Справа №487/3828/16-к 09.08.2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 серпня 2016 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0003469 за апеляційними скаргами підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 липня 2016 року, якою стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вознесенськ Миколаївської області, громадянина України, має дитину 2011 року народження, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 289 КК України
- застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23 вересня 2016 року (включно).

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

підозрюваний ОСОБА_5
захисник ОСОБА_6 .

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.
В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 липня 2016 року стосовно ОСОБА_5 підозрюваного у вчиненні кримінального

_________________________________________________________________

Провадження № 11-сс/784/289/16 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_8

Категорія: 194 КПК Доповідач апеляційної інстанції: ОСОБА_1

правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 289 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23 вересня 2016 року (включно).

Узагальнені доводи апелянтів.
В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_5 зазначає, що всупереч даним, викладеним в ухвалі слідчого судді, він має на утриманні неповнолітнього сина, проживає з ОСОБА_9 , неофіційно працює вдома, займається виготовленням тату-приладів.

Вказує, що слідчому судді не надано доказів того, що він може продовжити злочинну діяльність, чи незаконно впливати на потерпілого, переховуватися від органів досудового слідства та суду. Крім того, вважає, що в матеріалах провадження відсутні докази його вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, не доведена неможливість призначення більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того, апелянт стверджує, що в ході досудового розслідування не проведено судово-медичної експертизи, а також перевірки за фактом невідповідності дій співробітників поліції вимогам закону під час затримання та допиту підозрюваного, що, на думку апелянта, свідчить про некомпетентність та порушення закону органами досудового розслідування.

Підозрюваний ОСОБА_5 також вказує, що слідчим суддею фактично розширено перелік ризиків, визначених законом, що суперечить роз`ясненням, викладеним у листі ВССУ.

Захисник ОСОБА_6 вважає за необхідне обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. При цьому посилається, на те, що останній забезпечений житлом, раніше не судимий, проживає зі співмешканкою, не офіційно працює. Крім того, зазначає, що в ухвалі слідчого судді не наведено обставин, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
ОСОБА_5 органами досудового слідства підозрюється в тому, що 26.07.2016 р. приблизно 15:00 год., попередньо домовившись із ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , зустрілися біля стадіону «Юність» на вул. Московській м. Миколаєва для подальшого вчинення злочину, а саме незаконного заволодіння транспортним засобом.

Реалізуючи злочинний намір, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_5 сказав ОСОБА_10 , щоб останній зі свого мобільного телефону викликав таксі із бази «994» для подальшого незаконного заволодіння ним. На вказану ОСОБА_10 адресу, а саме по вул. Спаський спуск, прибув замовлений автомобіль, а саме «Хюндай Соната», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_12 .

За попередньою змовою, розподіливши між собою ролі, ОСОБА_11 сів на переднє пасажирське сидіння, ОСОБА_10 сів на задньому пасажирському сидінні за ним, а ОСОБА_5 зайняв місце за водієм, та направились в мікрорайон «Варварівка» у місті Миколаєві. Однак, не знайшовши безлюдного місця для вчинення злочину, сказали водію направлятися до «Яхт-клубу», де на території річкового вокзалу, впевнившись у безпечному й безперешкодному для них здійсненні злочину, перебуваючи у русі, ОСОБА_5 , заздалегідь підготувавши знаряддя вчинення злочину, а саме взявши з собою пістолет, з метою подавлення волі, приставив його до потилиці ОСОБА_12 , а ОСОБА_11 та ОСОБА_10 почали наносити удари руками в голову ОСОБА_12 , внаслідок яких останній втратив свідомість та утворилися тілесні ушкодження у вигляді рубленої рани правої скроневої області та орбітальні гематоми.

Однак, довести свій злочинний умисел до кінця останнім не вдалося з причин, що не залежали від їх волі, та не вчинили усіх дій, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, а саме останнім не вдалося заволодіти транспортним засобом автомобілем «Хюндай Соната», реєстраційний номер НОМЕР_1 , так як їх дії були помічені та припиненні працівниками поліції.

Вказані обставини 26 липня 2017 року були внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0003469 за правовою кваліфікацією ч.3 ст.15, ч. 3 ст. 289 КК України та було розпочато досудове розслідування.

26 липня 2016 року ОСОБА_5 затриманий на підставі ст.208 КПК України.

27 липня 2016 року йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч. 3 ст. 289 КК України.

Обираючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя послався на наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні групою осіб особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, покарання за який передбачає позбавлення волі на строк до 12 років, наявність постійного заробітку у нього нічим не підтверджується, проживає в найманому житлі, тобто не має стійких соціальних зв`язків, перебуваючи на волі може продовжити злочинну діяльність та незаконно впливати на свідків, потерпілого в кримінальному провадженні, переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Також, слідчий суддя зазначив, що підозрюваний ОСОБА_5 знає місцезнаходження потерпілого, в зв`язку з чим, особисто та через інших осіб з котрими він вчинив злочин, може незаконно впливати на останнього з метою змінити показання.

На підставі зазначеного, слідчий суддя дійшов висновку, що застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, не забезпечить належної поведінки підозрюваного в ході досудового розслідування.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.
Заслухавши доповідача, пояснення підозрюваного, його захисника, які підтримали вимоги, наведені в апеляційних скаргах, думку прокурора про залишення ухвали слідчого судді без зміни, а апеляційних скарг без задоволення, вивчивши надані матеріали та матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_5 слідчим суддею були дотримані вимоги ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194 КПК України.

Обираючи ОСОБА_5 запобіжний захід, слідчий суддя правильно послався на наявність обґрунтованої підозри в скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч. 3 ст. 289 КК України, за який законом передбачено покарання на строк до 12 років позбавлення волі, а саме в незакінченому замаху на незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднаному з насильством, небезпечним для здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 підозрюється у вчинені особливо тяжкого злочину, раніше не судимий, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, в нього відсутній стабільний заробіток, проживає в орендованому житлі, не одружений. Враховуючи тяжкість злочину в якому підозрюється ОСОБА_5 та покарання яке передбаченого за цей злочин, є вірогідність, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового слідства та суду.

Також ОСОБА_13 не працює та не має офіційних джерел для існування, підозрюється у вчиненні злочину з корисливих мотивів, а тому апеляційний суд визнає, що є підстави вважати, що знаходячись на волі він може продовжити вчиняти інші корисливі кримінальні правопорушення.

Крім того, колегія суддів вважає, що слідчим суддею обґрунтовано взяти до уваги ті обставини, що потерпілий перебуває на стаціонарному лікуванні в ЛШМД м. Миколаєва, у зв`язку з чим ОСОБА_5 та інші особи, разом з якими вони вчинили замах на дане кримінальне правопорушення, дійсно можуть впливати на потерпілого з метою зміни показань.

Доводи ОСОБА_5 з приводу того, що в ході досудового розслідування не проведено судово-медичної експертизи, а також перевірки за фактом невідповідності дій співробітників поліції вимогам закону під час його затримання та допиту не заслуговують на увагу, оскільки не є предметом розгляду даного провадження.

Посилання підозрюваного про те, що слідчим суддею фактично розширено перелік ризиків, визначених законом, є неспроможними, оскільки ці доводи ним не конкретизовані, в ухвалі таких ризиків слідчим суддею не наведено, тому дані доводи не приймаються до уваги.

Щодо посилання підозрюваного та його захисника на наявність у ОСОБА_5 співмешканки та неповнолітньої дитини, а також неофіційного заробітку та забезпеченість житлом, то на переконання апеляційного суду ці обставини не є такими, що суттєво знижують ступень наявних ризиків та впливають на правильність прийнятого судом рішення. До того ж, відсутність постійного офіційного джерела доходу, викликає обґрунтовані сумніви про можливість підозрюваного утримувати співмешканку та дитину.

З огляду на наведене, а також дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 , застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не є достатнім для запобігання зазначених слідчим суддею ризиків та не може забезпечити належної поведінки підозрюваного.

Доводи захисника про те, що слідчим суддею в ході розгляду клопотання слідчого не виконані вимоги п.п. 2-4 ст. 196 КПК України, є не необґрунтованими виходячи з наступного.

Так, мотивувальна частина ухвали слідчого судді містить обґрунтований аналіз даних щодо доказів, покладених в основу пред`явленої ОСОБА_5 підозри. Слідчим суддею, з врахуванням обставин вчиненого, та даних про особу підозрюваного, зроблено вірний висновок про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Таким чином, відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя правильно встановив, що надані суду докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення та про наявність, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України ризиків, а також про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Враховуючи викладене, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення вимог апелянтів.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 липня 2016 року, якою стосовно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23 вересня 2016 року (включно) - залишити без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: