пр. 1-в/336/315/2016
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 листопада 2016 року м.Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

В С Т А Н О В И В:
До суду надійшла заява ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання, призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18.01.2013 року, яким його засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України до 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. За змістом заяви на підставі ухвали апеляційного суду Запорізької області від 25.03.2013 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України від 20.06.2013 року, вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18.01.2013 року залишено без змін. 05.06.2014 року ухвалою Машівського районного суду Полтавської області на підставі ст. 6 ЗУ «Про амністію у 2014 році» невідбуту частину покарання скорочено на половину. 09.09.2014 року ухвалою Машівського районного суду Полтавської області до ОСОБА_3 була застосована ст.81 КК України, був умовно-достроково звільнений від подальшого відбування покарання, невідбутна частина строку склала 9 місяців 21 день позбавлення волі, до додаткової міри покарання ст.81 КК України не застосовувалась.

З Машівської установи виконання покарання ОСОБА_3 був звільнений 17.09.2014 року. В період з 22.09.2014 року перебував на обліку в Шевченківському РВ КВІ УДПтС України в Запорізькій області, при цьому, зауважень не мав, характеризується позитивно, вимоги вироку суду виконує, транспортними засобами не керує, працює в ТОВ «Завод підйомних машин та металоконструкцій», сумлінно відноситься до праці. В період звільнення з установи виконання покарань до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався.

Оскільки заявник вважає, що сумлінною поведінкою, чесним ставленням до праці довів своє виправлення, просить звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування додаткової міри покарання у виді 3 років позбавлення права керувати транспортними засобами, призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18.01.2013 року.

Заявник в судовому засіданні присутній не був, згідно з заявою від 22.11.2016 року просить розглянути справу без його участі та задовольнити заяву.

Представник кримінально-виконавчої інспекції Шевченківського району м.Запоріжжя УДПтС України в Запорізькій області ОСОБА_4 , згідно заяви вважає за доцільне звільнити засудженого умовно-достроково від відбування додаткового покарання за вироком суду від 18.01.2013 року (а.с.24).

Прокурор, згідно заяви від 22.11.2016 року, не заперечував проти умовно-дострокового звільнення від відбування додаткового покарання ОСОБА_3 (а.с.25)

Вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутністю учасників процесу, та приходить до висновку про те, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18.01.2013 року ОСОБА_3 , засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, до 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 25.03.2013 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 20.06.2013 року, вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18.01.2013 року залишено без змін.

05.06.2014 року ухвалою Машівського районного суду Полтавської області на підставі ст. 6 ЗУ «Про амністію у 2014 році» не відбуту частину покарання скорочено на половину.

09.09.2014 року ухвалою Машівського районного суду Полтавської області до ОСОБА_3 була застосована ст.81 КК України, був умовно-достроково звільнений від подальшого відбування покарання, невідбутна частина строку склала 9 місяців 21 день позбавлення волі, до додаткової міри покарання ст.81 КК України не застосовувалась.

Пунктом 2 ч.1 ст. 537 КПК України встановлено, що під час виконання вироків, суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, може вирішувати, зокрема, питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених, зокрема, п. 2 ч.1 ст. 537 цього Кодексу.

Згідно з ч. ч.1, 2 ст. 81 КК України особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як встановлено п. 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» N 2 від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання мають надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Пунктом 2 зазначеної постанови врегульовано, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Оскільки засуджений не вчинив нових кримінальних та адміністративних правопорушень, з`ясувавши його ставлення до вчиненого злочину, враховуючи позитивну характеристику під час відбуття покарання та за місцем проживання, офіційне працевлаштування, що підтверджені належними письмовими доказами, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_3 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та підлягає умовно-достроковому звільненню від подальшого відбуття додаткового покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18.01.2013 року.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 369-372, 537, 539 КПК України, Постановою Пленуму ВСУ «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» N 2 від 26.04.2002 року, суддя, -

У Х В А Л И В:
Заяву задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування додаткового покарання, призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18.01.2013 року року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк три роки.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області, шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя протягом семи діб з дня її оголошення. Оскарження прокурором ухвали суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1