Справа № 209/468/16-к
Провадження № 1-кп/209/150/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 квітня 2016 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участі секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 02.10.2015 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 1 ст. 186, ст.ст.75, 76 КК України до 1 року позбавлення волі, з випробувальним терміном 1 рік,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -
Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи судимим за скоєння кримінальних правопорушень з корисливих мотивів, судимість в установленому законом порядку не знята і не погашена, відповідних висновків для себе не зробив та повторно вчинив кримінальне правопорушення проти власності за наступних обставин.
Повторно, 15.11.2015 року в вечірній час доби ОСОБА_4 перебував в тамбурі між квартирами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , де побачив свого сусіда ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкає кв. АДРЕСА_4 , котрий спав в тамбурі. ОСОБА_4 помітив що біля ОСОБА_5 лежить на полу мобільний телефон Нокіа 220, вартістю 956,76 грн., який належить ОСОБА_5 . В цей час, у ОСОБА_6 виник протиправний умисел, направлений на таємне викрадення вищевказаного мобільного телефону Нокіа 220. Так, 15.11.2015 року в вечірній час доби ОСОБА_4 , перебуваючи у вище зазначеному тамбурі між квартирами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_5 спав та залишивши своє майно без нагляду, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, цілковито усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, таємно, із корисливих мотивів викрав майно, яке належить ОСОБА_5 а саме мобільний телефон Нокіа 220, ІМЕІ НОМЕР_1 , чим згідно висновку товарознавчої експертизи № 994 від 19.12.2015 року спричинив ОСОБА_5 матеріального збитку в сумі 956,76 гривень. Заволодівши вищевказаним майном ОСОБА_6 з місця злочину зник, у подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Вищезазначені умисні дії ОСОБА_4 , що виразилися в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, органом досудового розслідування кваліфікуються за ч. 2 ст.185 КК України.
Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив суд провести судове засідання без його участі.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі і підтвердив факти та обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, а саме таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в тамбурі між квартирами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , вчиненого ним 15 листопада 2015 року у вечірній час доби, а саме мобільного телефону Нокіа 220, що належить ОСОБА_5 . У скоєному щиросердечно покаявся. Просив суд суворо його не карати.
Право на захист в ході досудового розслідування йому роз`яснювалось, однак від допомоги захисника (адвоката) від відмовився, оскільки може захистити себе самостійно.
Просив суд розглядати справу із застосуванням ст. 349 КПК України, оскільки фактичні обставини справи, пред`явлене йому обвинувачення йому зрозуміле, і він їх не оспорює. Також розуміє, що позбавляється права оскаржувати дані обставини в апеляційному порядку, і це його добровільна та істина позиція.
Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України суд, з урахуванням позиції обвинуваченого, думки прокурора, що не заперечував проти розгляду справи відповідно до ст. 349 КПК України, вважає за недоцільне дослідження тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, чи правильно обвинувачений розуміє зміст цих обставин, чи є його позиція добровільною та істинною. Судом обвинуваченому роз`яснено, що в цьому випадку він позбавляється права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
Враховуючи викладене, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні встановлена і доведена, а його умисні дії органами досудового слідства правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії кримінальних правопорушень середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, те, що він не працює, раніше судимий (а.п.37 т.2), з 2012 року перебуває на обліку у лікаря нарколога з приводу психічних та поведінкових розладів в результаті вживання психоактивних речовин, на обліку у лікаря психіатра не перебуває (а.п.39 т.2), за місцем проживання характеризується посередньо (а.п.41 т.2).
Щире каяття та сприяння органу досудового розслідування у розкритті кримінального правопорушення, суд відносить до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд вважає рецидив злочинів.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі, в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, а остаточне покарання обрати відповідно до ч.1 ст. 71 КК України, тобто за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутної частини покарання за вироком Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 02.10.2015 року.
Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Цивільний позов не заявлений.
Витрати, пов`язані з проведенням експертизи по кримінальному провадженню, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого в повному обсязі.
Керуючись статтями 368, 370, 374-376 КПК України, суд,
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ч.1 ст. 71 КК України частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 02.10.2015 року та остаточно призначити покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили обрати домашній арешт.
Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з дня фактичного його затримання.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати при проведенні судово-товарознавчої експертизи в сумі 150 (сто п`ятдесят) гривень 00 копійок.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1