н/п 1-кп/640/47/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.04.2016 Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні направлений з прокуратури Київського району м. Харкова за результатами досудового розслідування Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002469 від 12.06.2014 року за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, раніше не судимого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
11 червня 2014 року приблизно об 18 год. 15 хв. ОСОБА_8 , керуючи автомобілем «Деу Сенс», д/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 , рухаючись з боку вул. Механізаторської в бік вул. Блюхера по вул. Ак. Павлова біля будинку № 134/16 виїхав на зустрічну смугу руху, тим самим порушив, згідно висновку № 940/14 від 17.10.2014 НДЕКЦ при ГУМВС України в Харківській області, вимоги п.п. 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України:

-п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

-п. 12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».

Внаслідок чого відбулося зіткнення автомобіля «Деу Сенс», д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_8 з автомобілем «Деу Ланос», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 , який рухався з боку вул. Блюхера в бік вул. Механізаторської по вул. Ак. Павлова.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №2291-ая/14 від 25.07.2014 ОСОБА_4 отримав в результаті ДТП середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження, а саме: закритий перелом лівого наколінника без суттєвого зміщення.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 3410-ая/14 від 20.10.2014 ОСОБА_5 пасажир автомобіля «Деу Ланос», д/н НОМЕР_2 , отримала в результаті ДТП середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження, а саме: закрита тупа травма лівого колінного суглобу у вигляді закритого крайового перелому задньої поверхні лівої великоберцової кістки та у вигляді змін з боку звязочного апарату лівого колінного суглобу у формі запального процесу травматичного генезису.

В судовому засідання обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України не визнав. Пояснив, що ДТП було вчинено не з його вини, у зв`язку з тим, що перед ним в лівому ряду рухався автомобіль Honda Civic, який почав різко гальмувати, а він прийняв рішення його об`їхати. Цивільні позови потерпілих не визнав.

Незважаючи на повне невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, його вина підтверджується зібраними по справі доказами.

Показаннями потерпілого ОСОБА_4 , який в судовому засідання дав свідчення про те, що 11.06.2014 року приблизно в 18:15 год. їхав на автомобілі по вул. Ак. Павлова зі сторони ст.м. «Студентська» в бік вул. Механізаторської. На передньому пасажирському сидінні знаходилась його громадянська дружина ОСОБА_5 , на задньому сидінні ОСОБА_10 , зліва від неї ОСОБА_11 , 2002 р.н., посередині знаходився ОСОБА_12 , 2007 р.н., зліва від неї ОСОБА_13 , 2007 р.н. Він рухався по лівому ряду зі швидкістю 20-30 км/год., в світлий час доби, без опадів, дорога суха, рух на дорозі був інтенсивний. Коли він проїжджав біля будинку № 134/16 по вул. Ак. Павлова, то бачив, що в зустрічному напрямку рухаються автомобілі, при цьому один з автомобілів, який рухався в лівому ряду по зустрічній смузі по ходу його руху, повільно зупинився для того, як він зрозумів, пропустити інший автомобіль. Коли він проїжджав біля нього, то різко з-за автомобілю виїхав інший автомобіль «Деу Ланос» на полосу його руху. Він прийняв заходи для екстреного гальмування, але не зміг уникнути зіткнення. Під час зіткнення автомобілі контактували передніми частинами.

Показаннями потерпілої ОСОБА_5 , яка в судовому засіданні дала свідчення про те, що 11.06.2014 року приблизно о 18:15 год. вона їхала в автомобілі «Деу Ланос», д/н НОМЕР_2 , під керуванням її громадянського чоловіка ОСОБА_4 , по вул. Ак. Павлова зі сторони ст.м. «Студентська» в бік вул. Механізаторської. Вона сиділа на передньому пасажирському сидінні, на задньому сидінні ОСОБА_10 , зліва від неї ОСОБА_11 , 2002 р.н., посередині знаходився ОСОБА_12 , 2007 р.н., зліва від нього ОСОБА_13 , 2007 р.н. Вони рухались в лівому ряду зі швидкістю приблизно 25 км/год. так як тільки почали рух після зупинки на світлофорі. Коли вони проїжджали біля будинку № 134/16 по вул. Ак. Павлова, то відбулось зіткнення їх автомобіля з іншим, внаслідок чого вона втратила свідомість.

Показаннями свідка ОСОБА_14 , яка в судовому засіданні дала свідчення про те, що 11.06.2014 р. приблизно в 18:15 год. їхала на автомобілі «Деу Ланос», д/н НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_4 по вул. Ак. Павлова зі сторони ст. метро «Студентська» в бік вул. Механізаторської. Його громадянська дружина ОСОБА_5 сиділа на передньому пасажирському сидінні. Вона сиділа на задньому сидіння з права, з ліва від неї ОСОБА_11 , 2002 р.н., посередині ОСОБА_12 , 2007 р.н., зліва від нього ОСОБА_13 , 2007 р.н. Вони рухались в лівому ряду зі швидкістю приблизно 25 км/год., тому що тільки рушили після зупинки на світлофорі. Коли вони проїжджали біля будинку №134/16 по вул. Ак. Павлова, то відбулось зіткнення їх автомобіля з іншим автомобілем. Вона зрозуміла, що автомобіль з зустрічної смуги раптово виїхав на полосу їх руху. Перед зіткненням вона розмовляла з ОСОБА_15 тому за дорогою не слідкувала, механізм ДТП описати не може. Після ДТП вона висадила дітей з автомобілю, після чого почала витаскувати з автомобілю ОСОБА_16 . Згодом ОСОБА_17 вийшов з автомобіля та спитав про їх стан здоров`я.

В судовому засіданні оглянуто речовий доказ диск compact disc «Pro» 700 mb/80 min з відеозаписом від 11.06.2014 р. при відкритті якого мається папка «видео ДТП». При відкриття папки маються два файли: 20140611_170604В та НОМЕР_3 . При відкриті файлу 20140611_170604В мається запис, який триває 4:59 хв., де зображено проїжджу частину, з рухаючимся транспортом, у світлий час доби. На 1:24 хв. зупиняється автомобіль чорного кольору, що рухається зліва направо по відеозапису в лівому ряду по ходу свого руху, за ним автомобіль «Деу» виїжджає на зустрічну смугу, де відбувається зіткнення з іншим автомобілем «Деу», що рухався справа наліво по відеозапису у лівому ряді по ходу свого руху. Після цього перед автомобілем чорного кольору з зустрічної смуги виїжджає автомобіль типу «Опель» легковий з лівим поворотом і повертає наліво. При відкриття файлу 20140611_170604В мається запис, який триває 5:00 хв., де зображено проїжджу частину, з рухаючимся транспортом, у світлий час доби, також зафіксовані автомобілі «Деу» після ДТП. Далі автомобіль, з якого проводиться запис їде в напрямку ст.м. «Студентська» /а.с.114-116/.

Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 11.06.2014 р. за участю понятих ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та схемою місця ДТП /а.с.7-12,14/.

Висновком судово-медичної експертизи № 2291-аю/14 від 23.06.2014 року відповідно до якого ОСОБА_4 отримав закритий перелом лівого наколінника без суттєвого зміщення, який виник внаслідок дії тупого твердого предмета в строк та при обставинах вказаних в постанові. За ступенем тяжкості ці пошкодження відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я. Між вказаними пошкодженнями та подією 11.06.2014 р. наявний причинний зв`язок /а.с. 33/.

Висновком судово-медичної експертизи № 3410-ая/14 від 14.10.2014 р. відповідно до якого ОСОБА_5 мала місце закрита тупа травма лівого колінного суглоба у вигляді закритого крайового перелому задньої поверхні лівої великоберцової кістки в вигляді змін зі сторони звязочного апарату лівого колінного суглобу в формі запального процесу травматичного ґенеза; ссадна на обличчі. Перелічені пошкодження виникли в наслідок дії тупих твердих предметів в строк, що відповідає вказаному в постанові та могли виникнути в умовах даної дорожньо-транспортної пригоди 11.06.2014 р. Між пошкодженнями ОСОБА_5 та подією дорожньо-транспортної пригоди 11.06.2014 р. наявний причинний зв`язок. За ступенем тяжкості травма лівого колінного суглоба відноситься до пошкоджень середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я п. 2.2.1. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 6 від 17.01.1995 р. Ссадна на обличчі відносяться до легких тілесних ушкоджень (п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених Наказом Міністерства охорони здоровя України № 6 від 17.01.1995 р.).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 10.10.2014 року за участю потерпілого ОСОБА_4 в присутності понятих ОСОБА_20 , ОСОБА_21 у якому зазначено обставини ДТП, яке сталося 11.06.2014 р. /а.с. 93-98/.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 10.10.2014 року за участю підозрюваного ОСОБА_8 в присутності понятих ОСОБА_20 , ОСОБА_21 у якому зазначено обставини ДТП, яке сталося 11.06.2014 р. /а.с. 99-103/.

Висновком судової автотехнічної експертизи №940/14 від 17.10.2014 відповідно до висновків якої за свідченням водія ОСОБА_4 у даній дорожній обстановці водій автомобіля «Деу Сенс» ОСОБА_8 повинен був діяти у відповідності з вимогами п. 10.1 і 12.1 Правил дорожнього руху України. У даній дорожній обстановці водій автомобіля «Деу Ланос» ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України. У даній дорожній обстановці технічна можливість запобігання даної ДТП для водія автомобіля «Деу Сенс» ОСОБА_8 визначалася шляхом виконання ним вимог п.п. 10.1 і 12.1 правил дорожнього руху України, для чого у нього не було ніяких перешкод технічного характеру. З причин, вказаних в дослідницькій частині висновку, відповісти на питання про те, чи мав водій ОСОБА_4 технічну можливість запобігти даному ДТП, за свідченнями водія ОСОБА_4 , з технічної точки зору, не представляється можливим. У даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «Деу Сенс» ОСОБА_8 не відповідали вимогам п.п. 10.1 і 12.1 Правил дорожнього руху України і знаходилися, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП. З причин вказаних в дослідницькій частині висновку, відповісти на питання про те, чи є в діях водія ОСОБА_4 невідповідність вимогам Правил дорожнього руху України , які перебували б у причинному зв`язку з даною подією, за свідченням водія ОСОБА_4 , з технічної точки зору, не представляється можливим. /а.с. 110-113/.

Висновком судової автотехнічної експертизи №940/14 від 17.10.2014 відповідно до висновків якої за свідченням водія ОСОБА_8 у даній дорожній обстановці водій автомобіля «Деу Сенс» ОСОБА_8 повинен був діяти у відповідності з вимогами п.п. 12.1 та 12.4 Правил дорожнього руху України. У даній дорожній обстановці водій автомобіля «Деу Ланос» ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України. У даній дорожній обстановці технічна можливість запобігання даної ДТП для водія автомобіля «Деу Сенс» ОСОБА_8 визначалася шляхом виконання ним вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру. З причин, викладених в дослідницькій частині висновку, відповісти на питання про те, чи мав водій ОСОБА_4 технічну можливість запобігти даному ДТП, за свідченнями водія ОСОБА_8 , з технічної точки зору, не представляється можливим. У даній дорожній обстановці дії водія ОСОБА_8 не відповідали вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху України і заходилися, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП. З причин, вказаних в дослідницькій частині висновку, відповісти на питання про те, чи є в діях водія ОСОБА_4 невідповідності вимогам Правил дорожнього руху України, які б перебували у причинному зв`язку з даною подією., за свідченням водія ОСОБА_8 , з технічної точки зору, не представляється можливим. /а.с. 110-113/.

Оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину повністю доведена та кваліфікує дії ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Обставини, які, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлені.

Обставини, які, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлені.
Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 № 14 при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання, суд бере до уваги ступінь тяжкості кримінального правопорушення, тяжкість завданих наслідків, суспільну небезпеку скоєного, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансері не перебуває, за місцем мешкання характеризується з формально-позитивної сторони, суд вважає за можливе призначити покарання в межах санкції ч. 1 статті 286 КК України у вигляді обмеження волі з позбавленням права керуваня траснпортними засобами.

Потерпілою ОСОБА_5 заявлено цивільний позов до ОСОБА_8 , СК ПрАТ «СК «Україна» та ОСОБА_9 , який в ході судового розгляду було уточнено, відповідно до якого просить стягнути солідарно з цивільних відповідачів майнову шкоду в розмірі 9 512,54 грн., моральну шкоду в розмірі 250 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що винними діями ОСОБА_8 було заподіяну матеріальну та моральну шкоду. Матеріальна шкода полягає в здійсненні витрат на лікування в розмірі 2204,54 грн., відшкодування шкоди, за шість місяців з моменту ДТП до дня звернення з цивільним позовом до суду в розмірі 7 308 грн. Заподіяну їй моральну шкоду оцінює в розмірі 250 000 грн.

Вказаний цивільний позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Позивачем на підтвердження вимог про стягнення витрат на лікування надано оригінали квитанції придбання медикаментів на загальну суму 2088,01 грн. у зв`язку з чим витрати на лікування підлягають відшкодуванню в розмірі, що документально підтверджений оригіналами чеків.

Приписами ч. 2 ст. 1195 ЦК України передбачено, що у разі ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет на 2014 рік» встановлено мінімальну заробітну плату в розмірі 1218 грн. Суд вважає обґрунтованою вимогу цивільного позивача про відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я в розмірі 7308 грн. за шість місяців з моменту ДТП до дня звернення з цивільним позовом до суду.

При визначенні розміру відшкодування заподіяної моральної шкоди суд виходить з вимог розумності, справедливості та співмірності. У зв`язку з чим, вважає що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в розмірі 10 000,00 грн.

Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Підстав для виникнення солідарного обов`язку цивільних відповідачів судом не встановлено. Суд не вбачає наявність підстав для стягнення заподіяної шкоди з ОСОБА_9 з огляду на те, що відсутні цивільно-правові підстави для його відповідальності за шкоду заподіяною іншою особою.

Як роз`яснено п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 р. особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

З приводу обов`язку відшкодувати шкоду страховою компанією за дії особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, суд вважає за необхідне вказати наступне. Право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред`явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

На підставі викладеного, виходячи з відсутності солідарного обов`язку у відповідачів, суд дійшов висновку про те, що шкода підлягає відшкодуванню винною особою, якою є цивільний відповідач ОСОБА_8 .

Потерпілим ОСОБА_4 заявлено цивільний позов до ОСОБА_8 , СК ПрАТ «СК «Україна» та ОСОБА_9 , який в ході судового розгляду було уточнено, відповідно до якого просить стягнути солідарно з цивільних відповідачів майнову шкоду в розмірі 97 367,47 грн., моральну шкоду в розмірі 150 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що винними діями

ОСОБА_8 було заподіяну матеріальну та моральну шкоду. Матеріальна шкода полягає в здійсненні витрат на лікування в розмірі 234,47 грн., ринкової вартості транспортного засобу в розмірі 88 825 грн., а також відшкодування шкоди, за шість місяців з моменту ДТП до дня звернення з цивільним позовом до суду в розмірі 7 308 грн. Заподіяну йому моральну шкоду оцінює в розмірі 150 000 грн.

Вказаний цивільний позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Позивачем на підтвердження вимог про стягнення витрат на лікування надано оригінали квитанції придбання медикаментів на загальну суму 234,47 грн. у зв`язку з чим вказані витрати підлягають відшкодуванню винною особою.

Відповідно висновків судової автотоварознавчої експертизи № 1049 від 26.05.2015 р. матеріальна шкода, спричинена власнику автомобіля Daewoo Lanos, д/н НОМЕР_2 складає 33 192,17 грн. Вказаний висновок є належним та допустимим доказом для підтвердження розміру заподіяної шкоди. Цивільним позивачем не надано доказів, які б обґрунтовували заявлений ним розмір відшкодування шкоди, спричиненої пошкодженням транспортного засобу.

Приписами ч. 2 ст. 1195 ЦК України передбачено, що у разі ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет на 2014 рік» встановлено мінімальну заробітну плату в розмірі 1218 грн. Суд вважає обґрунтованою вимогу цивільного позивача про відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я в розмірі 7308 грн. за шість місяців з моменту ДТП до дня звернення з цивільним позовом до суду.

При визначенні розміру відшкодування заподіяної моральної шкоди суд виходить з вимог розумності, справедливості та співмірності. У зв`язку з чим, вважає що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в розмірі 10 000,00 грн.

Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Підстав для виникнення солідарного обов`язку цивільних відповідачів перед потерпілим судом не встановлено. Суд не вбачає наявність цивільно-правових підстав для стягнення заподіяної шкоди з ОСОБА_9 з огляду на те, що відсутні цивільно-правові підстави для його відповідальності за шкоду заподіяною іншою особою.

Як роз`яснено п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 р. особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

З приводу обов`язку відшкодувати шкоду страховою компанією за дії особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, суд вважає за необхідне вказати наступне. Право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред`явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про те, що шкода підлягає відшкодуванню винною особою, якою є цивільний відповідач ОСОБА_8 .

Судові витрати у кримінальному провадженні складаються з витрат проведення судової автотехнічної експертизи № 940/14 від 17.10.2014 склали 586,80 грн.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 не обирався.

Керуючись ст.ст. 100, 373 ч. 2, 374 КПК України, суд,
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_8 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити покарання у вигляді 1 (один) рік обмеження волі з позбавленням права керуваня траснпортними засобами строком на 3 (три) роки.

Запобіжний захід ОСОБА_8 не обирався, підстав для його обрання не вбачається.

Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 9 396 (дев`ять тисяч триста дев`яносто шість) грн. 01 коп.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн.

В іншій частині цивільного позову відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 40 734 (сорок тисяч сімсот тридцять чотири) грн. 64 коп.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн.

В іншій частині цивільного позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави (код доходів 24060300, р/р 0005, код банку 37999680, МФО 851011, УДКС України в Комінтернівському районі м. Харкова) витрати кримінального провадження на проведення експертизи в розмірі 586,80 грн.

Речові докази транспортні засоби Daewoo Lanos, д/н НОМЕР_2 , Daewoo Sens, д/н НОМЕР_1 , після набрання вироком законної сили повернути власникам.

Вирок може бути оскаржений у судову палату з кримінальних справ апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1