ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2016 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю: секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_8 ,
представника потерпілої ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новодністровськ Сокирянського району Чернівецької області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, на утриманні двоє малолітніх дітей, непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
за ч. 1 ст. 115 КК України,
ОСОБА_12 26 вересня 2015 року близько 21 год. 50 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем проживання в будинку АДРЕСА_1 , з мотивів помсти умисно вбив ОСОБА_13 за наступних обставин.
Так, 26 вересня 2015 року близько 21 год. 30 хв. ОСОБА_12 , перебуваючи на території вищевказаного домоволодіння, після спільного з ОСОБА_13 вживання спиртних напоїв та словесної з ним суперечки з приводу того, що останній без дозволу взяв його куртку, з мотивів помсти вирішив вбити останнього.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на позбавлення життя ОСОБА_13 , ОСОБА_12 цього ж дня близько 21 год. 50 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, взяв кухонного ножа та направився до коридору будинку, де в той час ОСОБА_13 взував черевики. Зайшовши до коридору, ОСОБА_12 підійшов до ОСОБА_13 та, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і його наслідки, з метою вбивства умисно наніс останньому один цілеспрямований удар ножем в область лівої передньої частини грудної клітини в проекції життєво-важливого органу - серця, внаслідок чого заподіяв тілесні ушкодження у вигляді рани грудної клітини зліва з пошкодженням серця та розвитком гострої крововтрати, що мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент спричинення та перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням смерті потерпілого. Від отриманих тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_13 помер на місці події.
Винність ОСОБА_14 в скоєнні злочину підтверджується сукупністю зібраних та досліджених по справі доказів.
Показаннями самого обвинуваченого в суді про те, що у вищевказаних місці та час він разом з ОСОБА_13 вживали спиртні напої, після чого у них була словесна суперечка з приводу того, що останній без дозволу взяв його куртку. Через деякий час він з кухонним ножем зайшов до коридору будинку, де в той час ОСОБА_13 взував черевики, та наніс останньому удар ножем в область серця, від якого потерпілий помер на місці події. Після завданого потерпілому удару ножем він одразу покинув будинок та на городі сховав ножа.
Під час слідчого експерименту ОСОБА_12 показав на механізм завдання удару ножем потерпілому ОСОБА_13 в область лівої передньої частини грудної клітини в проекції життєво-важливого органу серця, що зафіксовано у відповідному протоколі проведення цієї слідчої дії та додатку до нього відеозаписі (т. 1 а.с. 171-173), а також підтверджується показаннями в суді свідків ОСОБА_15 (працівника міліції) та ОСОБА_16 і ОСОБА_17 (понятих), які брали участь у проведенні цієї слідчої дії.
Потерпіла ОСОБА_8 в суді показала, що була очевидцем як ОСОБА_12 26 вересня 2015 року близько 21 год. 50 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем їхнього спільного проживання в будинку АДРЕСА_1 , умисно наніс її сину ОСОБА_13 , коли той взував черевики, один цілеспрямований удар ножем в область серця, після чого втік з будинку. Внаслідок таких дій ОСОБА_14 її син ОСОБА_13 помер на місці події. Крім того, потерпіла ствердила, що цього дня вона чула, як ОСОБА_12 сперечався за куртку.
Свідок ОСОБА_18 показала, що 26 вересня 2015 року близько 23 год. до неї зателефонував її син ОСОБА_11 та повідомив, що сталась «велика біда» з ОСОБА_13 та що останнього вже немає в живих, свідок ОСОБА_19 що у вищевказаний час до неї телефонувала сусідка ОСОБА_8 та повідомляла, що ОСОБА_11 «зарізав» ОСОБА_13 , а свідок ОСОБА_17 що бачила як медичні працівники намагались врятувати життя ОСОБА_13 ..
Свідки ОСОБА_20 та ОСОБА_21 працівники швидкої медичної допомоги, в суді показали, що виїжджали на виклик до домогосподарства, що по АДРЕСА_1 , де було виявлено потерпілого ОСОБА_13 в агонуючому стані, без свідомості, з ножовим пораненням в області лівої передньої частини грудної клітини, в проекції життєво-важливого органу серця. Незважаючи на вжиття невідкладних заходів, врятувати життя потерпілому не вдалось. Свідок ОСОБА_21 , крім того, показала, що на місці події в цей час перебував обвинувачений ОСОБА_11 з ознаками алкогольного сп`яніння.
За даними протоколів огляду місця події домоволодіння по АДРЕСА_1 , в будинку виявлено: труп ОСОБА_13 з ознаками насильницької смерті ножового поранення в області серця, який лежав у коридорі при вході у будинок; сліди речовини бурого кольору на підлозі, а біля будинку на столі під навісом три пляшки з-під алкогольного пива (т. 1 а.с. 132-149).
Під час огляду місця події лісосмуги, що поряд із вищевказаним домоволодінням, працівниками міліції виявлено та вилучено знаряддя вчинення злочину господарський ніж із пластиковою ручкою чорного кольору (т. 1 а.с. 152-154). Відповідно до висновку судово-імунологічної експертизи на руків`ї цього ножа виявлено сліди поту, які можуть походити від ОСОБА_11 , походження їх від ОСОБА_13 виключається. В судовому засіданні обвинувачений підтвердив, що саме цим ножем він завдав удар потерпілому ОСОБА_13 (т. 1 а.с. 240-242).
За даними висновків судових медико-криміналістичних експертиз на зовнішній поверхні як одного клаптя шкіри, вилученого із лівої половини грудної клітки трупа ОСОБА_13 , так і двох різних предметів його верхнього одягу, виявлено наступні ушкодження шкіри та пошкодження ниток тканин і петель трикотажу: клапоть шкіри із лівої половини грудної клітки одиночна проникаюче-наскрізна колото-різана рана шкіри; камуфляжна куртка - одиночне проникаюче-наскрізне колото-різане пошкодження тканини, розташоване у верхній частині нижньої третини лівої полички цієї куртки; трикотажна футболка одиночне проникаюче-наскрізне колото-різане пошкодження трикотажу, розміщене в нижній частині середньої третини лівої половини переду даної футболки.
Одиночна проникаюче-наскрізна колото-різана рана шкіри як по своєму характеру, так і по кількості та локалізації співпадає із одиночними проникаюче-наскрізними колото-різними пошкодженнями тканини і трикотажу, виявленими на складових частинах лівої полички та лівої половини переду камуфляжної куртки та трикотажної футболки потерпілого. А тому як ця рана шкіри, так і дані пошкодження тканини та трикотажу - могли утворитись одномоментно, за умови пошарового розміщення вищевказаних двох предметів верхнього одягу на тулубі потерпілого, від одноразової колюче-ріжучої дії - якогось твердого плоского, із можливим вмістом сполук солей 3-х валентного заліза, травмуючого предмету чи знаряддя, що володіє добре вираженими колюче-ріжучими конструктивними особливостями характерними, в тому числі, і для ножа із однобічно-гострим клинком, який має недеформоване, гострокутне, вістря, одне гостре лезо та тупий, «П» подібної форми на своєму поперечному перерізі, «обушок» із добре вираженими боковими ребрами.
Як одиночна проникаюче-наскрізна колото-різана рана шкіри, вилучена із лівої половини грудної клітки трупа потерпілого ОСОБА_13 , так і обидва вищевказані одиночні проникаюче-наскрізні колото-різані пошкодження тканини та трикотажу, які були виявлені на складових частинах лівої полички і лівої половини переду камуфляжної куртки та трикотажної футболки потерпілого - могли утворитись від одноразової колюче-ріжучої травмуючої дії клинка господарського ножа заводського виготовлення, вилученого під час проведення додаткового огляду місця події (т. 1 а.с. 210-213, 220-231).
За даними висновків судово-медичних та судово-токсикологічних експертиз смерть ОСОБА_13 настала внаслідок гострої крововтрати, як наслідок поранення грудної клітини з пошкодженням серця. Смерть ОСОБА_13 , враховуючи розвиток трупних змін, могла настати за 24-48 год. до моменту розтину трупа (28.09.2015 р. об 11 год. 30 хв.). Судово-медичною експертизою трупа ОСОБА_13 виявлено тілесні ушкодження у вигляді рани грудної клітини зліва з пошкодженням серця та розвитком гострої крововтрати, що могла утворитись від одноразової колюче-ріжучої дії твердого плоского, залізовмісного предмету, що володіє добре вираженими колюче-ріжучими конструктивними особливостями, характерними, в тому числі, і для ножа із однобічно-гострим клинком, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент спричинення та перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням смерті. В момент нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 міг перебувати у вертикальному або близькому до нього положенні. Врятувати життя ОСОБА_13 при своєчасному наданні кваліфікованої медичної допомоги є малоймовірним. При судово-токсикологічній експертизі крові трупа ОСОБА_13 виявлено етанол у концентрації 2,55 %, що стосовно до живих осіб може відповідати сильному алкогольному сп`янінню в момент настання смерті. Напрямок ранового каналу спереду-назад, зліва-направо, знизу-верх. Довжиною до 8 см. Не виключається можливість того, що після отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_13 міг вчиняти активні дії на протязі короткого проміжку часу (до 5 хв.). Не виключається можливість утворення тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_13 так як показав під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_11 , а саме шляхом нанесення удару ножем, який тримав в правій руці, в лівий бік тулуба потерпілого (т. 1 а.с. 204-208, 215-217).
Винність обвинуваченого у вчиненні злочину підтверджується також: даними свідоцтв про смерть ОСОБА_13 , згідно з якими причиною смерті є ножове поранення грудної клітини з пошкодженням серця (т. 1 а.с. 159-160); даними протоколу про результати здійснення негласних слідчих (розшукових) дій, протоколу огляду та аудіозапису розмови ОСОБА_11 , згідно з якими останній вказав на обставини вчинення злочину, зокрема щодо способу умисного вбивства потерпілого ОСОБА_13 (т. 1 а.с. 193-201); оглянутими в суді речовими доказами, зокрема знаряддям вчинення злочину ножем, вилученими на місці події пляшками з-під пива, одягом потерпілого зі слідами ножового поранення та крові, а також даними протоколів огляду речових доказів (т. 2 а.с. 23, 33-35).
Згідно з висновком стаціонарної комісійної судово-психіатричної експертизи ОСОБА_11 ознак жодного хронічно-протікаючого душевного захворювання (психічного захворювання) або недоумства не виявляє, не виявляв їх і на момент вчинення інкримінованого йому злочину. На момент вчинення інкримінованого йому злочину і на теперішній час міг та може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, в період вчинення злочину в стані тимчасового розладу душевної діяльності, іншого психічного розладу, фізіологічного афекту, патологічного сп`яніння, фрустрації, психологічного стресу не знаходився. Застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує (т. 2 а.с. 30-32).
Оцінюючи такі висновки експертів, суд визнає їх науково обґрунтованими і достатньо аргументованими, такими, що відповідають об`єктивній поведінці обвинуваченого під час судового розгляду, а тому, погоджуючись з цими висновками, суд визнає ОСОБА_11 осудним і відповідальним за фактично скоєне.
Даючи правову оцінку діям обвинуваченого ОСОБА_11 згідно з пред`явленим обвинуваченням в умисному вбивстві потерпілого ОСОБА_13 , суд враховує правові позиції Пленуму Верховного Суду України, викладені у постанові «Про судову практику в справах про злочини проти життя і здоров`я особи» № 2 від 07.02.2003 р., з яких слідує, що визначальним для правової кваліфікації дій винного як умисне вбивство є суб`єктивне ставлення останнього до характеру та наслідків своїх протиправних дій.
Аналізуючи докази, що мають значення для встановлення змісту та спрямованості умислу обвинуваченого ОСОБА_11 при скоєнні злочину, суд виходить із сукупності всіх обставин вчиненого діяння та враховує спосіб, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, поведінку винного та потерпілого, що передувала події, їхні стосунки, ставлення обвинуваченого до наслідків злочину і приходить до переконання про наявність у ОСОБА_11 умислу на вбивство потерпілого ОСОБА_13 з мотивів помсти, викликаних на грунті конфлікту з приводу одягу обвинуваченого, оскільки наносячи цілеспрямований удар колюче-ріжучим предметом (ножом) в життєво важливий орган (серце), обвинувачений не міг не розуміти особливо небезпечний характер таких дій і їх можливі наслідки у вигляді смерті потерпілого. Поведінка ж обвинуваченого одразу після вчинення злочину, а саме втеча з місця події та приховування знаряддя вчинення злочину, очевидно підтверджує його небажання запобігти таким негативним наслідкам.
Такий висновок суду повністю підтверджується вищевказаними, дослідженими судом доказами, зокрема: показаннями очевидця події потерпілої ОСОБА_8 , яка ствердила, що бачила, як ОСОБА_11 умисно наніс потерпілому ОСОБА_13 цілеспрямований удар ножем в область серця; даними протоколу огляду місця події про виявлення потерпілого з ножовим пораненням в області серця; висновками судових експертів, зокрема щодо характеру та локалізації несумісних із життям заподіяних потерпілому тілесних ушкоджень; знаряддя вчинення злочину ножа, які в сукупності з показаннями обвинуваченого про наявність у нього перед вчиненням злочину конфлікту з потерпілим за куртку, про механізм завдання останньому удару ножем та його поведінку одразу після вчинення злочину, як то втеча з місця події, не вжиття заходів для надання допомоги потерпілому, а відтак його байдуже ставлення до наслідків у вигляді смерті потерпілого, та приховування знаряддя вчинення злочину, на переконання суду беззаперечно свідчать про спрямованість умислу ОСОБА_11 саме на умисне вбивство потерпілого ОСОБА_13 .
З огляду на вищенаведене не спростовує таких висновків суду факт повернення ОСОБА_11 через деякий час на місце вчинення злочину, до того ж останній з`явився після приїзду бригади швидкої медичної допомоги, яку викликала потерпіла ОСОБА_8 , перед цим переодягнувся, у скоєному не зізнавався, що свідчить про його намір приховати сліди та свою участь у вчиненні злочину. Будь-яких об`єктивних доказів про дійсні наміри обвинуваченого врятувати потерпілому життя судом не встановлено.
Що ж стосується тверджень захисника та обвинуваченого про вбивство останнім потерпілого з необережності, відсутність в обвинуваченого умислу та мотиву на вбивство, а обвинуваченого, крім того, про завдання потерпілому удару ножем «по інерції» з метою захисту від нападу останнього, то такі доводи, з огляду на досліджені судом докази, суд розцінює як необгрунтовані, безпідставні, очевидно висловлені з метою ухилення обвинуваченим від відповідальності за фактично вчинене, а тому відхиляє їх. Ці ствердження повністю спростовуються вищенаведеними належними, достовірними та допустимими доказами, зокрема показаннями потерпілої ОСОБА_8 очевидця події, які є послідовними, логічними, переконливими та узгоджуються з іншими дослідженими доказами по справі, а тому суд не знаходить підстав ставити їх під сумнів. Відхиляє суд також ствердження захисника про недопустимість наданих стороною обвинувачення (прокурором) доказів, оскільки такі отриманні з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, без істотного порушення прав учасників кримінального провадження.
Дослідивши всі обставини кримінального провадження, оцінивши докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ухвалення обвинувального вироку), суд дійшов висновку про доведеність в ході судового розгляду винуватості обвинуваченого у вчиненні злочину умисного вбивства ОСОБА_13 .
Таким чином, дії ОСОБА_11 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
При призначенні покарання суд згідно зі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_12 вчинив особливо тяжкий насильницький злочин, який визначається найвищим, винятковим ступенем небезпечності для суспільства, який спричинив тяжкі наслідки у виді смерті потерпілого ОСОБА_13 . Більше того, обвинувачений вчинив цей злочин в стані алкогольного сп`яніння, що покарання йому обтяжує.
При призначенні покарання суд також приймає до уваги, що обвинувачений має на утриманні двох малолітніх дітей, проте він посередньо характеризується, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого умисного насильницького злочину, відбував покарання у виді позбавлення волі, після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочин. Крім того, обвинувачений своєї вини у вчиненні злочину фактично не визнав, у скоєному не розкаявся, не вживав заходів щодо відшкодування заподіяної потерпілій ОСОБА_13 шкоди, належних даних про виявлення ним жалю не встановлено.
Вказані обставини характеризують ОСОБА_14 як особу, схильну до протиправних проявів, і це дає підстави вважати, що, перебуваючи на волі, він може продовжити злочинну діяльність.
Суд не визнає в якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину (про що зазначено в обвинувальному акті), оскільки в силу п. 1) ч. 1 ст. 66 КК України щире каяття передбачає визнання особою факту вчинення злочину, дійсне, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, осуд своєї злочинної поведінки. Під активним сприянням розкриттю злочину слід розуміти дії винної особи, спрямовані на те, щоб надати допомогу органам дізнання, досудового слідства і суду у встановленні істини у справі, з`ясуванні фактичних обставин, які мають істотне значення для розкриття злочину. Таких обставин в ході судового розгляду не встановлено, а заяви ОСОБА_11 про його жалкування з приводу скоєного, з огляду на відверто зневажливе ставлення до потерпілої ОСОБА_8 в судовому засіданні, суд розцінює, як не щирі і зроблені з єдиною метою пом`якшити своє покарання.
Визначаючи вид покарання ОСОБА_11 , суд, окрім наведених вище обставин, також враховує характер і обсяг вчинених злочинних дій та їх наслідки, всі відомості про особу обвинуваченого, його поведінку до та після вчинення злочину, позицію прокурора, потерпілої та її представника і приходить до висновку, що ОСОБА_11 слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України більше мінімального розміру.
На переконання суду саме таке покарання у цьому випадку буде справедливим, необхідним і достатнім для запобігання вчиненню нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами. Разом з тим, заяви представника потерпілої про необхідність призначення ОСОБА_11 покарання у максимальному розмірі, з врахування всіх обставин справи та відомостей про особу обвинуваченого, суд розцінює як недостатньо обгрунтованими та в більшій мірі емоційними.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу обвинуваченому слід залишити у виді тримання під вартою, адже ОСОБА_11 засуджується до позбавлення волі на тривалий строк. Враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого, а також досліджені судом докази, суд приходить до переконання, що, перебуваючи на волі, обвинувачений ухилятиметься від суду та відбування покарання. Лише запобіжний захід у виді тримання під вартою може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Разом з тим, у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_22 в строк відбування покарання слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 27 вересня 2015 року (часу затримання) до 26 липня 2016 року включно (до дня постановлення вироку), із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вирішуючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 до обвинуваченого ОСОБА_11 про відшкодування завданої моральної шкоди, суд вважає такі позовні вимоги обгрунтованими, а їх розмір доведеним частково. При цьому суд враховує, що у зв`язку з протиправною поведінкою обвинуваченого потерпілій (матері убитого ОСОБА_13 ) заподіяно моральну шкоду, оскільки вона перенесла сильні душевні страждання, що також значно змінило звичний спосіб її життя та потребувало додаткових зусиль для його влаштування. Втрата потерпілою близької людини має безтерміновий та невідновлюваний характер, а факт смерті за вищевказаних обставин викликає особливі глибокі та болісні страждання, які природні для втрати матір`ю своєї дитини. На думку суду, з урахуванням ступеню вини обвинуваченого, наслідків, що настали, понесених потерпілою моральних страждань, суті та меж заявлених позовних вимог, характеру діяння особи, що заподіяла шкоду, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, розмір цього відшкодування слід визначити в сумі 300 000 грн. Суд вважає, що зазначена сума за своїм розміром є адекватною спричиненій шкоді і компенсує понесені моральні втрати. В силу ст.ст. 23, 1167 ЦК України, ст. 129 КПК України вказаний розмір завданої шкоди підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілої.
Процесуальні витрати по справі за проведення судово-імунологічної експертизи (т. 1 а.с. 239-242) в силу ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави. Інші висновки судових експертиз (т. 1 а.с. 234-237, 245-247, 250, т. 2 а.с. 15-16, 19-20) не мають доказового значення у справі, а тому витрати на їх проведення слід віднести на рахунок держави. Питання про долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368-370, 373-376 КПК України, суд
засудив:
ОСОБА_11 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначити йому покарання у виді 11 (одинадцяти) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_11 рахувати з 27 липня 2016 року, зарахувавши в цей строк час його попереднього ув`язнення з 27 вересня 2015 року по 26 липня 2016 року включно, у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_11 , до набрання вироком чинності, залишити попередню тримання під вартою.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_8 300 000 (триста тисяч) грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.
Речові докази: одяг потерпілого ОСОБА_13 , який переданий на зберігання до камери зберігання Хмельницького відділення поліції Хмельницького відділу поліції ГУНП у Хмельницькій області (т. 2 а.с. 36) повернути потерпілій ОСОБА_8 , решту (т. 2 а.с. 24, 36) знищити.
Стягнути з ОСОБА_11 на користь держави процесуальні витрати по справі в сумі 368 грн. 28 коп. Решту витрат віднести на рахунок держави.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя

судді: