Справа № 523/5191/15-к
В И Р О К
Іменем України

20.04.2016 року м.Одеса

Колегія суддів Суворовського районного суду м.Одеси в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

секретарів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

адвоката-захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одеса матеріали кримінального провадження №0000001 за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, українця, маючого середню освіту, неодруженого, офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого, останній раз 23.01.2013 року Комінтернівським районним судом Одеської області за ст.185 ч.3 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців,

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.115 ч.1; 15 ч.2, 194 ч.2 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

В період часу з 23 години 34 хвилин 19.01.2014 року до 03 години 34 хвилини 20.01.2014 року, знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , з мотивів особистої неприязні наніс декілька ударів руками по голові ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В ході нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на умисне заподіяння смерті ОСОБА_9 . Так, ОСОБА_8 , реалізуючи злочинний умисел спрямований на вбивство ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння і свідомо припускаючи настання смерті потерпілої з метою позбавлення життя почав наносити останній багаточисельні хаотичні удари тупими предметами з обмеженою ударною поверхнею (руками, дерев`яною палицею), у тому числі в область життєво-важливих органів, - голови та тулубу потерпілої. З метою доведення свого умислу до кінця ОСОБА_8 за допомогою кухонного ножа перерізав горло ОСОБА_9 , що призвело до смерті останньої.
В подальшому ОСОБА_8 намагався розчленувати тіло вбитої ОСОБА_9 , у зв`язку із чим, він ампутував останній обидві верхні кінцівки.
Після даного навмисного вбивства, ОСОБА_8 із мотивів приховування вчиненого злочину, з метою знищення слідів злочину та майна, а саме: квартири АДРЕСА_2 , ринкова вартість якої згідно довідки ЖКС «Пересипський» № 367 від 07.04.2014 року складає 450000 гривень, навмисно із застосуванням легкозаймистої або горючої рідини з числа світлих нафтопродуктів, шляхом підпалу речей наявних в двох житлових приміщеннях в південній частині даної квартири, вчинив пожежу в указаній квартирі.
Однак, ОСОБА_8 свій злочинний намір направлений на знищення вказаної квартири довести не зміг, з незалежних від нього обставин, хоча ОСОБА_8 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, та з місця злочину зник. Після чого на місце події прибули працівники МНС України, які в подальшому ліквідували пожежу, тим самим запобігли злочинному наміру ОСОБА_8 спрямованому на знищення вказаної квартири.
Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні свою вину в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за викладених в обвинувальному акті обставин визнав частково, не оспорював обставин скоєння кримінального правопорушення, але в той же час не погодився з тим, що мав намір на вбивство, та пояснив, що дійсно 20.01.2014 року, перебуваючи за місцем свого проживання, а саме в квартирі АДРЕСА_2 , він здійснив вбивство своєї бабусі, ОСОБА_9 , з якою разом проживали у вказаній квартирі. Уточнивши при цьому, що він чув якісь голоси, став помічати, що бабуся постійно на нього кричить та крутить пальцями, що його дратувало, від цього в нього стала боліти голова. Тому він хотів, щоб бабуся припинила це робити, та взявши на кухні ножа, наніс їй удар. Від чого ніж зламався, тоді він став наносити їй багаточисельні удари руками та палицею по голові та по тулубу. Бабуся стала «хрипіти» та не вмирала, але він став наносити їй удари рубанком (ножем) по голові, якого взяв на кухні, та в послідуючому перерізав їй горло. Після чого рубанком (ножем) відрізав бабусі руки, відрубав кисті та кістковий суглоб, які залишив біля тіла загиблої. Навколо все було в крові, тому він пішов до ванної кімнати змив кров, та переодягнувся. В подальшому розкидав ганчірки, ввімкнув газову плиту, та підпалив, щоб згоріло майно та тіло бабусі. Обвинувачений вказав, що місце скоєного злочину залишив, хотів поїхати за кордон та почати нове життя, однак в подальшому його було затримано працівниками поліції.

В той же час, обвинувачений зазначив, що стосунки у нього з бабусею були нормальні, фізичне насилля вона до нього не застосовувала, доглядала його, годувала, прала йому речі. Однак бувало, що бабуся його примушувала щось робити, робила йому, як він вважав, на зло. Обвинувачений вказав, що вбивати бабусю не мав, вважає, що це була шизофренія, психоз, та він не міг володіти собою, оскільки раніше лікувався в психіатричній лікарні, чув голоси, які говорили йому, що це бабуся з дідусем винні, чув постійний шум. Потім думав, що вона відьма, хотів спалити її та майно.

Та, відповідаючи на питання прокурора, обвинувачений все ж зазначив, що розумів, що якщо наносити удари ножем чи іншими ріжучими предметами можливо завдати смерті людині.

В послідуючому на стадії закінчення судового розгляду обвинувачений ОСОБА_8 зазначив, що почуває себе добре, пам`ятає та розуміє події. Вказав, що йому дуже шкода бабусю, адже вона до нього гарно ставилася, він біля неї добре поводився.

Крім часткового визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_8 в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.115 ч.1; 15 ч.2, 194 ч.2 КК України, його вина об`єктивно доведена та повністю підтверджується допитом свідка, оголошеними та дослідженими в судовому засіданні доказами по матеріалам кримінального провадження, наданими стороною звинувачення:
?в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що вона проживала по сусідству із ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Так, в січні місяці 2014 року, із квартири, де проживали останні, було чутно запах диму. Сусідка стала стукати до вищевказаної квартири, її двері виявились відчиненими. Після чого були викликані пожежники та працівники поліції. В подальшому їй стало відомо, що у вищевказаній квартирі пожежниками був виявлений труп ОСОБА_9 . Крім того свідок зазначила, що ОСОБА_9 та ОСОБА_8 вона знала на протязі тривалого терміну, оскільки з ОСОБА_9 вони дружили, ходили разом на базар. Та їй було відомо, що ОСОБА_8 ніде не працював, вони з бабусею проживали за її пенсію, вона купувала продукти, сигарети онуку. Також свідок зауважила, що ОСОБА_9 може охарактеризувати як добру, спокійну людину;

?протоколом огляду місця події від 20.01.2014 року, відповідно до якого проведено огляд квартири АДРЕСА_2 , де було виявлено труп ОСОБА_9 (т.1 а.с.108-120);

?актом про пожежу від 20.01.2014 року, відповідно до якого 20.01.2014 року в орієнтовний час 08 годину 36 хвилин за адресою: АДРЕСА_1 , була зафіксована пожежа, місцем виникнення пожежі було два окремі осередки житлові кімнати (т.1 а.с.121-122);

?довідкою про пожежу від 20.01.2014 року, згідно якої місцем пожежі була квартира АДРЕСА_3 (т.1 а.с.123);

?висновком експерта №35-278/14 від 30.01.2014/26.02.2014 рр, відповідно до якого смерть ОСОБА_9 знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з різаною раною шиї з повним перетинанням кровоносних судин на цьому рівні зокрема грають основну роль в забезпеченні кровопостачання головного мозку. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_9 стала гостра крововтрата. У трупа ОСОБА_9 виявлені пошкодження у виді закритої черепно-мозкової травми з забійною раною в правій скроневій області і в області правого вуха, крововиливи на повіках правого ока з частковим переходом на праве крило носа, в лобній, скуловій, навколо вушній та щічній областях з права, в очній, частково лобній та скроневій областях зліва; садина в лобній області посередині і в лобній області зліва; крововилив в м`які тканини волосистої частини голови та обличчя (в кількості тринадцяти), в скроневі м`язи з обох сторін; крововиливи під м`якою мозковою оболонкою випуклої поверхні лобної та вискової долів правої півкулі, випуклої поверхні вискової долі лівої півкулі та навколо мозочка. Наявність обмежених за розмірами контактних ушкоджень на голові у ОСОБА_9 (забиті рани, синці, садна, крововиливи м`яких тканин голови і під м`якою мозковою оболонкою опуклою поверхні великих півкуль головного мозку, утворені безпосередньо в місці прикладання сили), свідчить про те, що вони є наслідком багаторазового впливу тупого предмета (предметів) з обмеженою контактує поверхнею. Забита рана волосистої частини голови в правій скроневій області (умовно позначена "а"), могла утворитися від дії тупого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо має згладжене ребро. Індивідуальні особливості травмуючої поверхні тупого предмета (предметів), що дозволило б його (їх) ідентифікувати, в інших пошкоджень не відобразилися. Забиті рани, синці та крововиливи утворилися по ударному механізму (в результаті удару тупого предмета (предметів), або при ударі об такий (такі), можливо і при поєднанні даних механізмів), садна заподіяні внаслідок сковзання тупого предмету (предметів) по поверхні шкіри в місці їх утворення. Всі вищевказані ушкодження голови прижиттєвого походження і утворилися незадовго до настання смерті з давністю, яку можна обчислити хвилинами. На це вказує характер поверхні саден, морфологія синців, відсутність ознак загоєння забитих ран, а також ступінь вираженості реактивних змін в області крововиливів голови встановлена ??даними результату судово-медичного гістологічного (мікроскопічного) дослідження (крововиливи в м`яких тканинах голови, тонке субарахноїдальний крововилив головного мозку без вираженої перифокальною клітинної реакції). Виходячи з п. 4.8. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості: тілесних ушкоджень (Київ, 1995 г.), згідно з п.п. 4.13.1. і 4.13.2. Правил ..., в зв`язку з: неясною клінічною картиною і неясним результатом безпечного для життя комплексу ушкоджень голови, дана закрита черепно-мозкова травма у ОСОБА_11 з ушибленими ранами, синцями, саднами і крововиливами в м`які тканини голови і під м`якою мозковою оболонкою великих півкуль головного мозку і мозочка, не підлягає оцінці за ступенем тяжкості. За винятком перерахованих вище ушкоджень голови у ОСОБА_9 виявлені прижиттєві ушкодження у вигляді різаної рани шиї (умовно позначена «№0», яка розташована у верхній її третині, на передній поверхні, відступивши від ступневої поверхні стоп на 145 см) з додатковими неглибокими розрізами і поверхневими надрізами. Дана різана рана шиї поперечно перетинає м`які тканини корінь язика, ротоглотки і судинно-нервові пучки з обох сторін (в тому числі зовнішні, внутрішні сонні артерії і внутрішні яремні вени). Дном ??різаної рани є передня поверхня тіла неушкодженого шийного хребця, загальна товщина пересічених тканин становить - 5,7 см. Вищевказане різане пошкодження шиї з додатковими розрізами і поверхневими надрізами у ОСОБА_9 прижиттєвого походження і утворилися незадовго до настання смерті з давністю, яку можна обчислити секундами. Рана шиї є різаною і могла утворитися від впливів травмируючого предмета, що має відносно гостру ріжучу кромку (кромки) або (лезо), на що вказує її морфологічні властивості: краї ушкодження рівні, чіткі, можна порівняти при зближенні, з додатковими розрізами та поверхневими надрізами (хвилястість пошкодження може бути обумовлене зміною траєкторії руху травмуючого предмета); стінки - рівні, гладкі прямовисні (було обумовлено дією травмуючого предмета під прямим кутом); кінці - звужені, гострокутні, що не осаднені. Виходячи з п. 4.8. Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень (Київ, 1995 г.) різана рана шиї у ОСОБА_9 з перетином м`яких тканин на даному рівні, кореня язика, ротоглотки і судинно-нервові пучків з обох сторін (зовнішні, внутрішні сонні артерії, внутрішні яремні вени) знаходиться в прямому причинно-наслідкового зв`язку зі смертю, була небезпечною для життя, в тому числі і в момент заподіяння, і за цим критерієм, згідно з п.п. 2.1.2. і 2.1.3. «о», «п» Правил ..., містить ознаки тяжких тілесних ушкоджень. Крім прижиттєвої закритої черепно-мозкової травми та різаної рани шиї у трупа ОСОБА_9 , були виявлені наступні пошкодження: різані рани в ліктьових згинах, в проекції правого ліктьового суглоба по задній поверхні, в середній третині правого передпліччя по задній поверхні, а також циркулярні різані рани представлені розчленуванням (повним відсіканням) правої і лівої кисті, в області основи третіх фаланг пальців обох кистей, вздовж нігтьових пластин, на долонній поверхні лівої кисті, в області основи 4-го пальця лівої кисті, в області першої фаланги 5-го пальця лівої кисті, в області дистальних і проксимальних кінців перших фаланг 3-го і 4-го пальців лівої кисті, які могли утворитися від впливу травмуючого предмета, що має відносно гостру ріжучу кромку (кромки) або (лезо); сліпі колото-різані поранення в правій скроневій області (в кількості трьох) і в правій виличній області, які могли бути утворені колючим предметом, з шириною слідообразуюючої частини близько 1,5-1,7 см; направлення всіх ранових каналів - зовні в середину, зверху вниз і ледь спереду назад, товщина пересічених тканин становить не менше 1,7 см; рублені рани голови з ушкодженням кісткової тканини мозкового черепа (в кількості семи) розташовані від задньої поверхні лівої вушної раковини до волосистої частини голови в потиличній області праворуч, які могли утворитися від впливів травмуючого предмета, що має відносно гостру ріжучу кромку (кромки) або (лезо). У трупа ОСОБА_9 виявлені два пошкодження прижиттєвого походження, а саме закрита черепно-мозкова травма і різана рана шиї. Виходячи з того, що різана рана шиї привела до настання смерті, слід вважати що вищевказаний комплекс пошкоджень голови у виді закритої черепно-мозкової травми передував заподіяння ОСОБА_9 різаної рани шиї. Всі інші виявлені пошкодження у трупа ОСОБА_9 містять ознаки посмертного походження, в зв`язку з чим, об`єктивних судово-медичних даних для визначення їх послідовності немає. З огляду на фізіологічну рухливість голови за рахунок шийного відділу хребта, наявність контактних прижиттєвих ушкоджень як на правій, так і на лівій половині голови, слід вважати, що положення голови до травмуючого предмету в момент заподіяння тілесних ушкоджень змінювалося. З огляду на характер і масивність прижиттєвих пошкоджень у ОСОБА_9 , зокрема закритою черепно-мозкової травми від чисельних ударних впливів травмуючим предметом (предметами), а також різаної рани шиї з додатковими розрізами і надрізами, необхідно вважати що супроводжувалися больовим синдромом. Тяжкість, множинність і локалізація ушкоджень голови як на правій, і лівій половині, з урахуванням характеру і масивності пошкодження шиї з додатковими розрізами і надрізами, а також глибина пересічених тканин на даному рівні, категорично виключає їх утворення «при падінні потерпілої з висоти власного зросту і удару об різну поверхню (стіл, стілець та ін.)». Після заподіяння ОСОБА_9 різаної рани шиї, що призвела до настання смерті, потерпіла кричати і кликати про допомогу категорично не могла. Рухатися або здійснювати інші цілеспрямовані дії вкрай мало ймовірно. У трупа ОСОБА_9 в наслідок різаного поранення шиї були повністю пересічені великі кровоносні судини на даному рівні (обидві сонні артерії і яремні вени). Виходячи з вищевикладеного навіть при своєчасній та кваліфікованій медичній допомозі збереження життя постраждалої виключається. У трупа ОСОБА_9 каліцтва (фізичні недоліки) не виявлені. Наявні супутні захворювання («вікові») у ОСОБА_9 не є смертельними та не могли призвести до настання смерті, як окремо, так і в сукупності, так як самі по собі не призвели до загрозливого для життя стану. Вищевикладене підтверджується наявністю масивної травми шиї у ОСОБА_9 , від якої і настала смерть, компенсованим характером патоморфологічних змін внутрішніх органів (захворювань), що підтверджується даними результату судово-медичного мікроскопічного дослідження (т.1 а.с.124-145);

?висновком експерта №74 від 30.01.2014/25.02.2014 рр, відповідно до якого на нічній сорочці, належній ОСОБА_9 , маються багаточисленні ушкодження. На комірці сорочки з права міститься група ушкоджень «1», які мають ознаки різано-рваних та могли бути утворені травмуючим предметом, що має гостру, ріжучу кромку (лезо), з подальшим надмірним перерозтягненням тканини. На передній поверхні нічної сорочки з права, поблизу коміру, мається ушкодження «2», на передній поверхні нічної сорочки міститься пошкодження «3» у вигляді ділянок розрізу тканини, на спинці нічної сорочки справа, в верхніх відділах, є ушкодження «5», на спинці нічної сорочки зліва, поблизу шва пройми рукава, розташовується пошкодження «6», на спинці нічної сорочки зліва, поблизу лівого бокового шва, визначається група ушкоджень «8», які відносяться до розривів і могли бути утворені в результаті надмірного перерозтягування тканини. На передній поверхні нічної сорочки справа, в нижніх відділеннях, є ушкодження «4», яке відноситься до розриву і могло бути утворено в результаті надмірного перерозтягнення тканини в направленні зверху вниз. На спинці нічної сорочки справа, в області шва пройми рукава, з переходом на верхні відділи рукава, а також в області шва з переходом на правий боковий шов, по всій довжині, міститься значне пошкодження «7» у вигляді розривів ниток швів, з переходом на тканину поблизу швів, які могли бути утворені в результаті надмірного перерозтягнення ниток швів та тканин (т.1 а.с.145-167);

?висновком експерта №64 від 24.01.2014/06.02.2014 рр, відповідно до якого кров потерпілої ОСОБА_9 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В по ізосерологічній системі АВО. В змиві зі стіни кімнати (об`єкти №1-2), на корсеті (об`єкти №3-8), на капці на праву ногу (об`єкти №9-10) та підодіяльнику (об`єкти №11-14), вилучених з місця події 20.01.2014 року, виявлена кров людини групи А з ізогемаглютиніном анти-В по системі АВО, що не виключає її походження від потерпілої ОСОБА_9 (т.1 а.с.168-174);

?висновком експерта №176 від 06.03.2014/12.03.2014 рр, відповідно до якого кров ОСОБА_8 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В по ізосерологічній системі АВО. На нічній сорочці, належній потерпілій ОСОБА_9 , вилученої з місця події 20.01.2014 року, виявлена кров людини групи А з ізогемаглютиніном анти-В по системі АВО, що не виключає її походження від самої потерпілої ОСОБА_9 при умові відсутності ушкоджень із зовнішнім крововиливом у ОСОБА_8 на момент події (т.1 а.с.175-180);

?постановою про визнання предметів (ножа для рубки м`яса, кухонного ножа, дерев`яного бруска, металевих ножиць, трьох ключів, сорочки нічної з бавовняного матеріалу «жовто-оранжевого кольору», корсету із полусентитичного матеріалу білого кольору, тапку, підодіяльнику із бавовняного матеріалу) речовими доказами по кримінальному провадженню та приєднання їх до кримінального провадження від 22.04.2014 року (т.1 а.с.181-182);

?висновком експерта №3В/81С від 19.03.2014 року, відповідно до якого в наданому на експертизу пожежному смітті чорного кольору, у вигляді обгорілих фрагментів лінолеуму, вилученому в ході огляду місця події 20.01.2014 року за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено сліди змінених світлих нафтопродуктів і продукти піролізу. Пожежа характеризується наявністю чотирьох локальних, просторово незалежних осередків пожежі, розташованих в двох житлових приміщеннях в південній частині квартири. До пожежі привела дія джерела запалювання вогневого типу полуменевої форми горіння, до яких, зокрема, відносяться сірники, що горять, свічки, смолоскипи, пальники різного типу і т. ін. Безпосередньою причиною виникнення пожежі є контакт штучно занесеного джерела запалювання вогневого типу, полуменевої форми горіння, з горючими матеріалами в місці розташування чотирьох осередків пожежі, розташованих в двох житлових приміщеннях в південній частині квартири. Речовина, виявлена в ході хімічного дослідження, а саме легкозаймиста або горюча рідина з числа світлих нафтопродуктів, могла використовуватись в якості ініціатора горіння і являється основною умовою, що сприяла виникненню пожежі, яка сталася 20.01.2014 року за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.184-202);

?висновком експерта №116-191 від 07.04.2014 року, відповідно до якого в результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлені генетичні ознаки зразка крові ОСОБА_9 (об`єкт №1). На наданому на експертизу ножі для рубки м`яса (об`єкт №2), дерев`яному бруску (об`єкт №3), ножі з червоним руків`ям (об`єкт №4) та ножицях (об`єкт №5) виявлено клітини з ядрами з домішкою крові людини. Генетичні ознаки клітин з домішкою крові людини на ножі для рубки м`яса (об`єкт №2), дерев`яному бруску (об`єкт №3), ножі з червоним руків`ям (об`єкт №4) та ножицях (об`єкт №5) збігаються між собою та збігаються з генетичними ознаками визначеними у зразку крові ОСОБА_9 (об`єкт №1) (т.2 а.с.1-10).

Здійснюючи дослідження та аналіз доказів по матеріалам кримінального провадження в їх сукупності, колегія суддів вважає їх достовірними, оскільки кожне з них доповнюється і підтверджується сукупністю інших доказів наявних у матеріалах кримінального провадження.

Недостовірними і об`єктивно нічим не підтвердженими є доводи обвинуваченого ОСОБА_8 , дані ним в ході судового розгляду стосовно того, що своєї бабусі ОСОБА_9 він вбивати не хотів, а скоєне ним стало наслідком почутих ним голосів, та захворюванням, як він вважає, на шизофренію, психоз, оскільки раніше лікувався в психіатричній лікарні.

Так, вислухавши покази обвинуваченого ОСОБА_8 , покази свідка, проаналізувавши предоставлені стороною обвинувачення докази по матеріалам кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_8 діяв саме з прямим умислом на позбавлення життя ОСОБА_9 , про що свідчать його цілеспрямовані дії: а саме те, що він протягом тривалого часу наносив численні удари руками, палицею по життєво важливих органах останньої - по голові, по тулубу, після чого намагаючись довести свій злочинний умисел до кінця взяв на кухні рубанок (ніж), за допомогою якого перерізав ОСОБА_9 горло, та в подальшому ОСОБА_8 намагався розчленувати тіло вбитої, ампутувавши їй обидві верхні кінцівки. В подальшому, намагаючись приховати сліди скоєного ним вбивства, з метою знищення всього майна та слідів злочину, здійснив підпал квартири та з місця зник у невідомому напрямку.
Самі ж знаряддя вчинення злочину ніж, рубанок (ніж) в руках у обвинуваченого опинилися невипадково, він ціленаправлено пішов на кухню за ними, удари були не одиничними та саме в життєво важливі органи і носили характер небезпечний для життя.

Згідно з висновком експерта №35-278/14 від 30.01.2014/26.02.2014 рр, відповідно до якого смерть ОСОБА_9 знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з різаною раною шиї з повним перетинанням кровоносних судин на цьому рівні зокрема грають основну роль в забезпеченні кровопостачання головного мозку. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_9 стала гостра крововтрата. У трупа ОСОБА_9 виявлені пошкодження у виді закритої черепно-мозкової травми з забійною раною в правій скроневій області і в області правого вуха, крововиливи на повіках правого ока з частковим переходом на праве крило носа, в лобній, скуловій, навколо вушній та щічній областях з права, в очній, частково лобній та скроневій областях зліва; садина в лобній області посередині і в лобній області зліва; крововилив в м`які тканини волосистої частини голови та обличчя (в кількості тринадцяти), в скроневі м`язи з обох сторін; крововиливи під м`якою мозковою оболонкою випуклої поверхні лобної та вискової долів правої півкулі, випуклої поверхні вискової долі лівої півкулі та навколо мозочка, що свідчить про умисний цілеспрямований намір ОСОБА_8 на позбавлення життя потерпілої.

Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду №2 від 07.02.2003 року "Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи" передбачено, що суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

Твердження обвинувачено ОСОБА_8 стосовно скоєних ним злочинів внаслідок почутих ним голосів, та захворюванням, як він вважає на шизофренію, психоз, оскільки раніше лікувався в психіатричній лікарні, є такими, що повністю спростовуються висновком судово-психіатричних експертів №38 від 16.03.2015 року, відповідно до якого ОСОБА_8 на момент скоєння кримінального правопорушення не страждав яким-небудь хронічним психічним розладом, в тому числі і тимчасовими хворобливими психічними розладами, розладом зрілої особистості (тобто психопатії), чи іншим хворобливим психічним розладом, в тому числі вродженою розумовою відсталістю та деменцією. Виявляв психічні порушення у вигляді синдрому залежності в рамках «психічних і поведінкових розладів внаслідок поєднаного вживання психоактивних речовин (переважно алкоголю, гашишу і з психостимулюючим ефектом)» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики Р19.2 по МКБ 10-го перегляду). При цьому ступінь вираженості наявних у нього на той момент розладів психіки та їх вплив на його вольові і критичні функції, були не настільки виражені і не позбавляли його здатності повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними.
У підекспертного ОСОБА_8 рівень інтелектуального розвитку відповідає середній нормі для його вікової групи. З інших особистісних особливостей слід зазначити "загострення" характерологічних рис по нестійкому типу, проте зазначені особистісні особливості не знижували підконтрольність його поведінки, свідомості і не зумовлювали вчинення інкримінованого йому діяння, він міг розуміти характер вчинених ним дій, міг прогнозувати їх можливі наслідки. ОСОБА_8 на час, коли був скоєний інкримінований йому злочин, не перебував у стані фізіологічного афекту (сильного душевного хвилювання). ОСОБА_8 не знаходився в будь - якому емоційному стані (стрес, фрустрація, емоційна напруга), який міг би істотно вплинути на його свідомість в момент інкримінованого йому злочину.
Крім того, даючи свої покази в ході проведення судового розгляду сам же обвинувачений ОСОБА_8 розповідав про послідовність нанесення тілесних пошкоджень бабусі та підтвердив, що розумів, що при нанесенні людині ударів колюче-ріжучими предметами може призвести до її смерті. Та пішов на кухню за рубанком (ножем) саме для того, щоб завершити розпочате ним.

Про наявність у обвинуваченого ОСОБА_8 прямого умислу на вбивство ОСОБА_9 свідчать зокрема, спосіб заподіяння тілесних ушкоджень, кількість, характер та локалізація тілесних ушкоджень, а також поведінка обвинуваченого, як в момент скоєння кримінальних правопорушень, так і в послідуючому.

На підставі всього вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що як було встановлено в ході досудового розслідування та знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, зважаючи на той факт, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи в 25-річному віці на момент вчинення ним інкримінованих кримінальних правопорушень, не страждаючий згідно висновку судово-психіатричних експертів №38 від 16.03.2015 року на момент скоєння кримінальних правопорушень яким-небудь хронічним психічним розладом, ОСОБА_8 розумів, що неодноразове нанесення ударів у життєво важливі органи, по голові та тулубу руками, палицею, перерізання горла, відтинання кінцівок, внаслідок яких може призвести до смерті людини, та умисне заподіяння смерті є суспільно небезпечним діянням.

Таким чином, часткове визнання своєї провини обвинуваченим ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, та його доводи стосовно скоєних ним злочинів внаслідок наявних на той час, на його думку, психічних розладів, є нічим необґрунтованими та такими, що спростовуються наведеними і дослідженими в ході судового слідства доказами. До показань обвинуваченого колегія суддів в цій частині відноситься критично та розцінює їх, як спробу обвинуваченого ОСОБА_8 ввести колегію суддів в оману, та уникнути кримінальної відповідальності за скоєні ним особливо тяжке та тяжке кримінальні правопорушення.
Аналіз всіх даних, покладених в обґрунтування обвинувального акту, дозволяє колегії суддів дійти висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні інкримінованих злочинних діянь, і зазначені докази колегія суддів вважає належними, допустимими, достовірними і достатніми для постановлення вироку.

Давши оцінку і проаналізувавши всі дані, здобуті в ході судового слідства, колегія суддів приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень і кваліфікує його дії:

- за ст.115 ч.1 КК України за ознаками умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (умисне вбивство);

- за ст.ст.15 ч.2, 194 ч.2 КК України за ознаками замах на умисне знищення майна вчинений шляхом підпалу.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , колегія суддів, у відповідності зі ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його суспільну небезпеку, особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

До обставин, які згідно ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , колегія суддів відносить скоєння злочину відносно особи похилого віку.

До обставин, які згідно ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , колегія суддів відносить часткове визнання своєї провини обвинуваченим.

Крім того, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 колегією суддів враховується його вік, сімейний стан, характеризуючі матеріали відносно обвинуваченого. Також колегією суддів враховується стан здоров`я ОСОБА_8 , інформація про який міститься в матеріалах кримінального провадження.

Згідно з висновком судово-психіатричних експертів №38 від 16.03.2015 року, відповідно до якого на даний час ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не страждає яким-небудь хронічним хворобливим психічним розладом, або іншим хворобливим психічним розладом, розладом зрілої особистості (психопатією), вродженою розумовою відсталістю або деменцією. Виявляє психічні порушення у вигляді «Синдрому залежності, стриманість в умовах, що виключають вживання психоактивних речовин» у рамках «психічних і поведінкових розладів внаслідок поєднаного з вживанням алкоголю, гашишу і психоактивних речовин з психостимулюючим ефектом» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики Б 19.21 по МКБ 10 -го перегляду), що не позбавляє його здатності повною мірою усвідомлювати фактичне (реальне) значення і зміст своїх дій, правильно сприймати обставини, що мають значення для кримінального провадження, і давати про них пояснення. Може постати перед слідством і судом. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. Посилання ОСОБА_8 на свій хворобливий стан в даний час, на нібито наявні у нього обмани сприйняття й інші психопатологічні порушення психотичного рівня, викладена ним версія інциденту - не є проявом якого-небудь прогредиентного психопатологічного процесу і декомпенсації наявних у нього особистісних особливостей, а є проявом захисно-настановної форми поведінки та симуляції психічного розладу, що не є підставою для визнання особи, яка підпадає під дії ст.ст. 19 і 20 КК України та призначення йому примусових заходів медичного характеру.
Крім того, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , колегією суддів враховується і холоднокровне відношення обвинуваченого до скоєних ним кримінальних правопорушень, адже ОСОБА_8 скоєно страшний злочин відносно своєї бабусі, особи похилого віку, 1943 року народження - ОСОБА_9 . Обвинувачений протягом тривалого часу наносив численні удари останній по голові, тулубу, позбавив життя шляхом перерізання горла, в послідуючому ампутувавши останній обидві верхні кінцівки. Після чого, зневажаючи всіма принципами загальноприйнятих норм моралі, розуміючи пагубність скоєного ним злочинного вчинку, значення цьому не надав, правоохоронні органи про скоєння жахливого злочинів не повідомив, а навпаки з метою уникнення його від кримінальної відповідальності здійснив підпал квартири, де знаходилось частково розчленоване тіло вбитої. В послідуючому з місця скоєння злочину зник, та був затриманий лише 01.02.2014 року після проведення оперативно-розшукових заходів по встановленню його місцезнаходження, що підтверджується як матеріалами кримінального провадження, так і показами самого обвинуваченого.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 колегією судів враховується і той факт, що обвинувачений будучи судимий на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив і знову скоїв тяжке та особливо тяжке кримінальні правопорушення, посягнув на життя людини, що свідчить про його зневажливе ставлення до загальноприйнятих норм моралі, і встановленим законам держави.

Крім того, інкриміновані йому кримінальні правопорушення він скоїв в період випробувального терміну, який був йому встановлений за вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 23.01.2013 року, яким він був визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним строком 1 рік 6 місяців.

Враховуючи те, що обвинуваченим ОСОБА_8 покладене на нього раніше судом випробування не виконано, на шлях виправлення обвинувачений не став, належних висновків для себе не зробив і знову вчинив тяжке та особливо тяжке кримінальні правопорушення, що свідчить про його зневажливе ставлення до загальноприйнятих норм моралі та встановленим законам держави, та відповідно до вимог ч.2, 3 ст.78 КК України вчинення в період строку випробування нового злочину, є підставою направлення засудженого для відбування призначеного покарання, у зв`язку з чим, в силу вимог ст.71 КК України, п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику застосування судами кримінального покарання», колегія суддів вважає за необхідне до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 23.01.2013 року.

Також, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання колегією суддів враховується, що згідно характеристики старшого ДІМ Хаджибеївського ВМ Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_12 - ОСОБА_8 за місцем мешкання зарекомендував себе з незадовільної сторони, часто спричиняв сімейні сварки.

Крім того, при призначенні обвинуваченому покарання колегією суддів враховується, і думка потерпілої ОСОБА_13 , яка звернулася із заявою, в якій зазначила, що моральних та матеріальних претензій не має, міру покарання вважала можливим визначити на розсуд колегії суддів.
При призначенні покарання колегія суддів враховує роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 07.02.2003 року «Про судову практику у справах про злочини проти життя та здоров`я особи», які констатують, що відповідно до статей 3 і 27 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Право на життя є невід`ємним правом людини. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Однією з важливих гарантій здійснення проголошеного статтями 3 і 27 Конституції права людини на життя і здоров`я є беззастережне виконання судами вимог кримінально-процесуального закону щодо забезпечення прав потерпілих від зазначених злочинів.
Обов`язок держави - захищати життя людини. Кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.
Відповідно до ст.21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.
Стаття ст.28 Головного Закону України передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.
Відповідно до ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Відповідно до ст.1 КК України - Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам. Для здійснення цього завдання Кримінальний кодекс України визначає, які суспільно небезпечні діяння є злочинами та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили.
Колегія суддів, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, також враховує вимоги ч.2 ст.61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст.65 КК України колегія суддів враховує, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Таким чином, давши оцінку всім обставинам даного кримінального провадження при призначенні покарання, враховуючи фактичні обставини справи, суспільну небезпеку скоєння тяжкого та особливо тяжкого кримінальних правопорушень, характер та тяжкість вчинених злочинів, спосіб та мотиви їх вчинення, дані про особу обвинуваченого, його віку та стану здоров`я, сімейного стану, беручи до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», керуючись вимогами кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, проаналізувавши докази кримінального провадження, колегія суддів, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_8 , попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому, охорони прав і свобод громадян, власності, встановленого правопорядку, забезпечення зміцнення законності, сприяння запобігання правопорушенням, виховання у дусі точного та неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, свобод, честі й гідності інших громадян, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, будуть досягнуті лише в умовах ізоляції його від суспільства в місцях позбавлення волі з призначенням покарання в межах санкцій статей.
Питання про долю речових доказів по даним матеріалам кримінального провадження, колегія суддів вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 07 лютого 2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», та керуючись ст.ст. 100, 369-371, 373-374 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

ОСОБА_8 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.115 ч.1; 15 ч.2, 194 ч.2 КК України, та призначити покарання:

- за ст.115 ч.1 КК України у виді 13 (тринадцяти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі;

- за ст.ст.15 ч.2 ,194 ч.2 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;

В силу ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 13 (тринадцяти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Згідно зі ст.71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 23.01.2013 року, та остаточно призначити покарання у виді 14 (чотирнадцяти) років позбавлення волі.

На підставі ст.72 ч.5 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання») зарахувати ОСОБА_8 в строк відбування основного покарання час його попереднього ув`язнення в період з 01.02.2014 року по 20.04.2016 року з розрахунку одного дня попереднього ув`язнення двом дням позбавлення волі.

Термін відбування покарання засудженому ОСОБА_8 обчислювати з моменту фактичного затримання, тобто з 01.02.2014 року (т.2 а.с.11-14).

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_8 залишити незмінною - тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави в інтересах Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУМВС України в Одеській області процесуальні витрати за проведення експертизи в розмірі 3689 грн 40 коп (т.1 а.с.183).

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави в інтересах Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУМВС України в Одеській області процесуальні витрати за проведення експертизи в розмірі 6501 грн 60 коп (т.1 а.с.203).

Речові докази по матеріалам кримінального провадження згідно постанови про визнання предметів речовими доказами по кримінальному провадженню та приєднання їх до кримінального провадження від 22.04.2014 року (т.1 а.с.181-182) - ніж для рубки м`яса, кухонний ніж, дерев`яний брусок, металеві ножиці, три ключі, сорочку нічну з бавовняного матеріалу «жовто-оранжевого кольору», корсет із полусентитичного матеріалу білого кольору, тапок, підодіяльник із бавовняного матеріалу), які передані в камеру речових доказів Суворовського РВ м.Одеси, - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1
Суддя: ОСОБА_2
Суддя: ОСОБА_3