АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/1329/2016 Категорія КК: ч. 5 ст. 27, ч.ч. 3,4 ст. 190, ч. 1 ст. 200 КК України
Головуючий в суді 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Головуючий в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого, судді-доповідача: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

представника потерпілого: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

обвинуваченої: ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві кримінальне провадження № 0004388 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 15 червня 2016 року щодо ОСОБА_9 за ч. 5 ст. 27, ч.ч. 3, 4 ст. 190, ч. 1 ст. 200 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 15 червня 2016 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0004388 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч.ч. 3, 4 ст. 190, ч. 1 ст. 200 КК України, повернуто прокурору Київської місцевої прокуратури № 2 у зв`язку з невідповідністю обвинувального акту вимогам КПК України.

Рішення суду про повернення обвинувального акту прокурору обґрунтоване тим, що викладена в обвинувальному акті правова кваліфікація кримінальних правопорушень свідчить про те, що слідчим не виконано ст.ст. 277, 291 КПК України.

Так, у обвинувальному акті не конкретизовано, які дії обвинуваченої органи досудового розслідування кваліфікують за ч. 5 ст.27, ч. 3 ст.190, які за ч.4 ст. 190, та які ч. 1 ст.200 КК України.

За таких обставин, викладена в обвинувальному акті правова кваліфікація кримінальних правопорушень є незрозумілою, а обвинувальний акт, всупереч вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, не містить належного та зрозумілого викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення та посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність і формулювання обвинувачення.

Обґрунтовуючи своє рішення суд першої інстанції послався на справу Європейського суду з прав людини «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 р., у якій зазначено, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. З ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.52).

Крім того, вивченням реєстру матеріалів досудового розслідування встановлено, що у відомостях про прийняті в ході досудового розслідування процесуальні рішення, останній містить за № 4 відомості про повідомлення про підозру ОСОБА_9 23.07.2015 р., та за №49 відомості про продовження строку досудового розслідування до трьох місяців, тобто до 22.10.2015.

Поряд з тим, як вбачається з ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 04.11.2015 р., обвинувальний акт передано до суду 28.10.2015 р., тобто після спливу трьох місяців з дня повідомлення ОСОБА_9 про підозру у вчиненні злочину.

Незважаючи на викладене, даних про продовження строку досудового розслідування, або про зупинення кримінального провадження реєстр матеріалів досудового розслідування не містить.

Отже, що реєстр матеріалів досудового розслідування, який, згідно ч. 4 ст. 291 КПК України, є обов`язковим додатком до обвинувального акту, та відповідно п. 2 ч. 2 ст. 109 КПК України, повинен містити реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування, складено з порушенням вимог КПК України.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції. Ухвалити нову ухвалу про направлення обвинувального акту до Оболонського районного суду м. Києва для проведення підготовчого судового засідання.

Вважає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

В обґрунтування своїх вимог прокурор зазначає, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_9 , обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 200 КК України відповідно до вимог ст. 291 КПК України складено, затверджено та підписано уповноваженими кримінальним процесуальним законом особами, до обвинувального акту додано реєстр матеріалів досудового розслідування та розписки підозрюваної, захисника про отримання ними копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування; обвинувальний акт містить відомості, визначені п. п. 1- 9 ч. 2 ст. 291 КПК України, зокрема, в ньому викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Посилання суду першої інстанції на ту обставину, що в обвинувальному акті не конкретизовано, які дії обвинуваченої ОСОБА_9 органи досудового розслідування кваліфікують за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 190 КК України, які за ч. 4 ст. 190 КК України, та які за ч. 1 ст. 200 КК України, є безпідставними, оскільки вони суперечать змісту обвинувального акту, в якому зазначено які саме дії ОСОБА_9 вчинила, виходячи з тих фактичних обставин, які вважав встановленими, прокурор.

До того ж, такі висновки суду не узгоджуються і з вимогами кримінального процесуального закону, відповідно до яких під час підготовчого судового засідання, ще до призначення розгляду по суті, суд не вправі оцінювати ті обставини, які наведені в обвинувальному акті.

Суд першої інстанції в підготовчому судовому засіданні вдався до оцінки доказів, обґрунтованості кваліфікації діянь обвинуваченої, чим порушив вимоги ст. 314 КПК України, тобто суд вийшов за межі ст. 314 КПК України, оскільки повинен був лише визначитись, чи відповідає обвинувальний акт вимогам ст. 291 КПК України, не вдаючись до аналізу правильності та зрозумілості викладення фактичних обставин кримінального правопорушення.

Крім того, необґрунтованим є посилання суду першої інстанції, як на підставу для повернення обвинувального акту прокурору, на відсутність в реєстрі матеріалів досудового розслідування даних про продовження строку досудового розслідування або про зупинення кримінального провадження, оскільки обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_9 , обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч.3, ч.4 ст. 190, ч. 1 ст. 200 КК України, як вбачається з ухвали Дарницького районного суду м. Києва, передано до суду 28.10.2015 р., тобто після спливу трьох місяців з дня повідомлення ОСОБА_9 про підозру у вчиненні злочинів.

Так, в ході досудового розслідування ОСОБА_9 23.07.2015 р. повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. З, 4 ст. 190, ч. 1 ст. 200 КК України. Постановою прокурора Дарницького району м. Києва від 22.09.2015 р. строк досудового розслідування кримінального правопорушення продовжено до трьох місяців, тобто до 22.10.2015 р.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 200 КК України в порядку ст. 291 КПК України Київською місцевою прокуратурою №2 скеровано до Дарницького районного суду м. Києва 22.10.2015, що підтверджується відповідним супровідним листом від 22.10.2015 за №52/6860 вих-15.

Крім того, в розумінні п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам ст. 109 КПК України, не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Отже, немає підстав вважати, що при складанні обвинувального акту у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3, 4 ст. 190, ч. 1 ст. 200 КК України, істотно порушено вимоги КПК України, як про це зазначено в ухвалі суду першої інстанції.

Замість перевірки дотримання слідчим та прокурором вимог ст. 291 КПК України при складанні, затвердженні та підписанні обвинувального акту та додатків до нього, суд першої інстанції вдався до оцінки фактичних обставин кримінальних правопорушень, та до вирішення тих питань, які не є предметом розгляду в підготовчому судовому засіданні і не можуть бути підставами для повернення обвинувального акта прокурору.

Доводи, які наводить суд в ухвалі, не визначені законодавством, як істотні порушення процесуального закону, а тому у суду не було законних підстав для повернення прокурору обвинувального акта, що свідчить про недотримання вимог ст. 314 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора ОСОБА_6 та представника потерпілого ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, обвинуваченої ОСОБА_9 та її захисника ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги та заперечень обвинуваченої ОСОБА_9 на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

У відповідності з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Суд першої інстанції при розгляді кримінального провадження відносно ОСОБА_9 за ч. 5 ст. 27, ч.ч. 3, 4 ст. 190, ч. 1 ст. 200 КК України не дотримався вимог КПК України та ухвалив незаконне та необґрунтоване рішення, повернувши обвинувальний акт прокурору з мотивів і підстав, не передбачених кримінальним процесуальним законом.

Обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні відповідає вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України та містить, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з положеннями закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, та формулювання обвинувачення, яке відповідає вимогам п. 13 ч. 1 ст. 3, ст. 110 КПК України.

Суд першої інстанції в підготовчому судовому засіданні вдався до оцінки доказів та обґрунтованості кваліфікації діянь обвинуваченого, чим порушив вимоги ст. 314 КПК України, перевищивши межі повноважень суду на цій стадії кримінального провадження.

Крім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження прокурором Київської місцевої прокуратури № 2 на розгляд суду було направлено обвинувальний акт щодо ОСОБА_9 , складений та затверджений 16 січня 2016 року. За таких обставин вказані судом першої інстанції висновки щодо іншого обвинувального акту встановлені іншим судом першої інстанції не можуть бути підставами для повернення обвинувального акту, так як вказані обставини не були предметом судового розгляду у даному кримінальному провадженні. В матеріалах даного кримінального провадження відсутні належні та достатні докази щодо порушення строків досудового розслідування та недотримання органами досудового розслідування положень КПК України при складанні реєстру матеріалів досудового розслідування.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, реєстр матеріалів досудового розслідування також відповідає вимогам закону, а саме п. 2 ч. 2 ст. 109 КПК України.

Крім того, вказані недоліки реєстру матеріалів досудового розслідування не можуть бути визнані необхідними та достатніми підставами для повернення обвинувального акту, оскільки не перешкоджають призначенню кримінального провадження до судового розгляду та ухваленню законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України підставою для повернення прокурору є невідповідність саме обвинувального акту вимогам КПК України.

Доводи апеляційної скарги прокурора про необґрунтованість посилань суду першої інстанції, як на підставу для повернення обвинувального акту прокурору, на невідповідність вимогам закону формулювання обвинувачення та кваліфікації вчиненого, та відсутність в реєстрі матеріалів досудового розслідування даних про продовження строку досудового розслідування або про зупинення кримінального провадження, є обґрунтованими та підтверджені належними доказами.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги прокурора та незаконність і безпідставність ухвали суду першої інстанції про повернення обвинувального акту прокурору, а тому апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 задовольнити.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 15 червня 2016 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0004388 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. ч. 3, 4 ст. 190, ч. 1 ст. 200 КК України, повернуто прокурору Київської місцевої прокуратури № 2 скасувати.

Призначити новий розгляд вказаного кримінального провадження в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ ________________ ___________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4