Справа № 357/9282/16-к
1-кп/357/809/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07.10.2016 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі судового засідання №2 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, з вищою економічною освітою, одруженого, має на утриманні неповнолітню дину 2000 року народження, проживаючого за рахунок тимчасових заробітків зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1

раніше судимого:

1)13.10.2015 року вироком Білоцерківського міськрайонного суду за ч. 1 ст. 164 КК України до 120 годин громадських робіт

2)29.07.2016 року вироком Білоцерківського міськрайонного суду за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі на підставі ст.. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки .

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:
в середині квітня 2016 року, більш точної дати не встановлено, приблизно о 14 годині ОСОБА_4 діючи умисно з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, маючи ключі від квартири АДРЕСА_2 , належній ОСОБА_5 , які йому в кінці березня 2016 року добровільно надав орендар вказаної квартири ОСОБА_6 з метою подальшого догляду за квартирою шляхом вільного доступу таємно викрав з кухні вказаної квартири холодильник марки «Stinol» білого кольору вартістю 2 850 грн., що належить потерпілій ОСОБА_5 .

Після цього ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник разом з викраденим майном, яким у подальшому розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій майнову шкоду на суму 2 850 грн.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Між сторонами кримінального провадження потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 досягнуто та підписано угоду про примирення від 07 жовтня 2016 року, яку подано до суду в підготовчому судовому засіданні, за змістом якої сторони погодили, що ОСОБА_4 понесе покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн., із застуванням ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України з урахуванням покарання призначеного за вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 29.07.2016 року, яке має виконуватись самостійно, на що сторони дають свою згоду. Потерпілий до обвинуваченого не має претензій майнового та морального характеру. Обвинувачений зобов`язаний публічно вибачитись перед потерпілою. В угоді зазначено наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки невиконання угоди.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 після роз`яснення йому суті обвинувачення визнав свою вину у скоєнні інкримінованого йому злочині за ч. 1 ст. 185 КК України. Також пояснив суду, що він розуміє права, надані йому законом, угоду укладає добровільно і наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі, готовий виконати умови угоди та понести визначене в ній покарання. Просив затвердити зазначену угоду. Попросив вибачення у потерпілої.
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 просила затвердити угоду про примирення та заявила, що претензій будь-якого характеру до обвинуваченого не має, зазначену угоду укладено добровільно, наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для неї зрозумілі.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги КК України та КПК України, просить угоду про примирення затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджену в угоді міру покарання.
Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про примирення суд виходить з наступного.
Згідно з п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду про примирення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468, ст. 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода між потерпілим та обвинуваченим.
Судом встановлено, що дана угода про примирення за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 471 КПК України,
Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України віднесений до злочину середньої тяжкості, а отже угода відповідає вимогам закону.
Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого.
Крім того, обвинуваченому роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 КПК України, а саме права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей394 та 424 цього Кодексу, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою-сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди передбачені ст. 476 К ПК України обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений не заперечував проти затвердження угоди.
Потерпілому, відповідно до умов угоди, роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення. Виходячи з умов угоди наслідки невиконання угоди передбачені ст. 476 КПК України потерпілому зрозумілі.
Також в даній угоді відсутні підстави для відмови в її затвердженні, що передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, сторони та інші учасники процесу не заперечують проти затвердження даної угоди.
Міра покарання, яка узгоджена сторонами є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого, відповідає вимогам і загальним засадам призначення покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого суд визнає рецидив злочину.
Таким чином, за наслідками розгляду угоди, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про примирення між сторонами кримінального провадження потерпілим та обвинуваченим та призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України і ухвалення обвинувального вироку.
Цивільний позов у справі не заявлявся.
Судові витрати відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369, 370, 371, 373, 374, 376, 395, 468, 471, 473, 474, 475 КПК України, суд,-
ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду від 07 жовтня 2016 року про примирення, між сторонами судового провадження потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити узгоджену сторонами угоди про примирення міру покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень
На підставі ч. 4 ст. 70, ч. 3 ст.72 КК України призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляд штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень та покарання у виді 2 років позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, призначене за вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 29.07.2016 року виконуються самостійно

Запобіжний захід ОСОБА_4 не застосовувати.
Речові докази: холодильник «Стінол», який знаходиться на зберіганні у потерпілої залишити потерпілій.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч.4 ст.394 КПК України.
Суддя ОСОБА_1