печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 вересня 2016 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участі секретаря ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах власника майна ОСОБА_4 про скасування арешту майна ,

В С Т А Н О В И В :
Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із клопотанням та просить скасувати арешт майна, накладений Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30.03.2016 р. у справі № 757/14339/16-к про задоволення клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах відділу з розслідування кримінальних проваджень у сфері власності Департаменту з розслідування та нагляду у кримінальних провадженнях у сферах державної служби та власності Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 про арешт транспортного засобу, власником якого є ОСОБА_4 , а саме на автомобіль Fiat QUBO 1360 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , двиг. № НОМЕР_2 , куз. № НОМЕР_3 , у кримінальному провадженні №3.
Клопотання підтримано адвокатом ОСОБА_3 під час його розгляду та обгрунтовано наступним. 30.03.2016 р., у справі № 757/14339/16-к, слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_6 накладено арешт на майно, власником якого є ОСОБА_4 . Так, слідчим суддею задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах відділу з розслідування кримінальних проваджень у сфері власності Департаменту з розслідування та нагляду у кримінальних провадженнях у сферах державної служби та власності Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 та накладено арешт на транспортний засіб, власником якого є ОСОБА_4 , а саме на вказаний вище автомобіль.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 Кримінального процесуального кодексу України (надалі - КПК України), арешт майна може бути скасований повністю ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника майна, якщо він доведе, що у подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необгрунтовано.
Адвокат вважає, що арешт підлягає скасуванню, оскільки арешт накладено необгрунтовано з огляду на наступне.
30.03.2016 р. старший слідчий Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 (надалі - слідчий) звернувся до Печерського районного суду з клопотанням про накладення арешту на транспортний засіб, власником якого є ОСОБА_4 .
При цьому, у клопотанні слідчий зазначає, що накладення арешту зумовлено необхідністю виконання доручення про міжнародну правову допомогу Головного слідчого управління центрального апарату Слідчого комітету Республіки Білорусь (надалі - Міжнародне доручення), поданого на підставі «Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах» від 22.01.1993 р. (надалі - Мінська Конвенція).
При цьому ОСОБА_4 не є підозрюваною, обвинуваченою або засудженою в жодному кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань, в порядку передбаченому КПК України.
Крім того, ст, 6 Конвенції передбачає об`єм правової допомоги та вичерпний перелік процесуальних та інших дій, які можуть бути проведені на виконання доручення про надання правової допомоги, а саме, «складання і пересилання документів, проведення обшуків, вилучення, пересилання і видачі речових доказів, проведення експертизи, допиту сторін, обвинувачених, свідків, експертів, порушення карного переслідування, розшуку і видачі осіб, що вчинили злочини, визнання і виконання судових рішень по цивільним справам, вироків у частині цивільного позову, виконавчих написів, а також шляхом вручення документів».
Отже, проведення такої процесуальної дії як накладення арешту на майно у вищевказаному переліку відсутні.
Таким чином, арешт накладено всупереч вимогам «Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах», а отже є необгрунтований.
Частиною 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт на майно може бути накладений з метою спеціальної конфіскації.
Таким чином, арешт може бути накладено на майно, що підлягає спеціальній конфіскації, якщо слідчий доведе, що таке майно отримано особою, внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від нього.
Крім того, згідно ч. 10 ст. 100 КПК України, застосування спеціальної конфіскації здійснюється тільки після доведення в судовому порядку стороною обвинувачення, що власник майна знав про їх незаконне походження.
Однак, в обґрунтуванні клопотання про арешт транспортного засобу ОСОБА_4 , слідчий посилається виключно на необхідність виконання Міжнародного доручення.
Будь-яких доказів щодо набуття ОСОБА_4 вищевказаного майна шляхом вчинення злочинів, слідчим не надано.
Відповідно, ст. 16 КПК України, передбачено заборону позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження.
Таким чином, у зв`язку з відсутністю доказів щодо набуття ОСОБА_4 транспортного засобу злочинним шляхом, накладення арешту є необґрунтованим та суперечить основним засадам кримінального провадження.
Частиною 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт на майно може бути накладений також з метою:
збереження речових доказів;
конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Транспортні засоби, на які накладено арешт, не є речовими доказами.
Як зазначено вище, арешт на майно може бути накладений з метою збереження речових доказів та для запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, тощо.
Крім того, арешт накладається на майно, що відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КГІК України.
Однак, слідчим не надано жодних доказів, яким чином транспортний засіб відносяться до речових доказів у кримінальному провадженні.
Він не відповідає вимогам, передбаченим ст. 98 КПК України, не стосується обставин вчинення будь-яких злочинів на території України чи Республіки Білорусь та не є і не може бути доказами у вказаному кримінальному провадженні.
Транспортний засіб, на який накладено арешт, є засобом пересування не лише для ОСОБА_4 , але і для її сім`ї.
Таким чином, накладення арешту на транспортний засіб, які не є доказами у кримінальному провадженні, суперечить меті арешту майна, а отже є необґрунтованим.
Транспортні засоби не підлягають конфіскації як виду покарання.
Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.
Однак, ОСОБА_4 не перебуває у статусі підозрюваної, обвинуваченої або засудженої на території України.
Жоден обвинувальний акт відносно неї не направлено до суду для розгляду.
Таким чином, відсутні достатні підстави вважати, суд може призначити покарання у виді конфіскації майна, а отже арешт майна за цією підставою є необґрунтованим.
У кримінальній справі відсутній цивільний позов.
Відповідно до ч. 2, 4 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні.
Однак, цивільний позов у кримінальній справі відсутній, що підтверджує необґрунтованість накладення арешту.
Слідчий ОСОБА_5 проти задоволення клопотання не заперечував, оскільки відсутні підстави для його арешту в даний час.
Вислухавши адвоката та слідчого, вивчивши додані матеріали та матеріали клопотання про накладення арешту, слід дійти наступного висновку.
Відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Викладені адвокатом обставини знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, не спростовані слідчим, а тому клопотання слід визнати обґрунтованим, а тому таким, що підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 170-174, 309 КПК України, слідчий суддя -
У Х В А Л И В :
Скасувати арешт майна, накладений Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30.03.2016 р. у справі № 757/14339/16-к про задоволення клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах відділу з розслідування кримінальних проваджень у сфері власності Департаменту з розслідування та нагляду у кримінальних провадженнях у сферах державної служби та власності Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 про арешт транспортного засобу, власником якого є ОСОБА_4 , а саме на Fiat QUBO 1360 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , двиг. № НОМЕР_2 , куз. № НОМЕР_3 , у кримінальному провадженні №3.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1