Справа №274/3155/16-к
Провадження №1-в/0274/1399/16
У х в а л а
І м е н е м У к р а ї н и
07.09.2016р. Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1 ,

за участю секретаря. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_2 ,

прокурора . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3 ,

представника адміністрації БВК №70. . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_4 ,

засудженого. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області в режимі відео-конференції з приміщенням Бердичівської виправної колонії (№70) провадження за заявою засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Татарбунари, Одеської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, розлученого, до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 07.07.2005 року за ст.ст.152 ч.3, 69 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнився 26.10.2006р. умовно-достроково на 5 місяців 20 днів; 2) 14.04.2009р. за ст.296 ч.1 КК України до 3 місяців арешту, звільнився 14.07.2009р. по відбуттю строку покарання,

про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким,

в с т а н о в и в :
На розгляд до суду надійшла заява засудженого ОСОБА_5 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_5 засуджений 29.07.2010 року Татарбунарським районним судом Одеської області за ст.115 ч.1 КК України до 9 років позбавлення волі. Початок строку відбуття покарання - 04.02.2010 року, кінець строку покарання - 25.07.2018 року.

За останньою судимістю засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 12.02.2010 року. Під час тримання в Ізмаїльському слідчому ізоляторі характеризується посередньо. Заохочень та стягнень не мав.

З 21.09.2010 року відбуває покарання в Бердичівській виправній колонії управління ДПтС України в Житомирській області (№70). За час відбування покарання характеризується посередньо. За допущені порушення установленого порядку відбування покарання на нього 36 раз накладались дисциплінарні стягнення. На виробництві колонії працевлаштований на швейній дільниці. Має 3 заохочення. Вимог режиму тримання та розпорядку дня дотримується під контролем адміністрації установи. В середовищі засуджених вживається не завжди задовільно, допускав конфліктні ситуації. У відношенні до представників адміністрації неоднозначний, скритий. Безвідповідально ставиться до робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Приймати участь в реалізації програм диференційованого-виховного впливу не бажає. Підвищувати свій освітній рівень не бажає. Зовні та в побуті не завжди охайний. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті і порядку під контролем представників адміністрації. Згідно вироку суду провину в скоєному злочині визнав частково. Соціально-корисні зв`язки на волі не підтримує.

Згідно наявного в матеріалах особової справи засудженого витягу з протоколу №3 від 10.02.2016р., за результатами розгляду комісії при Бердичівській ВК №70 питання подання матеріалів в суд щодо заміни засудженому ОСОБА_5 не відбутої частини покарання більш м`яким, прийнято рішення про відмову у поданні матеріалів до суду у зв`язку з тим, що останній не довів, що став на шлях виправлення (особова справа с.15, т-2).

Згідно наявного в матеріалах особової справи засудженого витягу з протоколу №10 від 25.05.2016р., за результатами розгляду комісії при Бердичівській ВК №70 питання подання матеріалів в суд щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 , прийнято рішення про відмову у поданні матеріалів до суду у зв`язку з тим, що останній не довів, що став на шлях виправлення (особова справа с.22, т-2).

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 подану заяву підтримав.

Представник адміністрації виправної колонії вважає, що застосування до засудженого положень ст.82 КК України є недоцільним, оскільки за час відбування покарання він характеризується посередньо, неодноразово допускав грубі порушення режиму утримання за що на нього 36 раз накладались дисциплінарні стягнення, має лише три заохочення, участі у роботах по благоустрою місць позбавлення волі а також у програмах диференційованого виховного впливу не приймає.

На думку прокурора, за час відбуття покарання засуджений не довів, що став на шлях виправлення, а тому його заява задоволенню не підлягає.

Заслухавши учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви засудженого.

Так, згідно положень ст.82 КК України, заміна не відбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована судом, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Ст.130 Кримінально-виконавчого кодексу України заміну не відбутої частини покарання більш м`яким визначено як один з видів заохочення для осіб, засуджених до позбавлення волі. Правом застосування заходів заохочення до засуджених, згідно ст.135 ч.1 КВК України, користуються начальник колонії, а також його прямі начальники.

Порядок дострокового звільнення від відбування покарання встановлено ст.154 КВК України. Відповідно до даного порядку, стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 Кримінального кодексу України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна не відбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань надсилає подання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством.

Наведені норми закону вказують на те, що саме адміністрація установи виконання покарань повинна дійти висновку про те, що особа, яка відбуває покарання, довела що стала на шлях виправлення. Проте, зі змісту досліджених у судовому засіданні матеріалів вбачається, що такого висновку адміністрація установи не дійшла.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного суду України від 26.04.02 №2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким (п.17), судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

Таким чином, при прийнятті рішення по суті справи, суд враховує також те, що ОСОБА_5 має ряд непогашених судимостей та відбуває покарання за скоєння особливо тяжкого злочину пов`язаного із позбавленням життя людини. Строк, який залишився йому до відбуття, є значним. За час відбуття покарання засуджений неодноразово допускав порушення режиму утримання, за що на нього накладались дисциплінарні стягнення, до праці ставиться задовільно та за увесь період відбуття покарання має лише три заохочення. Вимог режиму тримання засуджений дотримується під контролем адміністрації установи, участі у суспільно-корисній праці та програмах диференційованого виховного впливу не приймає, соціально-корисні зв`язки втратив.

Таким чином за час відбуття покарання засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів, що став на шлях виправлення.

На підставі викладеного та керуючись ст.82 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України суд,

п о с т а н о в и в :
У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким відмовити за безпідставністю.

На ухвалу може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом 7 днів з дня її оголошення, засудженим з моменту вручення йому копії.

Суддя: ОСОБА_1