину, сукупність усіх обставин, що характеризують вказаний злочин, зокрема, форму вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння та тяжкість наслідків, беручи до уваги дані, що характеризують обвинуваченого, а також обставини, що обтяжують покарання, суд вважає що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства із призначенням покарання у вигляді позбавлення волі яке, відповідно до ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім заходом примусу, що застосовується від імені держави згідно ст. 50 КК України. Приходячи до вказаного висновку суд враховує, що ОСОБА_8 , будучи раніше засудженим за вчинення умисного злочину проти власності та здоров`я особи, через незначний час після відбуття покарання за попереднім вироком суду, будь-яких висновків для себе не зробив та знову вчинив умисний злочин, спричинивши потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, що свідчить про відсутність усвідомленого бажання стати на шлях виправлення та суспільну небезпечність ОСОБА_8 .
Згідно ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільній позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
З огляду на викладене цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Департаменту фінансів Миколаївської міської ради, визнаний обвинуваченим ОСОБА_8 , про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення у сумі 4812 гривень 45 копійок, розмір яких підтверджено довідкою 98 від 24.12.2015 року Міської лікарні швидкої медичної допомоги міста Миколаєва, підлягає задоволенню
Речові докази: два ножі, зразки крові ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , змиви з речовиною бурого кольору, майка, передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Заводського відділу поліції ГУ Національної поліції в Миколаївській області, підлягають знищенню.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370-371, 373, 374 КПК України, суд,-
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили обраний відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту змінити на тримання під вартою, взявши його під варту негайно у залі суду.
Строк відбуття покарання ОСОБА_8 обчислювати з моменту фактичного затримання 26.05.2016 року.
Зарахувати ОСОБА_8 до строку відбуття покарання у вигляді позбавлення волі за даним вироком строк попереднього ув`язнення у період з 29.11.2015 року по 02.12.2015 року, а також строк з моменту взяття під варту 26.05.2016 року до набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь Департаменту фінансів Миколаївської міської ради витрати на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення у сумі 4812 (чотири тисячі вісімсот дванадцять) гривень 45 копійок.
Речові докази: два ножі, зразки крові ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , змиви з речовиною бурого кольору, майка, передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Заводського відділу поліції ГУ Національної поліції в Миколаївській області, знищити.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

СУДДЯ: ОСОБА_15