АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/466/16 Справа № 200/2342/16-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

представника директора

ТОВ «Техноекспорт» ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі апеляційного суду, апеляційну скаргу представника директора ТОВ «Техноекспорт» ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2016 року, якою було накладено арешт на майно, -

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою було задоволено клопотання старшого слідчого з СВ ФР ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_10 та накладено арешт на майно, яке було вилучене в ході обшуку офісного приміщення ТОВ «Техноекспорт» за адресою : АДРЕСА_1 .

Мотивуючи прийняте рішення суд вказав, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, відповідає критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України, тобто є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено. Прийнявши до уваги наслідки арешту для інших осіб, зважаючи на розумність та співрозумнісь обмеження права власності, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність накладення арешту на майно, зазначеного слідчим в клопотанні.

В апеляційній скарзі:
Захисник ОСОБА_9 зазначає, що отримала вказану ухвалу лише 13.04.2016 року, тому вважає, що строк оскарженню нею не пропущений.

На її думку ухвалу суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з порушенням процесуального строку, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам провадження.

Вважає , що в клопотанні слідчого необґрунтовано самої необхідності накладення арешту на вилучене майно, оскільки вилучене майно, на її думку не має ніякого відношення до даного кримінального провадження.

На думку апелянта при постановленні ухвали не враховано наслідків арешту майна для господарської діяльності ТОВ «Техноекспорт», оскільки наклавши арешт було блоковано діяльність підприємства. Вважає, що суд мав застосувати такий захід забезпечення провадження який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності.

На її думку слідчим було порушено строк подачі клопотання про арешт майна, передбачений ч. 5 ст. 171 КПК України і вважає, що слідчий суддя, встановивши дану обставину, мав повернути тимчасово вилучене майно власникам.

Зазначає, що ухвалу постановлено без її участі та участі директора ТОВ «Техноекспорт» і про дату та місце слухання їм не повідомлялось.

Вважає, що оскільки її підзахисний, а саме його статус у кримінальному провадженні, не відповідає переліку осіб на майно яких може бути накладено арешт, відповідно до ст. 170 КПК України, а майно не відповідає критеріям, визначеним в ч. 2 ст. 167 КПК України, то і слідчий суддя не мав права задовольняти клопотання про накладення арешту.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити слідчому в накладенні арешту.

Заслухавши суддю - доповідача, доводи прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін, думку адвоката ОСОБА_9 , яка просила скасувати оскаржувану нею ухвалу, постановити нову, якою відмовити слідчому в накладенні арешту, вивчивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги та думку осіб в судовому засіданні, колегія суддів дійшла до наступного.

З наявних матеріалів видно, що адвокат ОСОБА_9 дійсно отримала вказану ухвалу лише 13.04.2016 року, тому колегія суддів приходить до висновку, що строк оскарження нею судового рішення -не пропущений.

Апеляційним переглядом встановлено, що слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУ ДФС у Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування за фактом ухилення від сплати податку на додану вартість на суму 3 530 862,27 грн. службовими особами ТОВ «Олімп - Оіл», а також за фактом створення невідомими особами підприємств з ознаками фіктивності з метою прикриття незаконної діяльності. Крім цього, в ході досудового розслідування встановлено ряд підприємств з ознаками «фіктивності», про що, до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості під №0000017 від 19.03.2016 року.

На підставі ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.01.2016р. було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , де фактично розташовано та здійснює свою фінансово-господарську діяльність ТОВ «Техноекспорт» (код 30498372). В ході обшуку, окрім вказаних в ухвалі Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська документів та предметів, було виявлено та вилучено документи по взаємовідносинам з рядом підприємств, які мають ознаки «фіктивності».

Старший слідчий СВ ФР ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ОСОБА_10 , звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з клопотанням, погодженим з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_11 , про арешт майна.

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2016 року було задоволене вказане клопотання та накладено арешт на зазначене в клопотанні майно. При цьому слідчий суддя вказав, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, відповідає критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України, тобто є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, або зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; - є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено. Прийнявши до уваги наслідки арешту для інших осіб, зважаючи на розумність та спів розумність обмеження права власності, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність накладення арешту на майно, зазначеного слідчим в клопотанні.

Колегія суддів вважає вказану ухвалу слідчого судді законною, а прийняте рішення таким, що відповідає вимогам ст.ст. 170, 171 КПК України, адже відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому кримінальним процесуальним Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 статті 167 Кримінального процесуального кодексу.

Відповідно ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Як видно з наявних матеріалів, під час розгляду клопотання слідчого, в судовому засіданні були досліджені матеріали провадження, з`ясовано думку прокурора, досліджені матеріали, які стали предметом розгляду в суді, та враховано, що усі вилучені під час обшуку документи можуть мати значення для розкриття кримінального правопорушення, а також те, що рішення по них може бути прийнято лише після їх детального огляду, аналізу та проведення ряду судових експертиз та досліджень.

У зв`язку з викладеним, колегія вважає необґрунтованими та неспроможними доводи апелянта, про необґрунтованість ухвали, а також про недоведеність необхідності накладення арешту та про те, що вилучені документи не можуть бути використані в якості доказів, а твердження апелянта про відсутність зв`язку із кримінальним правопорушенням вважає передчасними.

Доводи апелянта щодо відсутності повідомлення про підозру службовим особам ТОВ «Техноекспорт», відсутності цивільного позову у кримінальному провадженні та невідповідність у зв`язку з цим рішення про арешт майна його меті, визначеній ст. 170 КПК України, колегія також вважає необґрунтованими, оскільки, як вже було зазначено, вилучені документи потребують відповідного дослідження, оцінки, результатом якого може бути повідомлення обґрунтованої підозри, а отже, вилучені предмети, враховуючи їх найменування та значення, в такому разі можуть бути використані в якості доказів, що являє собою мету такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна. Оцінка вилученого майна в якості можливих доказів є завданням слідуючих стадій кримінального провадження, а не даної стадії розгляду апеляції. Тому думка апелянта про відсутність в теперішній час обґрунтованої підозри щодо відповідних посадових осіб, відсутність на даний час позову, що ніби-то унеможливлює накладення арешту на майно, не ґрунтується на вимогах Закону та не відповідає завданням кримінального провадження.

Крім цього, колегія суддів вивчивши наявні матеріали звертає увагу на те, що слідчим суддею були об`єктивно перевірені всі обставини, вказані в клопотанні про необхідність арешту майна кримінального провадження та враховані під час постановлення ухвали, яка є вмотивованою та обґрунтованою. Перевіривши надані матеріали, колегія суддів вважає, що слідчий суддя вірно прийшов до висновку, що арештоване майно відповідає визначеним кримінальним процесуальним законом критеріям, та прийняв рішення, що відповідає вимогам Закону. При цьому вивченням матеріалів встановлено, що накладення арешту на вилучене майно, враховуючи його найменування, дати складання, та об`єм, - не впливає на здійснення господарської діяльності ТОВ «Техноекспорт».

Що стосується доводів апелянта, що слідчим суддею не витримано строки розгляду клопотання, то колегія суддів вважає їх слушними в цій частині, але зауважує, що саме по собі таке порушення є незначним, та на законність прийнятого рішення вказане не впливає та не є підставою для його скасування.

В зв`язку з цим, колегія суддів, не вбачає підстав для задоволення вказаної апеляції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника директора ТОВ «Техноекспорт» ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2016 року, якою було задоволено клопотання клопотання старшого слідчого з СВ ФР ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_10 та накладено арешт на майно, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4