Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/1281/16-к
Провадження № 1-кп/376/90/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2016 року Сквирський районний суд Київської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

потерпілого ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сквира кримінальне провадження №0000295 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, водія-електрика радіостанції обслуги зберігання та транспортування ракет технічної батареї військової частини польова пошта НОМЕР_1 , старшого солдата військової служби за контрактом, учасника бойових дій, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

встановив:

Суд визнав доведеним, що відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 13.05.2016 р. №137 (по стройовій частині) ОСОБА_4 зараховано до списків військової частини польова пошта НОМЕР_1 та призначено на посаду водія-електрика радіостанції обслуги зберігання та транспортування ракет технічної батареї, на якій він проходить військову службу за контрактом по теперішній час у військовому званні «старший солдат».
17 травня 2016 року ОСОБА_4 , у позаслужбовий час, керував належним матері, ОСОБА_6 , легковим автомобілем «Деу Ланос» д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись по проїжджій частині вулиці Шевченка в с. Безугляки, Сквирського району, Київської області в напрямку с. Фурси, Білоцерківського району, Київської області.
Цього ж дня близько 20 год. ОСОБА_4 зупинив вказаний автомобіль на проїжджій частині дороги навпроти подвір`я приватного будинку АДРЕСА_2 , де на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з потерпілим ОСОБА_3 щодо додержання ОСОБА_4 «Правил дорожнього руху України» під час руху на автомобілі у населеному пункті, діючи умисно, маючи на меті нанесення тілесних ушкоджень, умисно наніс потерпілому ОСОБА_3 один удар кулаком правої руки в область його лівого ока. Внаслідок нанесеного удару, потерпілий ОСОБА_3 частково втратив орієнтацію, а ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на умисне нанесення тілесних ушкоджень, схопив лівою рукою потерпілого за бороду та застосовуючи фізичну силу повалив останнього на асвальтоване покриття проїжджої частини вулиці. Під час того, коли потерпілий ОСОБА_3 перебував у сидячому положенні на дорозі, ОСОБА_4 умисно наніс ще п`ять ударів правою ногою по тулубу потерпілого в область підмишечної лінії справа.
Унаслідок протиправних дій ОСОБА_4 , потерпілий ОСОБА_3 , згідно висновку експерта №271/д від 27 червня 2016 року, отримав середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину свою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України визнав повністю і суду підтвердив обставини його вчинення, викладені в обвинувальному акті. Щиро кається, просить не позбавляти волі.

Потерпілий ОСОБА_3 показав, що 17.05.2016 р. близько 20 год. ОСОБА_4 керуючи легковим автомобілем та рухаючись по проїжджій частині вулиці Шевченка в с. Безугляки, Сквирського району, Київської області, здійняв на дорозі пилюку, на що він зробив жест рукою і обвинувачений зупинив автомобіль, та на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ними, умисно наніс потерпілому руками та ногами тілесні ушкодження, у зв`язку з чим він звернувся в органи поліції та перебував на лікуванні. Вважає за доцільне призначити обвинуваченому суворе покарання.
За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються згідно ст.349 КПК України.

Діяння обвинуваченого суд кваліфікує за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його особу, обставини, які пом`якшують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття, що обвинувачений брав участь в антитерористичній операції та є учасником бойових дій.

Враховуючи особу обвинуваченого, який характеризується за місцем проходження військової служби та за місцем проживання позитивно, вперше притягується до кримінальної відповідальності, має на утриманні неповнолітню дитину, обставини, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає згідно ст.69 КК України перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.1 ст.122 КК України у виді арешту.

Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні, цивільний позов не пред`являвся.

Керуючись ст. 370,374 КПК України, суд, -

засудив:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст.122 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, на три місяці арешту з відбуванням покарання на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Сквирський районний суд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1