Справа № 357/3824/16-к
У Х В А Л А
06 липня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,

представника потерпілих адвоката ОСОБА_4 ,

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №1 клопотання представника потерпілих ОСОБА_4 про накладення арешту на майно обвинуваченого у кримінальному провадженні №0004236 від 07.10.2015 року по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України ,-

В С Т А Н О В И В:
Органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

В судовому засіданні представник потерпілих, адвокат ОСОБА_4 звернулась до суду з клопотанням про забезпечення заявлених цивільних позовів потерпілих, просить накласти арешт на майно обвинуваченого, квартиру в АДРЕСА_1 , мотивуючи тим, що обвинувачений добровільно не відшкодовує завдані його діями збитки потерпілим, накладення арешту необхідно з метою забезпечення позову потерпілих до обвинуваченого на загальну суму 336594,86 грн., обвинувачений тому може відчужити належне йому особисто нерухоме майно. Клопотання підтримане потерпілими.

З`ясувавши думку інших учасників судового провадження, дослідивши матеріали обвинувального акта, суд прийшов до висновку щодо необхідності відмови в задоволенні клопотання представника потерпілих про забезпечення кримінального провадження у справі шляхом накладення арешту на житлову квартиру в АДРЕСА_1 , яка перебуває у власності обвинуваченого ОСОБА_8 згідно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 01.07.2016 року, яка надана представником потерпілих суду, так як у відповідності до вимог ст. 170 КПК України підставами для накладення арешту на майно є підстави вважати, що майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 167 КПК України та арешт на майно може накладатись судом у випадку задоволення цивільного позову для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили.

Заборона на використання майна, розпоряджатись ним (арешт на майно), може бути застосована лише у випадках, коли їх незастосування може привести до зникнення, втрати або пошкодження майна, або інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, заборона використання житлового приміщення, в якому на законних підставах проживають будь які особи не допускається.

Квартира АДРЕСА_2 , яка належить обвинуваченому ОСОБА_8 на праві особистої власності, не відповідає критеріям, зазначеним в ст. 167 КПК України, тобто не є тимчасово вилученим майном, предметом кримінального правопорушення, не одержана внаслідок вчинення обвинуваченим злочину, цивільний позов потерпілих судом не розглянутий та не задоволений, незастосування арешту на житло обвинуваченого не може привести до зникнення, втрати або пошкодження квартири, або інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, а також обвинувачений проживає у вказаному житлі, яке згідно закону спеціальній конфіскації не підлягає, а тому клопотання представником потерпілих подано до суду всупереч вимогам закону, необґрунтовано, задоволенню не підлягає у відповідності до вимог ст.ст.167,170 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131,132, 167, 170, 172, 392 КПК України, суд-

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання представника потерпілих ОСОБА_4 про накладення арешту на майно обвинуваченого ОСОБА_8 , квартиру АДРЕСА_2 відмовити.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1