УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" жовтня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
в с т а н о в и в :
Відповідно до повторного авторозподілу, судових проваджень, від 15.09.2016 року зазначений акт отриманий головуючим суддею, при цьому автоматизованою системою документообігу суду визначено складу суду у даному кримінальному провадженні суддю ОСОБА_3 .
В підготовчому судовому засіданні головуючим суддею ОСОБА_3 заявлено самовідвід від участі у розгляді вищезазначеного кримінального провадження з посиланням на ч.4 ст.75 КПК України з метою уникнення сумнівів у учасників судового провадження щодо неупередженості судді при розгляді даного кримінального провадження.
Тобто, на думку заявника,
Неявка в судове засідання учасників судового провадження, які повідомлені належним чином про день, час та місце підготовчого судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви судді про самовідвід в розумінні ст. 81 КПК України, положеннями якої визначено порядок розгляду судом відводу (самовідводу).
За таких умов, вивчивши мотиви заяви заявника про самовідвід, проаналізувавши матеріали судового провадження, вислухавши вищенаведені думки учасників судового провадження, суд приходить до наступного.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумніви у його неупередженості.
Незалежність судді є головною умовою забезпечення верховенства права, ефективного захисту прав і свобод людини та громадянина, юридичних осіб, інтересів суспільства й держави.
Незалежність і недоторканість суддів гарантують ст.ст. 126, 129 Конституції України.
Реалізація гарантій незалежності здійснення правосуддя є необхідною передумовою належного виконання судом своїх конституційних функцій щодо забезпечення дії принципу верховенства права, захисту прав і свобод людини та громадянина (ст.ст. 3, 8, 55 Конституції України.
Законом України «Про судоустрій і статус суддів» визначені умови виконання професійних обов`язків суддів та правові засоби, за допомогою яких забезпечується реалізація конституційних гарантій незалежності суддів.
Однак, у будь-якому випадку такий самовідвід або ж відвід повинен бути вмотивованим (ч. 5 ст. 80 КПК України), а не направленим на можливість уникнення здійснення правосуддя у тій чи іншій справі.
Відмова у здійсненні правосуддя не допускається , відповідно до ч. 2 ст. 30 КПК України.
Аналізуючи підстави заявлення заявником самовідводу,суд враховує таке.
Право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі Мироненко і Мартенко проти України (рішення від 10 грудня 2009 року), наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі.
Відповідно ж до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Салов проти України» від 06.09.2005 року, одним із основних аспектів принципу верховенства права є принцип правової впевненості, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким іншим рішенням суду.
Тож, суд, враховуючи вищезазначене вважає заяву заявника про самовідвід та висловлені ним доводи у ній, у супереч вимог ст.ст. 22, 26 КПК України, за своєю суттю такими, що не підпадають під вимоги ст. 75 КПК України, у зв`язку з чим заява про самовідвід не підлягає задоволенню.
За таких обставин та керуючись вимогами ст.ст.1, 8, 9, 75, 80-82, 369, 371, 372 КПК України, Конституцією України, суд , -
п о с т а н о в и в :
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя: