Справа № 640/9860/15-к
н/п 1-кс/640/4072/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" травня 2016 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю потерпілого - ОСОБА_3 ,

адвоката - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Київського районного суду м. Харкова скаргу потерпілого ОСОБА_3 та його представника адвоката ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого ВР ДТП СУ ГУ НП в Харківській області ОСОБА_5 від 27.04.2016 р. про закриття кримінального провадження № 000286 від 08.04.2015 р., -

ВСТАНОВИВ:

16 травня 2016 до Київського районного суду м. Харкова зі скаргою звернувся потерпілий ОСОБА_3 та його представник адвокат ОСОБА_4 , в якій вони просять скасувати постанову старшого слідчого ВР ДТП СУ ГУ НП в Харківській області ОСОБА_5 від 27.04.2016 р. про закриття кримінального провадження № 000286 від 08.04.2015 р.

Свої вимоги скаржники обґрунтовують тим, що постанова слідчого від 27 квітня 2016 року про закриття кримінального провадження була винесена з порушенням вимог кримінального процесуального законодавства України, а саме: в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості, звідки «з`явилися» свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 і чому вони не були допитані лише через рік після скоєння ДТП. Протоколи допитів вказаних свідків є ідентичними. Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 надали пояснення, що потерпілий перебігав проїжджу частину дороги перпендикулярно її межам і напрямок свого руху не змінював. Але такі пояснення суперечать поясненням водія ОСОБА_8 . Це протиріччя не було усунено в передбаченому законом порядку і суперечливі пояснення водія та свідків були покладені в основу судової медико-автотехнічної експертизи від 24.09.2014 року № 513/10; 2453/14-52 і судової транспортно-трасологичної та автотехнічної експертизи від 27.03.2015 року № 13699/13700/14-52. За таких обставин, на думку скаржників, висновки автотехнічних експертиз базуються на завідомо суперечливих та хибних даних. При проведенні слідчого експерименту з вищезазначеними свідками потерпілий та його представник залучені не були.

Суперечливими є дані щодо ширини дорожнього покриття для двох направлень руху в протоколі огляду місця події (18,7 м.) та у вихідних даних при проведенні автотехнічної експертизи № 818 від 29.08.2005р., судової медико-автотехнічної експертизи від 24.09.2014 року № 513/10; 2453/14-52 і судової транспортно-трасологичної та автотехнічної експертизи від 27.03.2015 року № 13699/13700/14-52 - була надана ширина дорожнього покриття 18,4 м.

Крім того, згідно матеріалів кримінального провадження потерпілий ОСОБА_3 був доставлений до МКЛШНД м.Харкова 06.08.2005 року о 18 год. 15 хв. А час забору крові для дослідження на алкоголь у потерпілого ОСОБА_3 був вказаний о 18 год. 05 хв., тобто ще до того, як він був доставлений до лікарні.

Швидкість руху автомобіля ДЕУ-Сенс, р/н НОМЕР_1 була вказана зі слів зацікавленої особи - водія ОСОБА_8 , що суперечить ч. 6 ст. 95 КПК України. Судова медико-автотехнічна експертиза від 24.09.2014 року № 513/10; 2453/14-52 була проведена на показах водія ОСОБА_8 , які були викладені в постанові про її призначення. Показання потерпілого ОСОБА_3 при призначенні вказаної експертизи не надавалися і при наданні висновків експертами не враховувалися і не досліджувалися. На думку скаржників такий висновок експертизи, який зроблений тільки на підставі пояснень зацікавленої особи - водія ОСОБА_8 , який скоїв наїзд на пішохода, неможливо вважати достатньою підставою для закриття кримінального провадження по справі.

Слідчим не була надана оцінка висновку автотехнічної експертизи № 868 від 10.06.2008 року, згідно якої «в даній дорожній обстановці водій ОСОБА_8 , мав технічну можливість запобігти вказаній дорожньо-транспортній пригоді шляхом виконання вимог п.п. 8.7.3 (е) і 8.10 Правил дорожнього руху України, а саме наближуючись до пішохідного переходу, який регулюється, повинен був керуватися сигналом світлофору і надати перевагу пішоходам, які рухаються на дозволяючий сигнал світлофору».

Також, на думку потерпілого та його представника, наявність в діях водія ОСОБА_9 порушень Правил Дорожнього руху та ознак кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст.286 КК України, підтверджується висновками судової транспортно-трасологичної та автотехнічної експертизи від 27 03.2015 року № 13699/13700/14-52. Так, згідно висновку експертів «вирішити наявність зустрічного автомобіля Газель не видається за можливе, оскільки в схемі ДТП будь-якої слідової інформації, яка б вказувала на присутність автомобіля Газель перед даною ДТП зафіксовано не було», а тому враховувати пояснення водія і наданих ним свідків в цій частині неможливо. Експертами було встановлено, що показання потерпілого ОСОБА_3 в протоколі відтворення обстановки та обставин події від 18.04.2008 року може вважатися спроможним. Швидкість руху пішохода ОСОБА_10 була встановлена експертами розрахунковим шляхом і складала 4,3...4,2 км/год. Така швидкість відповідає пішоходу чоловічої статі віком 25р. «як повільна хода». Вказаний висновок експерта, на думку скаржників, спростовує пояснення водія ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , що начебто потерпілий ОСОБА_3 перебігав проїжджу частину, а тому скаржники вважають, що всі інші пояснення вказаного водія і свідків не відповідають дійсним обставинам ДТП від 06.08.2005 року. Згідно п.7 висновку експертизи «технічна можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_10 у водія автомобіля Део ОСОБА_8 , в даній дорожній обстановці полягала у дотриманні ним вимог п. 8.10 Правил дорожнього руху, для чого в нього не вбачається перешкод технічного характеру, і дана невідповідність з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з даною ДТП. Вищевказані висновки експертиз на думку скаржників вказують на провину водія ОСОБА_8 , але слідчий проігнорував їх.

При призначенні судово-медичної і медико-автотехнічної експертиз слідчий не надав експертам всієї медичної документації, а саме по тілесним ушкодженням, пов`язанним з четвертою операцією, які суттєво могли вплинути на висновки вказаних експертиз.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_3 та його представник - адвокат ОСОБА_4 просять їх скаргу задовольнити та скасувати постанову слідчого ОСОБА_5 від 27.04.2016 р. про закриття кримінального провадження № 000286 від 08.04.2015 р. та надали суду пояснення аналогічні тим, що викладені у їх скарзі.

Слідчий ОСОБА_5 та прокурор відділу прокуратури Харківської області, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні, в судове засідання не з`явились, хоча про час та місце розгляду скарги ОСОБА_3 були повідомлені належним чином. Слідчий ОСОБА_5 надав суду заяву, в якій просить розглядати скаргу потерпілого та його представника без його участі. Відповідно до ч.3 ст. 306 КПК України неявка слідчого та прокурора в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення потерпілого і його представника, дослідивши матеріали кримінального провадження № 000286 від 08.04.2015 (о 2-х томах) дійшов висновку, що постанова слідчого ОСОБА_5 від 27.04.2016 р. про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню з наступних підстав.

08 квітня 2015 року до ЄРДР за № 000286 були внесені відомості за ознаками скалду злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України за фактом наїзду на пішохода ОСОБА_3 автомобілем «ДЕУ-СЕНС», р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_8 , яке сталося 06.08.2005 р. о 17-05 год. в м.Харкові на пр-ті Героїв Сталінграду в районі перехрестя з пр-м Маршала Жукова.

Постановою від 19.05.2015 р. слідчий ВР ДТП СУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_5 закрив кримінальне провадження № 000286, пославшись на відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 11.06.2016 р. вищезазначена постанова слідчого ОСОБА_5 від 19.05.2015 р. була скасована з ти підстав, що слідчий у постанові від 19.05.2015 р. обмежився лише стислим викладенням обставин події та пояснень, отриманих при допиті потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, послався на експертизи, та на інші проведені ним слідчі дії, проте жодного правового аналізу та оцінки цим доказам не надав. Скасовуючи постанову суд вказав, що слідчому необхідно врахувати встановлені судом недоліки, а також надати правову оцінку усім питанням, що поставили а своєї скарзі потерпілий ОСОБА_3 та його представник.

Постановою від 27.04.2016 р. слідчий ВР ДТП СУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_5 знову закрив кримінальне провадження № 000286, пославшись на відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

П.2 ч.1 ст. 284 КПК України передбачає закриття кримінального провадження у разі встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення. В той же час КПК України визначає можливість прийняття такого рішення лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження.

Відповідно до положень ч.2 ст. 91 КПК України доказування при проведенні досудового розслідування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів. Постанова слідчого має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту свої прав та відповіді на всі постановлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав та законних інтересів учасників процесу.

Постанова слідчого, у розумінні вимог п.2 ч.5 ст. 110 КПК України, окрім іншого, повинна містити виклад встановлених слідчим обставин, які є підставою для прийняття рішення про закриття кримінального провадження, а також мотиви прийнятого рішення, його обґрунтування з посиланням на положення КПК України.

Однак, всупереч зазначеним вимогам процесуального закону та вказівкам слідчого судді, слідчий у постанові від 27.04.2016 р. знову обмежився лише викладенням обставин події та пояснень, отриманих при допиті потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, послався на експертизи, та на інші проведені ним слідчі дії, проте жодного правового аналізу та оцінки цим доказам так і не надав.

Крім того, 12.04.2016 р. потерпілим ОСОБА_3 слідчому було подано клопотання про проведення слідчих дій повторної транспортно-трасологичної та авто технічної експертизи та додаткової медико-автотехнічної експертизи. Однак, це клопотання слідчий ОСОБА_5 у встановленому КПК України порядку з винесенням мотивованої постанови не розглянув, а закрив провадження, чим фактично відмовив у його задоволенні.

Враховуючи викладене, постанову слідчого ОСОБА_5 від 27.04.2016 р., якою було закрите кримінальне провадження, не можна визнати законною та обґрунтованою.

Під час досудового розслідування слідчому необхідно врахувати встановлені судом недоліки, а також надати правову оцінку усім питанням, що поставили в своєї скарзі потерпілий ОСОБА_3 та його представник.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 та його представника адвоката ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого ВР ДТП СУ ГУ НП в Харківській області ОСОБА_5 від 27.04.2016 р. про закриття кримінального провадження № 000286 від 08.04.2015 р. - задовольнити.

Скасувати постанову старшого слідчого ВР ДТП СУ ГУ НП в Харківській області ОСОБА_5 від 27.04.2016 р. про закриття кримінального провадження № 000286 від 08.04.2015 р.

Матеріали кримінального провадження № 000286 від 08.04.2015 р. р. направити прокурору Харківської області для вирішення питання про відновлення досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: ОСОБА_1