Справа №: 343/699/16-к
Провадження №: 1-кп/0343/60/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 вересня 2016 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

потерпілої - ОСОБА_7 ,

представника потерпілої - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Долина Івано-Франківської області кримінальне провадження № 0000140 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лоп`янка Рожнятівського району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Долинським РВ УМВС 27.01.2001 р., ідент.ном. НОМЕР_2 , одруженого, який має на утриманні одну неповнолітню дитину, з середньою освітою, працюючого токарем у Прикарпатському УБР м. Долина, інваліда ІІІ групи, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 умисно заподіяв легкі тілесні ушкодження.

Кримінальне правопорушення вчинене за наступних обставин.

25 серпня 2015 року близько 18.00 години ОСОБА_5 зайшов на територію господарства, в якому проживає ОСОБА_7 , що в АДРЕСА_1 , де на побутовому ґрунті вчинив з нею сварку через чужого собаку, який постійно перебуває на її подвір`ї та вкусив його сина, під час якої в нього виник умисел на спричинення їй тілесних ушкоджень. Зокрема, знаходячись біля дверей будинку ОСОБА_7 та намагаючись забрати в неї ключі від будинку, щоб вигнати звідти собаку, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, застосовуючи силу, ОСОБА_5 лівою рукою зловив та утримував потерпілу за шию, а правою - наніс їй декілька ударів в обличчя, заподіявши таким чином легкі тілесні ушкодження у вигляді забою з травматичним набряком тканин правої виличної ділянки з переходом на нижню повіку правого ока, забійної рани на слизовій оболонці з травматичним набряком м`яких тканин нижньої губи зліва.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину визнав частково та показав, що на подвір"ї ОСОБА_7 появився собака, який неодноразово лякав його сина. Потерпілій вказувалося на це, однак остання не вживала жодних заходів. 25.08.2015 р. близько 18.00 годин, коли він повертався з роботи, йому зателефонувала дружина та вказала, що вищевказаний собака покусав їх дитину. По дорозі він побачив маму ОСОБА_7 та сказав, що сталося. Однак ОСОБА_9 відповіла, що сама боїться цього собаку, а її дочка ОСОБА_10 підгодовує його, тому він знаходиться у них на подвір"ї. Прийшовши додому, він побачив, що син плаче, наляканий, з ноги тече кров. Щоб заспокоїти дитину, він взяв палицю, та вони разом пішли до господарства потерпілої з метою вдарити та налякати цього собаку. ОСОБА_7 , побачивши їх, сховала тварину в будинку. Його обурило це і він почав вимагати, щоб вона випустила собаку. Оскільки остання відмовлялася, а її мама також вказувала на необхідність прогнати собаку, він почав забирати у неї ключі від будинку, застосовуючи силу. ОСОБА_7 супротивлялися, тому між ними виникла шарпанина, однак навмисно він їй ударів не наносив, тілесних ушкоджень не завдавав, вони могли виникнути внаслідок його необережних дій (міг зачепити ліктем). Після конфлікту він бачив потерпілу в лікарні, вона трималася за губу, інших тілесних ушкоджень на ній не було. Він не хотів, щоб таке сталося, просив у ОСОБА_7 вибачення, однак остання вимагала відшкодування шкоди. Її поведінка не дає підстав вважати, що погіршився її стан здоров"я чи вона перенесла моральні страждання, оскільки собаку вона прив"язала аж у березні 2016 року, а його після інциденту неодноразово провокувала.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення доведена доказами, дослідженими в судовому засіданні:

- показаннями потерпілої ОСОБА_7 , яка в судовому засіданні вказала, що після роботи 25 серпня 2015 року вона була вдома в АДРЕСА_2 . Перебуваючи в будинку, вона почула крики, які долинали з подвір`я, а коли виглянула у вікно, то помітила ОСОБА_5 , який сварився з її мамою через собаку, яка злякала його дитину. Мама пояснювала, що це собака чужих людей, які мають її забрати. Згодом вона побачила, як ОСОБА_5 іде з дитиною та палицею з руках, щоб покарати цього собаку. Це була не її тварина, однак вона її дуже шкодувала, тому заховала в будинок та закрила двері. ОСОБА_5 побачив це, був дуже злий, вимагав у неї ключі, а коли вона відмовилася їх віддати, почав душити її й наносити удари. Бив її по голові з лівої сторони та по обличчі з правої сторони, розбив нижню губу. Також під час побоїв розірвав кофту. Вона побачила свою матір та почала просити в неї допомоги, однак остання не відреагувала, так як між ними склалися неприязні стосунки. Тоді вона кинула ОСОБА_5 ключі від будинку, він підняв, відкрив двері, вигнав собаку та почав оглядати, як її побив. Вона побачила сусідку ОСОБА_11 , тому звернулася до неї за допомогою. В цей час 10-тирічний син останньої біг з палицею її захищати. Після цього вона звернулася у поліцію, де їй порадили для зняття побоїв звернутися у лікарню, оскільки у них судмедексперта немає. Вона викликала таксі та поїхала в лікарню. З цим же таксистом по імені ОСОБА_12 вона поверталася з поліції. Після вказаних подій вона себе погано почувала: у неї було побите обличчя, набряк на правому оці, розсічена губа, зміщення щелепи, сильно боліла голова, тому на роботу не ходила. У стаціонарі не лежала, лікувалася амбулаторно, оскільки має неповнолітню дитину, яка потребує догляду. Її до сих пір болить голова від побоїв, вживає ліки як від болю, так і заспокійливі. ОСОБА_5 навіть не вибачився за вчинене, ще і погрожує їй;

- показаннями свідка ОСОБА_13 , яка в судовому засіданні вказала, що 25 серпня 2015 року вона знаходилася вдома зі своїм 10-річним сином, коли почула крики ОСОБА_5 . Син підбіг ближче і сказав їй, що ОСОБА_5 б`є ОСОБА_7 . Вона побігла за сином, і побачила як обвинувачений тримав однією рукою ОСОБА_10 за шию, а другою бив її. Далі ОСОБА_10 забігла за хату, потім прибігла до неї. Вона мала розсічену губу, розтріпане волосся, червоні сліди під очима та була перелякана, схвильована. ОСОБА_5 був дуже агресивний. Він тоді і на неї йшов з великою палицею, чого вона дуже злякалася, оскільки була вагітна, а її малолітній син захищав її. Собаки, які живуть у ОСОБА_7 , нікого не кусають, проблеми з ними тільки у ОСОБА_14 , оскільки їх син дразнить їх. Через декілька днів після інциденту, потерпіла жалілася їй на головокружіння та сильні головні болі;

- показаннями свідка ОСОБА_9 , яка в судовому засіданні показала, що 25 серпня 2015 року між ОСОБА_5 та її дочкою була сварка через сусідського собаку. ОСОБА_15 прийшов до них на подвір`я з палицею та сказав, що має намір поквитатися з собакою, яка покусала його дитину. Тоді ОСОБА_10 заховала собаку в будинку. Між ОСОБА_16 та ОСОБА_10 зав`язалася скарка, вони почали вовтузитися між собою. ОСОБА_5 штовхнув дочку ліктем. Чи бив її кулаками не бачила, однак після того бачила у ОСОБА_7 розбиту губу. Вона стояла і спостерігала за всім осторонь, оскільки хотіла, щоб дочка відчула, що це таке бути побитою;

- показаннями свідка ОСОБА_17 , який в судовому засіданні вказав, що він не був безпосереднім очевидцем подій, що мали місце 25 серпня 2015 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , однак він бачив їх наслідки. Десь 24-25 серпня до нього зателефонувала його підлегла ОСОБА_7 і повідомила, що її побив сусід. Тобі вона була у шоковому стані, тому розпитати її дрібниці було складно, але мова йшла про собаку, який прибився до неї і хотів покусати дитину. Тоді він порадив їй звернутися з даним повідомленням у поліцію. Прийшовши на другий день на роботу, він помітив на її обличчі гематому, розсічену губу та червоні очі від сліз. Вона скаржилася на головокружіння, тому він не допустив її до роботи і відправив у лікарню. У лікувальному закладі їй поставили діагноз: струс мозгу та можливий перелом щелепи. Вона тиждень перебувала на лікарняному;

- показаннями свідка ОСОБА_18 , яка є дружиною обвинуваченого, підтверджується те, що 25 серпня 2015 року біля 17.50 год. її сина вкусила собака, яка вибігла з подвір"я ОСОБА_7 . Вона подзвонила до чоловіка та просила, щоб він зайшов до потерпілої і попередив, щоб припинали собаку. Тоді він прийшов додому, забрав з собою сина і пішов до ОСОБА_7 . Як відбувалися події дальше, їй нічого не відомо. На наступний день вона ходила з дитиною в лікарню, бачила там потерпілу, однак синців на її обличчі не помітила;

- даними рапорту від 25.08.2015 р., який свідчить про те, що 25.08.2015 р. о 18.17 год. в чергову частину Долинського РВ УМВС надійшло повідомлення від ОСОБА_7 про те, що до неї додому прийшов сусід ОСОБА_5 , вчинив скандал та вдарив (а.п. 83);

- даними довідки № 1124/01-17/30 від 04.09.2015 р., згідно якої ОСОБА_7 зверталася у приймальне відділення Долинської ЦРЛ 25.08.2015 р. у 19.05 год. за медичною допомогою. Діагноз: забій лівої половини обличчя. Перелом н/щелепи? (а.п. 64);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 24 листопада 2016 року та фото таблицями до нього, в якому ОСОБА_7 відтворила події, які мали місце 25.08.2015 р. З її слів ОСОБА_5 25.08.2015 р. зайшов на територію її подвір`я, де біля вхідних дверей вчинив з нею сварку і почав відбирати ключі від будинку, щоб випустити собаку. Коли ОСОБА_7 відмовила і не дала йому ключі, ОСОБА_5 викручував їй руки, притиснув до дверей, душив за шию, після чого однією рукою утримував за шию, а іншою наносив удари по обличчі та голові. Всього наніс 3-4 удари (а.п. 67-69);

- даними висновку експерта № 29 від 22 березня 2016 року, згідно якого у ОСОБА_7 мались тілесні ушкодження: забій з травматичним набряком м`яких тканин правої виличної ділянки з переходом на нижню повіку правого ока, забійна рана на слизовій оболонці з травматичним набряком м`яких тканин нижньої губи зліва. Описані тілесні ушкодження спричинені дією тупих твердих предметів, могли утворитися як при нанесенні ударів останнім в ділянку обличчя, так і при ударі ділянкою обличчя до таких, і відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.п. 71-73).
Щодо показань обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що він ненавмисно та в порядку обопільної «шарпанини» з потерпілою завдав їй тілесних ушкоджень, суд ставиться критично та розглядає як обраний цією особою спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення. Ці показання обвинуваченого спростовуються детальними і послідовними показаннями самої потерпілої щодо локалізації та наслідків нанесених їй тілесних ушкоджень зі сторони обвинуваченого, процесуально закріплених при проведенні слідчого експерименту. Умисел ОСОБА_5 був направлений на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю потерпілої ОСОБА_7 , про що свідчить застосування ним сили до останньої.

Таким чином, аналізуючи здобуті в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 125 КК України, оскільки він умисно заподіяв потерпілій легкі тілесні ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченому, судом враховується ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особа винного.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він на обліку в наркологічному та психоневрологічному кабінетах Долинської ЦРЛ не перебуває (а.п. 77), по місцю проживання характеризується позитивно (а.п. 79), є інвалідом ІІІ групи (а.п. 82), працює, має на утриманні одну неповнолітню дитину (а.п. 81).

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, в судовому засіданні не встановлено.

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових правопорушень, тяжкість вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, його особу, обставини вчиненого правопорушення, чому передував укус собакою його сина, про що свідчить відповідна довідка (а.п. 80), суд приходить до висновку, що йому слід обрати покарання, яке відповідало б скоєному та його особі в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинене ним кримінальне правопорушення, у виді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 гривень.

Потерпілою-цивільною позивачкою ОСОБА_7 заявлений цивільний позов, в якому вона просить стягнути з ОСОБА_5 2000,00 гривень матеріальної шкоди та 20000,00 гривень моральної шкоди.

В судовому засіданні потерпіла - цивільна позивачка позов підтримала, просила його задовольнити.

Обвинувачений - цивільний відповідач ОСОБА_5 та його захисник в судовому засіданні цивільний позов ОСОБА_7 не визнали, просили відмовити в його задоволенні, оскільки нею не долучено жодних доказів, які підтверджуть факт завдання їй потерпілим шкоди та її розмір.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно ч. 5 вказаної статті цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Ч. 1 ст. 129 КПК України передбачає, що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Заслухавши пояснення потерпілої - цивільної позивачки та обвинуваченого - цивільного відповідача, дослідивши подані докази, суд вважає, що цивільний позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як зазначено у п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1989 року № 3 „Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна" при розгляді позову мають бути наведені докази, якими підтверджується шкода, а також наведені відповідні розрахунки сум, що підлягають стягненню.

На підтвердження позову в частині відшкодування матеріальної шкоди потерпіла надала квитанції (а.п. 84, 85, 86). Однак з них не можливо встановити причиновий зв"язок між вчиненим кримінальним правопорушенням та вищеописаним витратами, хоча згідно ст. 92 КПК України обов`язок доказування щодо розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, покладається на потерпілу, тому суд вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_7 в частині відшкодування матеріальної шкоди слід відмовити.

Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується на підставі ч. 1 ст. 1167 ЦК України особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд також бере до уваги п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31 березня 1995 року за № 4, згідно якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають до часткового задоволення. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує матеріальний стан та стан здоров`я сторін, тривалість вимушених змін у житті потерпілої у зв`язку з нанесеними їй тілесними ушкодженнями, вимоги розумності й справедливості та вважає, що належному і дійсному її розміру відповідатиме сума в розмірі 1000,00 грн.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_5 судом не обирався.

Керуючись ст. ст. 368, 370 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, призначивши покарання у виді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680,00 (шістсот вісімдесят) гривень.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 1000,00 (одну тисячу) гривень моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 не обирати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: