АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 за апеляційною скаргою прокурора Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_8 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 19.08.2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19.08.2016 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 212 КК України, повернуто прокурору Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_9 в зв`язку з невідповідністю його вимогам КПК України.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, оскільки висунуте обвинувачення в ухиленні від сплати податків не містить відомостей про час, місце та спосіб, у який ОСОБА_7 документально оформив фінасово-господарські взаємовідносини ТОВ «Єврокомі» з ТОВ «Центрокомбуд» та ТОВ «Скай-Холдинг ЛТД» з метою надання господарським операціям загального вигляду на здобуття підстав для відображення безтоварних господарських операцій по бухгалтерському та податковому обліку. Не зважаючи на те, що у реєстрі матеріалів досудового розслідування зазначено про наявність цивільного позову Київської місцевої прокуратури № 8 в інтересах держави, в особі ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві, про стягнення з ОСОБА_7 завданої злочином шкоди у сумі 905 344 грн., вказаний позов до обвинувального акту не приєднаний, розписка про отримання його копії підозрюваним до обвинувального акту не долучена. В порушення вимог ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування не відображає повних відомостей про прийняті процесуальні дії та рішення під час досудового розслідування, зокрема відсутня дата надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення, прізвище, ім`я та по батькові заявника, як це передбачено ч. 5 ст. 214 КПК України. Згідно з п.п. 13 та 16 розділу ІІ реєстру матеріалів досудового розслідування у даному кримінальному провадженні долучено до матеріалів кримінального провадження речові докази, однак відомостей про те, які матеріальні об`єкти чи документи визнано речовими доказами та місце їх знаходження реєстр не містить. П.п. 12, 13 розділу ІІІ та п.п. 14,15 розділу ІІ реєстру матеріалів досудового розслідування містять відомості про продовження строку досудового розслідування, проте відомостей про строк, на який було продовжено досудове розслідування, реєстр не містить, що позбавляє суд можливості перевірити чи виконані прокурором вимоги п. 3 ч. 2 ст. 283 КПК України. В порушення вимог ч. 3 ст. 283 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування не містить інформації про внесення прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про закінчення досудового розслідування. З п.6 розділу ІІ реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що в матеріалах кримінального провадження наявна постанова про залучення захисника, хоча відомості про залучення конкретного захисника відсутні, як і відсутні відомості про відкриття матеріалів досудового розслідування захиснику та обвинуваченому в порядку ст. 290 КПК України. Реєстр матеріалів досудового розслідування не містить інформацію про складання обвинувального акта, в розділі І реєстру матеріалів досудового розслідування відсутня інформація про те, ким проводились всі процесуальні дії під час досудового розслідування.

Прокурор Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції, а обвинувальний акт у даному провадженні повернути до суду першої інстанції для розгляду в іншому складі суду.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, прокурор зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною внаслідок невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Зокрема прокурор вказує, що обвинувальний акт відповідає положенням ст. 291 КПК України, а підстав для повернення обвинувального акту прокурору, передбачених КПК України, немає. Обставини, на відсутність яких посилається суд у пред`явленому ОСОБА_7 обвинуваченні, не є обставинами, що впливають на кваліфікацію інкримінованих йому дій, а тому не підлягають доказуванню в розумінні п.1 ч.1 ст. 91 КПК України та можуть бути з`ясовані під час розгляду провадження по суті. При цьому, посилаючись на неповноту викладу фактичних обставин, суд першої інстанції на стадії підготовчого судового засідання перейшов до оцінки доказів, що виходить за межі повноважень суду, передбачених ст. 314 КПК України. Також прокурор вказує, що цивільний позов у даному провадженні не заявлявся, до обвинувального акту не долучався, а технічна описка щодо пред`явлення позову, не може негативно вплинути на розуміння стороною захисту суті висунутого обвинувачення. Крім того, реєстр матеріалів досудового розслідування містить всі дані, визначені ч.2 ст. 109 КПК України, а тому відповідає вимогам КПК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до ст.ст.283, 290, 291 КПК України, прокурор, визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акту, зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику та законному представнику про завершення досудового розслідування, надати доступ до матеріалів досудового розслідування, після чого повинен скласти обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування та направити їх до суду.

При цьому відповідно до вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК прокурор викладає в обвинувальному акті фактичні обставини в тому обсязі, які вважає їх встановленими.
Разом з тим, відповідно до вимог пункту 3 (а) статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згода на обов`язковість якої надана Верховною радою України, та практикою Європейського суду з прав людини обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення повинен бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.
Норми Кримінального процесуального кодексу України покладають на суд обов`язок роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення (ст.348 КПК), а потерпілому надає право підтримувати обвинувачення у випадку відмови прокурора від державного обвинувачення, а також ряд інших прав, безпосередньо пов`язаних з обвинуваченням (ст.56 КПК).
Таким чином, висунуте особі обвинувачення повинно бути зрозумілим як сторонам кримінального провадження, так і суду.
Вирішуючи питання щодо відповідності обвинувального акту вимогам кримінального процесуального закону суд повинен виходити з описання складів злочинів у диспозиціях статей Кримінального кодексу, за якими особи притягуються до кримінальної відповідальності, та вимагати від прокурорів викладу в обвинувальному акті тих обставин злочину, які підлягають обов`язковому встановленню. Вимоги щодо викладу в обвинувальному акті обставин злочину, встановлення яких не є обов`язковим, є неприпустимим.
Аналізуючи диспозицію ч.1 ст.212 КК України та висунуте ОСОБА_7 обвинувачення, колегія суддів приходить до висновку, що відомості про час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину, які підлягають обов`язковому встановленню, викладені в обвинувальному акті з достатньою повнотою.
Зокрема в обвинувальному акті зазначено, що місцем вчинення є квартира АДРЕСА_1 . Ухилення від сплати податків було вчинено шляхом внесення завідомо неправдивих відомостей про перерахування коштів за удаваними господарськими операціями до податкових декларацій за листопад, грудень 2014 року, січень, лютий 2015 року, які були подані до Державної податкової інспекції відповідно 18.12.2014 року, 15.01.2015 року, 20.02.2015 та 19.03.2015 року з метою штучного збільшення податкового кредиту з податку на додану вартість та зменшення податкових зобов`язань з податку на прибуток підприємств тощо.
Таким чином висновок суду першої інстанції про відсутність в обвинувальному акті даних щодо часу, місця і способу вчинення злочину не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.
З урахуванням викладеного, колегія суддів визнає апеляційну скаргу прокурора в цій частині обґрунтованою.
Разом з тим, в обвинувальному акті зазначено, що Київською місцевою прокуратурою № 8 в інтересах держави, в особі ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві, заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_7 завданої злочином шкоди у сумі 905 344 грн.
Відповідно до вимог ст.291 КПК України цивільний позов, якщо він був заявлений під час досудового розслідування, додається до обвинувального акту разом з розпискою підозрюваного про отримання його копії.
Направляючи обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 212 КК України, прокурор не долучив до нього цивільний позов та розписку підозрюваного про отримання його копії, чим порушив вимоги ст.291 КПК України.
Наведені порушення в частині складання обвинувального акту є істотними, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків.
Що стосується недоліків реєстру матеріалів досудового розслідування, про які суд зазначив у своїй ухвалі, колегія суддів вважає, що хоч вони і не можуть виступати самостійною підставою для повернення обвинувального акту прокурору, проте за наявності інших підстав для такого повернення, з метою оптимізації судового розгляду, прокурору слід вжити заходів до відображення у реєстрі вичерпних даних, зазначених у ч.2 ст.109 КПК України.
Керуючись ст.ст.404, 405 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_8 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 19.08.2016 року задовольнити частково.
Змінити ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 19.08.2016 року, виключивши з неї вказівки суду щодо приведення у відповідність до ст.291 КПК України обвинувального акту в частині обставин, що підлягають доказуванню.
В решті ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 19.08.2016 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3