Справа №538/1686/15-к
Провадження №1-кп/549/3/16
ВИРОК
Іменем України
12 липня 2016 року Чорнухинський районний суд Полтавської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю: зі сторони обвинувачення
прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4
захисту обвинуваченого ОСОБА_5
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Чорнухи в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000258 від 07.05.2015 року за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, народився і фактично проживає в АДРЕСА_1 , зареєстрований по АДРЕСА_2 , освіта середня-спеціальна, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125, ч.1,2,3 ст.296 КК України,
встановив:
1.Обвинувачений ОСОБА_5 06.05.2014 року близько 17 год. перебуваючи поблизу гаражного сектору в м.Червонозаводське Лохвицького району Полтавської області по вул.Ватутіна в районі «Сільгосптехніки», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у виді тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, діючи із прямим умислом, завдав кулаками обох рук потерпілому ОСОБА_6 декілька ударів в обличчя, від яких останній впав на землю, після чого наніс ногами декілька ударів по тулубу та кінцівкам потерпілого.
Внаслідок таких дій обвинуваченого потерпілому було спричинено легкі тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці правої щоки на тлі припухлості м`яких тканин.
Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження.

Обставини цього злочину та вина обвинуваченого у ньому підтверджуються наступними доказами.

Обвинувачений ОСОБА_5 вину свою не визнав і суду показав, що 06.05.2014 року близько 17 години він на автомобілі Ланос, який перебуває у його володінні, під`їхав в гаражний сектор в м.Червонозаводське Лохвицького району Полтавської області по вул.Ватутіна в районі «Сільгосптехніки» до чоловіка, який заборгував йому гроші за проданий ним мопед. У останнього на той час грошей не було і він попросив його дати бензину.
В цей час до автомобіля підбіг потерпілий ОСОБА_6 , який відкриваючи передні праві пасажирські дверцята одірвав ручку, намагався оглянути його автомобіль зсередини, витяг його з машини поваливши на землю, і почав наносити йому удари руками і ногами куди попало. Він жодного удару ОСОБА_6 не наносив, а в послідуючому через декілька секунд сів в автомобіль і поїхав з гаражів у своїх справах.
На теперішній час не може точно згадати, хто саме знаходився всередині автомобіля, проте вважає, що він знаходився на пасажирському сидінні, за кермом був ОСОБА_8 , а на задньому сидінні - син потерпілого ОСОБА_9 , чоловік по імені « ОСОБА_10 » та ОСОБА_11 .

Потерпілий ОСОБА_6 суду показав, що 06.05.2014 року близько 17 години його дружині подзвонила їх знайома ОСОБА_12 і повідомила, що ОСОБА_5 в гаражному секторі в АДРЕСА_3 вимагає від його сина 200 грн. і не випускає із свого автомобіля «Део Ланос».
Він одразу разом з своєю дружиною під`їхав до вказаного гаражного сектору, де помітили зазначений автомобіль. Підійшовши до нього він, не ламаючи ручку, відкрив праві передні пасажирські дверцята, де сидів ОСОБА_5 , і запитав у нього де його син. Останній відповів, що в машині його сина немає, подивитись не дав і вийшовши з автомобіля завдав йому близько трьох ударів в обличчя в район правої щоки, від якого він впав на землю, а після цього - продовжував наносити йому удари ногами по тулубу.
В послідуючому вони з дружиною поїхали до Лохвицького райвідділу міліції повідомити про вказані події.
Свідок ОСОБА_11 суду показав, що 06.05.2016 р. він зустрів свого знайомого ОСОБА_5 в м.Чорвонозаводське і попросив його підвезти додому, на що той погодився. По дорозі вони під`їхали до гаражного сектору в м.Заводське Лохвицького району Полтавської області. Він точно не пам`ятає, хто знаходився в той час в автомобілі. На його думку за кермом був ОСОБА_5 , на задньому сидінні син потерпілого ОСОБА_9 , якого вони підібрали по дорозі до гаражів та ще один знайомий обвинуваченого, не місцевий чоловік, якого він не знає.
В гаражному секторі до автомобіля підійшов потерпілий, який під`їхав туди з жінкою, почав відкривати і ламати дверцята. Відкривши двері попросив ОСОБА_5 вийти і той вийшов. Він чув як ОСОБА_6 почав кричати на ОСОБА_5 , після чого вони відійшли за задню частину автомобіля. Через декілька хвилин ОСОБА_5 повернувшись у спокійному стані повідомив, що ОСОБА_6 «махатись» почав.
Син потерпілого ОСОБА_9 весь час знаходився в автомобілі, вікна якого були тоновані, і не виходив з нього, так як не хотів, щоб його бачив батько.
Свідок ОСОБА_13 дружина потерпілого ОСОБА_6 , суду показала, що 06.05.2014 р. їй зателефонувала ОСОБА_14 і повідомила, що ОСОБА_5 потребує грошей у сумі 200 грн. та бензину, які вимагає від її та їх синів. Вони з чоловіком поїхали до гаражного сектору, де побачили автомобіль Ланос болотного кольору, за кермом якого сидів ОСОБА_15 . ОСОБА_6 хотів відкрити двері і запитати де його син, проте ОСОБА_5 вискочив з автомобіля і відразу почав наносити удари їй та чоловікові, від яких останній впав на землю. Після цього вони поїхали до райвідділу міліції.
Свідок ОСОБА_9 , - син потерпілого ОСОБА_6 суду показав, що дійсно 06.05.2016 року знаходився в автомобілі ОСОБА_5 «Део Ланос» в гаражному секторі в м.Червонозаводське Лохвицького району Полтавської області, зустрівся з обвинуваченим добровільно до того, як вони приїхали до гаражів, кошти з нього ніхто не вимагав і в машині силою не тримав.
Близько 17 години до гаражів під`їхав батько, підійшов до автомобіля ОСОБА_5 , відкрив двері і сказав показати, хто знаходиться в машині. Після цього вони звелися з ОСОБА_5 , який вийшов з автомобіля сам. Він з автомобіля не виходив, тому що боявся батька. Бійки не бачив, оскільки вікна в автомобіля були тоновані. Чоловік, якого він не знає, виходив з машини розбороняти. Про те, що батько отримав тілесні ушкодження, дізнався вже вдома.
Свідок ОСОБА_8 суду показав, що 06.05.2014 року він керував автомобілем Ланос на прохання ОСОБА_5 . В машині на передньому пасажирському сидінні знаходились ОСОБА_5 , на задньому - ОСОБА_9 , ОСОБА_16 і чоловік по імені ОСОБА_17 .
В гаражному секторі ОСОБА_6 відкрив праву передню пасажирську дверцю і витягнув ОСОБА_5 з автомобіля. ОСОБА_6 кричав на нього, тягнув за руку. Як впав ОСОБА_6 бачив, а як ОСОБА_5 наносив удари не бачив, оскільки в автомобілі було тоноване скло. Розбороняти виходили ОСОБА_18 і ОСОБА_10 відразу після того як ОСОБА_6 впав. До водійської двері підходила дружина ОСОБА_6 , стукала у вікно. Після того, як ОСОБА_5 повернувся, вони поїхали у своїх справах.
Як вбачається з висновку експерта від 10.05.2014 року №53, при обстеженні ОСОБА_6 у нього виявлені тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці правої щоки на тлі припухлості м`яких тканин, яке могло утворитись від дії тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, у тому числі і пальцями рук людини, стиснутими в кулак, які відносяться до легких тілесних ушкоджень (т.2, а.с.214).

З протоколу проведення слідчого експерименту від 10.07.2014 року вбачається, що ОСОБА_6 вказав, де саме ОСОБА_5 знаходився під час події 06.05.2014 р. з потерпілим та як саме наносив йому тілесні ушкодження (т.2 а.с.222-226).

Відповідно до висновку експерта №116 від 14.08.2016 року, покази потерпілого ОСОБА_6 , надані ним під час проведення слідчого експерименту 10.07.2015 року, не суперечать об`єктивним судово-медичним даним, отриманим в ході проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_6 щодо локалізації, можливого механізму утворення та часу настання виявлених на його тілі тілесних ушкоджень (т.2, а.с.210-212).

Таким чином, допитавши обвинуваченого, потерпілого та свідків, дослідивши матеріали справи, суд, даючи оцінку зібраним доказам, які є належними, допустимими та достовірними, приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину за викладених обставин, а до його показань відноситься критично, як обрану ним позицію захисту, оскільки вони спростовуються сукупністю інших, наведених у вироку доказів, які узгоджуються між собою і суперечностей не містять, а тому покладаються судом в основу обвинувального вироку.

2. Крім того, згідно з обвинувальним актом ОСОБА_5 обвинувачується в тому що він 21.03.2015 року близько 23 год. 45 хв. в м. Червонозаводське Лохвицького району по вул.Матросова біля кафе «Мікс» зустрів свого знайомого ОСОБА_19 , до якого розпочав виражати особисту неприязнь, при цьому не зважаючи на присутність інших громадян, з мотивів явної неповаги до суспільства, яка виразилась в грубому порушенні громадського порядку та супроводжувалася особливою зухвалістю, ведучи себе нахабно та грубо, відвів його в сторону автостанції, де усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи із прямим умислом, безпричинно завдав ОСОБА_19 2-3 удари кулаком рук в обличчя в нижню щелепу.
Внаслідок таких дій ОСОБА_19 були спричинені тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, у вигляді перелому суглобового відростку нижньої щелепи зліва, перелому вінцевого відростку нижньої щелепи зліва, перелому тіла нижньої щелепи справа через лунку 2 зуба на нижній щелепі справа.
Такі дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.296 КК України якхуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю.

Допитавши обвинуваченого та свідків, дослідивши інші надані сторонами докази, суд приходить до висновку про необхідність виправдання обвинуваченого за недоведеністю його участі у цьому злочині виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст.ст. 91, 92 КПК України у кримінальному провадження підлягають доказуванню, зокрема подія кримінального правопорушення та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Обов`язок доказування цих обставин покладається на слідчого, прокурора.

Слідчий, прокурор, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч.ч.1,2,3 ст.17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
У своєму рішенні від 21 жовтня 2011 року у справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що така доведеність може випливати зі співставлення достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Відповідно до вимог ч.ч.1,3 ст.373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у випадках, якщо не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

При цьому як обвинувальний, так і виправдувальний вирок повинен бути мотивований судом. Відповідно до п.1 ч.3 ст.374 КПК України у разі визнання особи виправданою у мотивувальній частині вироку зазначаються формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення. Процесуальний закон також не допускає включення у вирок формулювань, які ставлять під сумнів невинуватість виправданого.
Сам обвинувачений ОСОБА_5 вину свою не визнав і суду показав, що ОСОБА_19 є його другом, з яким він разом навчався в училище. В цей день 21.03.2015 року вони з останнім могли спілкувались біля кафе «Мікс» де він працював охоронцем неофіційно, але точно не пам`ятає. Проте він йому тілесних ушкоджень не наносив.

Потерпілий ОСОБА_19 в судове засідання за викликом суду не з`явився, неодноразово був повідомлений про час і місце судового розгляду справи шляхом направлення судових повісток, заяв про розгляду справи за його відсутності до Чорнухинського районного суду не подавав. Судом вживались заходи для всебічного і об`єктивного розгляду даної справи, одна потерпілий в судове засідання не прибув.

Допитаний свідок ОСОБА_20 суду показав, що ОСОБА_19 робив у нього в квартирі ремонт. Ввечері 21.03.2015 року він, його дружина ОСОБА_21 та потерпілий пішли відпочити до кафе «Мікс». ОСОБА_19 періодично виходив з кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в інше кафе та знаходився в стані алкогольного сп`яніння. Коли вони разом виходили на вулицю, то зустріли ОСОБА_5 , який сказав ОСОБА_19 , що той збрехав йому, штовхнув в плече і сказав «брехун». Він сказав ОСОБА_5 , щоб той не чіпав ОСОБА_19 оскільки він прийшов разом з ним. Про те, що ОСОБА_19 отримав тілесні ушкодження, він довідався від дільничного інспектора міліції пізніше.

Допитана в якості свідка ОСОБА_21 суду показала, що 21.03.2015 р. відпочивала в кафе «Неон», а потім біля 24 години пішла до кафе «Мікс» забрати чоловіка. Хто завдав тілесні ушкодження ОСОБА_19 , який був дуже п`яний, не бачила, оскільки була всередині приміщення.

З оглянутого під час судового розгляду відеозапису з камер спостереження не вбачається, що ОСОБА_5 21.03.2015 року близько 23 год. 45 хв. в м. Червонозаводське Лохвицького району по вул.Матросова біля кафе «Мікс» наносив удари саме ОСОБА_19 (т.2, а.с.241).

Таким чином, при безпосередньому розгляді судом цього кримінального провадження не доведено, що конкретний злочин вчинений саме обвинуваченим ОСОБА_5 і стороною обвинувачення не доведено цього поза розумним сумнівом.

Показання обвинуваченого про те, що він не наносив тілесні ушкодження ОСОБА_19 нічим не спростовуються, а сторона обвинувачення не надала доказів, які б свідчили про те, що ним завдано тілесні ушкодження ОСОБА_19 і його дії носили хуліганський характер, тобто винуватість ОСОБА_5 в даному кримінальному провадженні.
Докази здобуті в судовому засіданні не дали підстав для усунення всіх сумнівів щодо доведеності обвинувачення, а тому суд суд тлумачить сумніви на користь обвинуваченого.

Таким чином, дослідивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши надані докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність наданих доказів з точку зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про те, що стороною обвинувачення винуватість ОСОБА_5 у вчиненні цього злочину не доведено, що є підставою для його виправдання за цим обвинуваченням на підставі п. 2 ч.1 ст. 373 КПК України.

3. Крім того, згідно з обвинувальним актом ОСОБА_5 обвинувачується також у тому, що він перебуваючи 05.01.2015 року близько 03.00 год. в громадському місці в караоке-залі нічного клубу «Вегас», розташованого по вул. Леніна,14 в м.Лохвиця, разом з іншими особами, грубо порушуючи громадський порядок, роботу даного закладу та відпочинок відвідувачів з мотивів явної неповаги до суспільства, безпричинно, із хуліганських мотивів, діючи із особливою зухвалістю, нехтуючи загальновизнаними правилами поведінки та моральності, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи із прямим умислом розпочали нанесення ударів відвідувачами зазначеного закладу.
Внаслідок таких злочинних дій ОСОБА_5 та інших осіб були спричинені тілесні ушкодження ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , а також пошкоджено майно нічного клубу.
Такі дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Допитавши обвинуваченого та свідків, дослідивши інші надані сторонами докази, суд дійшов висновку про необхідність виправдання обвинуваченого за недоведеністю його участі у цьому злочині виходячи з наступного.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні цього злочину не визнав і суду показав, що 05.01.2015 р. близько 03-00 години зайшов до караоке-залу нічного клубу «Вегас» в м.Лохиця, сів на лавку та дивився телевізор. Ні з ким не розмовляв. Через деякий час до приміщення залу зайшов кремезний чоловік і почав всім підряд наносити удари. Після цього він секунд через 30 вибіг на вулицю та пішов додому. Він ударів відвідувачами зазначеного закладу не наносив, майно клубу не бив.
Свідок ОСОБА_22 суду показав, що дійсно 05.01.2015 р. він відпочивав в клубі «Вегас», розташованого по вул. Леніна,14 в м.Лохвицяі знаходився в караоке-залі разом з ОСОБА_23 та ОСОБА_24 . Близько 03 години до залу зайшли незнайомі йому люди, після чого почалася бійка з правого від нього боку. В послідуючому він отримав удар в око. Хто наніс удар не бачив. Також зазначив, що обвинуваченого ОСОБА_5 він бачить перший раз.

Свідок ОСОБА_25 суду показав, що працював охоронцем в клубі «Вегас» по вул.Леніна, 14 в м.Лохвиця і в той день 05.01.2015 року близько 03 години стояв біля вхідних дверей. Що трапилося в цей час він не бачив і з приводу бійки йому нічого не відомо.

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.09.2015 року, свідок ОСОБА_24 зазначив, що може впізнати особу, яка 05.01.2015 року в Лохвиця в приміщенні зала караоке нічного клубу «Вегас» вчинила хуліганські дії та спричинила йому тілесні ушкодження.

Проте, як видно з протоколу, ОСОБА_24 впізнав під фото №2 за рисами обличчя та зачіскою особу, яка вночі 05.01.2015 р. в приміщенні караоке-залу нічного клубу «Мікс» вчинила хуліганські дії та спричинила йому тілесні ушкодження. (т.2, а.с.150-152).

Згідно з ч.3 ст.23 КПК України сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом.

Свідки ОСОБА_23 та ОСОБА_24 в судове засідання не з`явились, а прокурор при розгляді справи не забезпечив явку свідків в судове засідання.

Відповідно до вимог ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані в розумні строки. Кожен має право щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.

Враховуючи, що справа перебуває в провадженні суду з 12 січня 2016 року і до цього часу, а також вищенаведені вимоги закону, суд приходить до висновку, що прокурором не виконані вимоги закону щодо забезпечення присутності свідків під час судового розгляду.

Необхідно зазначити, що згідно з положеннями та принципами Конституції України, КПК України, п.2 ст.6 Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини всі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_5 тлумачаться судом на його користь.

Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Барбера, Мессегуе і Джабардо проти Іспанії» в розумінні Суду принцип презумпції невинуватості полягає в наступному.

Тягар доведення вини обвинуваченого покладається на обвинувачення, а всі сумніви повинні тлумачитися на його користь. Обвинувач повинен повідомити обвинуваченому про докази, що маються проти нього, для того, щоб він міг підготувати та надати доводи в свій захист, і, врешті-решт, обвинувачення повинно надати докази, достатні для визнання його винуватим.

Частина п`ята ст.9 КПК України передбачає, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Зокрема, суд оцінюючи всі докази за даним кримінальним провадженням в їх сукупності, враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п.53 рішення Суду від 20.09.2012 року у справі «Федорченко та Лозенко проти України»). Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (п.86 рішення Суду від 11.07.2013 року у справі «Вєренцов проти України»).

Докази здобуті в судовому засіданні не дали підстав для усунення всіх сумнівів щодо доведеності обвинувачення, а тому суд тлумачить сумніви на користь обвинуваченого.

Отже при безпосередньому розгляді судом цього кримінального провадження не доведено, що цей злочин вчинений саме обвинуваченим ОСОБА_5 , і стороною обвинувачення не доведено цього поза розумним сумнівом.

Таким чином, дослідивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши надані докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність наданих доказів з точку зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про те, що стороною обвинувачення не доведено те, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні цього злочину, що є підставою для його виправдання за цим обвинуваченням на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України.

4. Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 09 травня 2015 року близько 23.00 год., перебуваючи в громадському місці в м.Червонозаводське Лохвицького району по вул.Матросова біля кафе «Мікс», діючи в групі із невстановленою особою, із хуліганських мотивів, використовуючи незначний привід, з мотивів явної неповаги до суспільства, нехтуючи загальноприйнятими нормами моралі і поведінки, прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил поведінки у суспільстві, бажаючи самоутвердитися за рахунок інших осіб, незважаючи на знаходження поруч інших громадян, маючи умисел на хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, спільно завдали разом удари кулаками рук в обличчя ОСОБА_7 , а потім і ногами по тулубу останнього коли він перебував на землі, тобто діяли з особливою зухвалістю.

В результаті отриманих ударів ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді уламкового перелому обох носових кісток, струс головного мозку, садно по задній поверхні в проекції лівого ліктьового суглобу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.296 КК України, а саме хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувались особливою зухвалістю, кваліфікуючими ознаками якого є вчинення цих дій групою осіб.

Обвинувачений ОСОБА_5 вину свою не визнав і суду показав, що 09.05.2015 року працював неофіційно охоронцем в кафе «Мікс». Близько 23 години йому сказали, що на дворі бійка. Вийшовши на вулицю він побачив ОСОБА_7 , який був п`яний та з розбитим носом, виражався нецензурною лайкою та бився на землі з чоловіком. Йому відомо, що ОСОБА_7 вдарив по капоту автомобіля ВАЗ, через що між останнім та водієм автомобіля сталася бійка. Вважає, що ніс розбив потерпілому той чоловік. Він до ОСОБА_7 не торкався. Подивившись, що з його автомобілем все в порядку, він зайшов назад до приміщення кафе.

Потерпілий ОСОБА_7 суду показав, що 09.05.2015 року він разом зі своєю дружиною ОСОБА_26 та її подругою ОСОБА_27 відпочивали в кафе «Мікс» по вул.Матросова в м.Червонозаводське Лохвицького району Полтавської області, де святкували День перемоги.

Близько 23 години він перебував на вулиці біля входу до кафе, де крім нього також перебувало багато інших людей - відвідувачів кафе. В цей час до стоянки біля кафе під`їхав білий автомобіль «Жигулі», водій якого почав рухатись на нього. Він вдарив по капоту цієї машини рукою, щоб зупинити його. З автомобіля вийшов чоловік, який почав висловлювати йому погрози та сказав покликати ОСОБА_28 , на що він відмовився і після цього він вдарив його головою в обличчя.

В цей час з приміщення кафе «Мікс» вийшов ОСОБА_5 та невстановлена особа, які почали бити його втрьох за метрів три вбік від входу. Від ударів останніх в обличчя він впав на дорогу і лежачі обличчям вниз руками закривав обличчя, а ОСОБА_5 та невстановлена особа продовжували бити його ногами по тулубу, а коли він підіймався на ноги, знову били руками по голові.

Пізніше, як він піднявся на ноги, до нього підійшла його дружина та захищаючи його стала між ним та ОСОБА_5 . Невстановлена особа в цей час стояла за плечима ОСОБА_5 і з-за його плеча наносила йому удари кулаком в обличчя. В послідуючому він погукав ОСОБА_5 та запитав у нього навіщо він його бив. Той сказав йому «хто ти такий» і завдав удару кулаком йому прямо в обличчя в область носа, від якого у нього було зламано ніс та з нього почалась гостра кровотеча. Вказує на те, що до останнього удару ОСОБА_5 в обличчя у нього йшла кров з губи і не було гострого болю в області носа.

Крім того, показав, що з відеокамер спостереження зазначена подія була частково зафіксовано, оскільки частина дій обвинуваченого відбувалось в темному місці далі від входу в кафе, а також через численну кількість людей.

Як цивільний позивач позов про стягнення з ОСОБА_5 матеріальної та моральної шкоди підтримав повністю і просив стягнути з обвинуваченого майнову шкоду в сумі 5 500 грн. та моральну шкоду в сумі 10 500 грн., яка полягає в душевних та фізичних стражданнях, яких він зазнав через спричиненні обвинуваченим тілесні ушкодження.
Свідок ОСОБА_26 дружина потерпілого, суду показала, що 09.05.2015 року біля 22 години вони разом зі своїм чоловіком ОСОБА_7 та її подругою ОСОБА_27 пішли до в кафе Мікс по вул.Матросова в м.Заводське Лохвицького району Полтавської області, де святкували День перемоги. Близько 23 години 45 хвилин вона вийшла на вулицю і побачила, що на землі лежав її чоловік обличчям вниз. На ньому була кров на губах та бороді, куртка та одяг розірвано. ОСОБА_5 спочатку не бачила він відійшов трохи далі метрів на два.

Вона почала витирати чоловіку кров, а він в цей час обурювався. Кров з носа в той момент в нього не йшла. Потім підійшов ОСОБА_5 , а вона стояла між ним та потерпілим, захищаючи його, а обвинувачений висловлювався на неї нецензурної лайкою. Позаду ОСОБА_5 стояла невстановлена особа, яка, оступившись, вдарила з-за плеча останнього її чоловіка. Куди саме не пам`ятає. Потерпілий погукав ОСОБА_5 і вони відійшли трохи далі від неї. ОСОБА_5 спочатку нічого не робив, а потім вдарив один раз рукою чоловіку в обличчя, після якого з носа чоловіка пішла кров. Після чого вони пішли додому і викликали швидку допомогу. Що відбувалося до цього вона безпосередньо не бачила.

Як вбачається з висновку експерта від 18.06.2015 року №51, при обстеженні ОСОБА_29 виявлено тілесні ушкодження у вигляді:

-І група: уламкового перелому обох носових кісток, струс головного мозку, які могли утворитись від дії тупого предмету, яким могли бути пальці рук людини стиснуті в кулак, нога людини взута у взуття, або будь-який інший предмет з подібними характеристиками, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я,

-ІІ група: тілесні ушкодження у вигляді садна по задній поверхні в проекції лівого ліктьового суглобу, яке могло утворитися від дії твердого тупого предмету або при ударі об такий, в строк приблизно за 8-9 діб до моменту початку проведення експертизи та може бути оцінене як легке тілесне ушкодження (т.2, а.с.177).

З протоколу проведення слідчого експерименту від 04.09.2015 року вбачається, що ОСОБА_7 детально вказав, як саме наносив йому тілесні ушкодження ОСОБА_5 та інша невстановлена особа (т.2 а.с.226-235).

Відповідно до висновку експерта №139 від 09.09.2015 року, покази потерпілого ОСОБА_7 , надані ним під час проведення слідчого експерименту 04.09.2015 року, не суперечать об`єктивним судово-медичним даним, отриманим в ході проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_7 щодо кількості, локалізації та можливого механізму утворення та часу настання виявлених на його тілі тілесних ушкоджень першої групи (т.2, а.с.210-212).

З витягу з кримінального провадження №0000625 вбачається, що 18.09.2015 року в ЄРДР внесені відомості про вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК Україна, фабула 09.05.2015 року в м.Червонозаводське Лохвицького району біля кафе «Мікс» невстановлена особа разом із ОСОБА_5 вчинила хуліганські дії під час яких нанесли тілесні ушкодження ОСОБА_7 (т.3, а.с.114).

Судом було оглянуто в судовому засіданні відеозапис з камер спостереження з якого вбачається, що між потерпілим ОСОБА_7 і водієм автомобіля білого кольору на вулиці в м.Червонозаводське Лохвицького району по вул.Матросова біля кафе «Мікс», виник конфлікт, під час якого водій наніс удар головою в область обличчя ОСОБА_7 .

В послідуючому останній разом з невстановленою собою в присутності інших громадян наносять удари потерпілому ОСОБА_7 . При цьому безпосереднє нанесення ударів обвинуваченим ОСОБА_30 камерою не зафіксовано (т.2, а.с.241).

Разом з тим, проаналізувавши вищевикладені докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 в скоєнні злочинів при обставинах, викладених в описовій частині вироку, повністю доведена.

До показань обвинуваченого суд відноситься критично, як обрану ним позицію захисту, оскільки вони спростовуються сукупністю інших, наведених у вироку доказів, які суперечностей не містять.

При цьому необхідно зазначити, що поцесуальний статус ОСОБА_26 як свідка, яка є дружиною потерпілого ОСОБА_7 , не свідчить, що її показання надані у цьому статусі не можуть враховані судом, оскільки останню під час допиту у суді було попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання.

Твердження обвинуваченого про те, що показання потерпілого та свідка є недостовірними, об`єктивно не підтверджено доказами, які б свідчили про їх нечесність та мотиви таких дій.

При цьому необхідно зазначити, що диспозицією ст. 296 КК України дано визначення хуліганству, під яким розуміється грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Згідно з правовою позицією, викладеної у постанові Верховного Суду України 04.10.2012 у справі №5-17кс12 норми, передбачені частиною першою статті 296 КК України хуліганство (основний склад злочину) та частиною четвертою цієї самої статті, з-поміж інших ознак, хуліганство, вчинене із застосуванням вогнепальної зброї (кваліфікований склад злочину), визначають обсяг (стан, зміст, певну сукупність) суспільних відносин, які охороняються їх дією, й водночас визначають умови, характер, підстави застосування заходів примусу до суб`єктів, які порушили встановлений ними обов`язок утримуватися від учинення дій певного змісту.

Об`єктом захисту цих норм є громадський порядок, який слід розуміти як стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм (значною мірою), моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших позаюридичних чинників і знаходить свій вияв (відображається) у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, права на відпочинок, усталених правил співжиття, комунікації (спілкування), у поведінці в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного, у нормальному функціонуванні органів державної влади, місцевого самоврядування, різних установ, організацій, громадських об`єднань, інших інституцій, які займаються корисною суспільною діяльністю.

Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного (нікчемного) приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою та/або фізичним насильством, зокрема із використанням травмуючих властивостей таких предметів, як вогнепальна зброя, і призводять до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.

За зовнішнім виявом (набором фактів) хуліганство певним чином схоже на ряд інших діянь, зокрема найбільше на ті з них, які посягають на здоров`я, честь та гідність людини, її майно.

Однак схожість цих діянь не завжди може бути підставою для визнання їх однаковими (рівнозначними).

Правильну кримінально-правову оцінку хуліганства та відмежування його від, зокрема, посягань проти життя і здоров`я людини, а звідси визначення однаковості чи неоднаковості застосування норми закону про кримінальну відповідальність, належить проводити за сукупністю ознак суспільно небезпечного діяння, які згідно із законом про кримінальну відповідальність охоплюються поняттям склад злочину і визначають діяння як злочинне та кримінально каране.

В основі відмежування хуліганства від злочинів проти здоров`я, крім інших ознак, перебувають об`єкт злочину, який значною мірою визначає правову природу (характер) кожного із цих діянь та їхню суспільну небезпечність, і така ознака суб`єктивної сторони злочину, як його мотив.

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок та інші зазначені вище об`єкти захисту. Зміст та спрямованість цього діяння висновуються із характеру дій особи, яка їх вчиняє, а також із стосунків, які склалися між такою особою та потерпілим.

Особливість мотиву хуліганства полягає у причинній зумовленості. Спонуки вчинити такі дії можуть бути різні. Поєднує їх те, що вони, здебільшого, позбавлені будь-якої необхідності, нерідко постають із бажання особи показати свою ніби вищість (винятковість), чи з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки.

Таким чином дії ОСОБА_5 носили хуліганський характер, оскільки не були вмотивовані особистими неприязними стосунками з потерпілим ОСОБА_7 , і супроводжувались грубим порушенням громадського порядку.

В судовому засіданні потерпілий виключив можливість завдання уламкового перелому обох носових кісток при його побитті іншими особами і такі його показання суд покладає в основу вироку, оскільки вони не є суперечливими і непослідовними.
Матеріалами справи стверджується, що по суті наведені показання потерпілого та свідка є послідовними, вони об`єктивно узгоджуються, щодо характеру, локалізації та механізму спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, з дослідженим судом висновком судово-медичної експертизи, який є мотивованим та не викликає сумніву в їх об`єктивності ( а.с.54-58).

Таким чином суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину за викладених обставин.

5.Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 27.10.2014 року близько 4 години ранку, перебуваючи разом з невстановленою особою в приміщенні кафе «Затишок», розташованому в м. Лохвиця по вул. Шевченка, №141, тобто в громадському місці, нехтуючи загальноприйнятими правилами поведінки та моральності, не звертаючи увагу на прохання сторонніх осіб, застосовуючи нецензурну лайку, вчинили сварку з відвідувачами даного закладу ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 .
В подальшому ОСОБА_5 разом з невстановленою особою вийшов з приміщення кафе на декілька хвилин і повернувся з одягнутими на руки боксерськими рукавицями, після чого грубо порушуючи громадський порядок та роботу даного закладу з мотивів явної неповаги до суспільства, безпричинно, із хуліганських спонукань, діючи із прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, із особливою зухвалістю почав наносити удари руками по голові та тулубу відвідувачу кафе ОСОБА_34 , по голові відвідувачам ОСОБА_35 та ОСОБА_36 .
Вказані дії останнього не припинилися після прибуття працівників охоронної фірми «Антарес», що прибули на виклик з метою припинення хуліганських дій, тобто продовжував грубо порушувати громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вони продовжували висловлюючись брутальною лайкою на адресу зазначених відвідувачів та наносити їм удари.

В послідуючому до прибуття до місця події працівників міліції ОСОБА_5 , та невстановлена особа припинили вказані хуліганські дії і зникли з місця події.

Внаслідок таких дій ОСОБА_34 було спричинено легкі тілесні ушкодження у вигляді синців по боковій поверхні грудної клітки з ліва та в ділянці верхнього та нижнього повік правого ока.
Такими умисними діями ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 296 КК України, а саме хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувались особливою зухвалістю, кваліфікуючою ознакою якого є вчинення цього злочину групою осіб.

Обставини цього злочину та вина обвинуваченого у ньому встановлені судом на підставі наступних доказів.

Сам обвинувачений ОСОБА_5 вину свою не визнав і суду показав, що 27.10.2014 року в м.Лохвиця не перебував, знаходився в м.Києві, де працював таксистом.
Не зважаючи на таку позицію обвинуваченого, його вина у вчиненні вказаного злочину доведена сукупністю наступних доказів.
Свідок ОСОБА_37 суду показала, що вона працювала барменом в кафе «Затишок» в м.Лохвиця по вул. Шевченка, №141, і ОСОБА_5 , який неодноразово відвідував цей заклад, перебував в ньому в жовтні 2014 р. разом зі своїм другом. Точної дати не пам`ятає, але вважає, що це було неподалік після 25 жовтня, оскільки в цей день у її подруги день народження. Спочатку все було нормально. Близько 23 години вона пішла відпочивати, а власник кафе ОСОБА_38 залишився в барі. Прокинувшись вночі вона вийшла в приміщення і побачила бійку ОСОБА_5 і його друга з двома сім`ями, які прийшли відпочивати до кафе. На руках ОСОБА_5 були боксерські рукавиці, на її думку червоного кольору, якими він наносив удари. Жінці та чоловіку вони сильно побили, також ними було перевернуто столи і побито посуд.
Після цього вони викликали охорону та міліцію. На виклик охорони ОСОБА_5 не відреагував і продовжував свої дії. По приїзду охорони Кандиба припинив свої дії, а потім знову їх почав, наносячи удари відвідувачам. Охорона ОСОБА_5 , та іншу особу не заспокоювали, опір останнім вони не здійснювали.
Свідок ОСОБА_39 суду показав, що 27 жовтня 2014 року він разом зі своєю дружиною та подружжям Перепелицями відпочивали в кафе «Затишок» в м.Лохвиця по вул. Шевченка, №141. Вже після 24 години з`явився ОСОБА_5 з яким-то товаришем, які агресивно себе поводили - танцювали самі, почали приставати до дівчат.
В зв`язку з цим між ними виник словесний конфлікт. Потім обвинувачеий з товаришем вийшли і зайшли хвилин через 10-15. На руках ОСОБА_5 були боксерські рукавиці червоного кольору з білим, якими він відразу почав їх бити. В цей час в кафе знаходились крім них бармен та хазяїн кафе. Ніхто не міг їх зупинити. Він їм протистояти не мав змоги, оскільки через отримане тілесне ушкодження відчував сильний біль, а його захищала дружина, ставши між ним та ОСОБА_5 . Він сидів за столиком і не міг рухатись, а обвинувачений продовжував бігати по приміщенню кафе з рукавицями.
Вказані події були зафіксовані камерами спостереження кафе «Затишок»
Свідок ОСОБА_40 суду показала, що в ніч з 26.10.2014 р. на 27.10.2014 р. вона з чоловіком ОСОБА_41 та подружжям Перепелицями відпочивали в кафе «Затишок» в м.Лохвиця по вул. Шевченка, №141. Пізніше прийшов ОСОБА_5 з товаришем, які почали чіплятися до неї та ОСОБА_42 , пропонуючи, щоб вони відпочивали з ними. Вони відповіли їм, що вони тут разом зі своїми чоловіками.
Після цього вони вийшли і повернулись через деякий час. На руках ОСОБА_5 були боксерські рукавиці червоного кольору з білим, якими він одразу почав їх бити просто так. Всі речі в приміщенні поперекидав. Більше всього попало її чоловікові, ОСОБА_42 , якого сильно вдарили по голові. Вона стояла захищаючи чоловіка. Сказала бармену викликати міліцію. В цей час в кафе знаходились, крім них, бармен та хазяїн кафе. Всі просили їх заспокоїтись. Просили тільки словами, підходити до них боялися, в тому числі і охоронці. Після прибуття охорони бійка завершилася, а потім ОСОБА_5 продовжував наносити удари. Працівники охорони сказали, що нічого не можуть зробити і треба викликати міліцію. ОСОБА_5 та невстановлена особа в послідуючому перед прибуттям працівників міліції вийшли на вулицю, сіли в автомобіль ї поїхали. В послідуючому ОСОБА_5 приїжджав до них і пропонував вирішити все мирно.
Свідок ОСОБА_43 працівник охоронної фірми, суду показав, що 26.10.2014 року заступив на чергування. Близько 3 годин ночі 27.10.2016 р. спрацювала кнопка з кафе «Затишок» по вул. Шевченка, №141 в м.Лохвиця. При прибутті побачили, що один молодий чоловік лежав на підлозі і приміщенні кафе. ОСОБА_5 , був в боксерських рукавицях з товаришем, вів себе неадекватно, на його думку був в стані сп`яніння - алкогольного чи наркотичного. Після їх приїзду свої дії ці особи не припиняли. Одного хлопця він заспокоїв, того що був в рукавицях. Останній був агресивним, іншій ні. Він до них агресії не проявляв, опору не чинив, ударів не наносив, кричав на дівчат. Вони їх вивели і чекали оперативну групу з Лохвицького райвідділу міліції. Поки міліція приїхала і зайшла в приміщення ті поїхали, розминувшись. В приміщенні кафе всі столи були перевернуті, стільці валялися.
Свідок ОСОБА_44 працівник охоронної фірми, суду показав, що 27.10.2016 року поступив сигнал тривожної кнопки з кафе «Затишок» по вул. Шевченка, №141 в м.Лохвиця. Приїхавши він побачив чоловіка в боксерських рукавицях, який хотів вдарити жінку замахуючись на неї. Він став між ними, а вони сперечалися, і цей чоловік намагався через нього вдарити жінку. В кафе було двоє побитих чоловіків. На руках ОСОБА_5 були боксерські рукавиця червоного кольору. Один постраждалий знаходився в кутку приміщення, інший під столом. Хлопці були агресивні, продовжували свої дії після їх прибуття, на зауваження не реагували, і вони сказали працівникам кафе викликати міліцію. Потім він з ОСОБА_45 попросили їх вийти і ті в послідуючому вийшли. Особисто ОСОБА_5 йому опір не чинив, фізичну силу не застосовував.
Свідок ОСОБА_46 суду показала, що 27.10.2014 р. відпочивала в кафе «Затишок» в м.Лохвиця разом зі своїм чоловіком ОСОБА_47 та друзями ОСОБА_41 та ОСОБА_48 . Потім з`явилися два чоловіка, один з них був агресивний. Їх раніше вона не бачила. Вони в караоке-автоматі замовляли музику, а ті чіплялись до них з ОСОБА_32 , яку ОСОБА_5 пізніше штовхнув. Їх чоловіки почали їх захищати і в послідуюючому вони виштовхали їх на вулицю. Після цього ці два хлопця зайшли до приміщення. Один з них був з боксерськими рукавицями, інший з битою, і почали їх бити. Заспокоїти їх було важко і їм було байдуже хто прийшов. Їх вивели охоронці.
Свідок ОСОБА_49 суду показав, що 27.102.14 р. відпочивав в кафе «Затишок». Тоді був п`яний і події того дня не пам`ятає.
Свідок ОСОБА_43 суду показав, що був господарем кафе «Затишок». Близько 3 години 27.10.2014 р. прийшли дві сімейні компанії, які відпочивали культурно. Потім прийшло двоє хлопців, які вели себе зухвало, чіплялися до присутніх та оскорбляли їх, купили кофе, чіплялися і до нього.
В послідуючому ОСОБА_5 штовхнув одну із дівчат, підійшов відвідувач кафе ОСОБА_50 і їх було виштовхано в коридор. Він казав хлопцям, навіщо їм проблеми. Після цього знову прийшли до кафе ОСОБА_5 з товаришем. Останнього він не знає. ОСОБА_5 , у якого на руках були боксерські рукавиці, каже, що він займався боксом шість років, а у другого була боксерська лапа. Вони почали бити відвідувачів. Ним було викликав охорону фірми «Антарес», а потім міліцію. Поки міліція приїхала, ОСОБА_5 з іншим чоловіком сіли в автомобіль і поїхали. Його хлопці попередили щоб він не втручався і не постраждав. Ним не раз їх було попереджено, що викличе охорону. Охоронцям бійку зупинити не вдалося. Крім цього також було розбито посуд, меблі погнули, охорону вони не били.
Працівникам міліції ним в послідуючому були наданий відеозапис з камер спотереження кафе.
Як вбачається з висновку експерта від 05.11.2014 року №130, при обстеженні ОСОБА_51 у нього виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців по боковій поверхні грудної клітки зліва, та в ділянці верхнього та нижнього повік правового ока, які могли утворитись від дії тупого (их) твердого (их) предмету (ів) з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути і пальці рук людини, стиснуті в кулак і нога людини взута у взуття, або будь які інші предмети з подібними характеристиками, і можуть бути оцінені як у своїй сукупності так і кожне зокрема як легкі тілесні ушкодження. (т.3, а.с.17-18).

З протоколу проведення слідчого експерименту від 04.09.2015 року вбачається, що свідок ОСОБА_39 вказав, як саме 27.10.2014 р. ОСОБА_5 наносив йому тілесні ушкодження (т.3 а.с.19-22).

З протоколу проведення слідчого експерименту від 04.09.2015 року видно, що свідок ОСОБА_46 вказала, де саме ОСОБА_5 знаходився під час події 27.10.2014 р. та як саме наносив їй тілесні ушкодження (т.3 а.с.30-35).

Відповідно до висновку експерта №138 від 09.09.2015 року, покази свідка ОСОБА_51 , надані ним під час проведення слідчого експерименту 04.09.2015 року, не суперечать об`єктивним судово-медичним даним, отриманим в ході проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_51 щодо кількості, локалізації, можливого механізму утворення та часу настання виявлених на його тілі тілесних ушкоджень (т.3, а.с.15-16).

Під час огляду місця події 27.10.2014 року було вилучено відеозапис з камер спотереженя кафе «Затишок» (т.3, а.с.39-42)

З фрагменту відеозапису камер спостереження кафе «Затишок», який досліджено в судовому засіданні, вбачається, що 27.10.2015 р. ОСОБА_5 в приміщенні кафе показує непристойні жести відвідувачу кафе ОСОБА_34 , штовхає ОСОБА_52 і виходе з приміщення, сперечаючись з відвідувачами кафе. Після цього знову заходе, штовхає ногою стілець в ОСОБА_51 , перевертаючи його і демонструючи непристойні жести ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_42 та ОСОБА_55 . Спільними зусиллями присутніх громадян їх змусили вийти на вулицю.

В послідуючому через півтори хвилини зайшовши до приміщення кафе в боксерських рукавицях в присутності інших громадян ОСОБА_5 наносить удари рукавицями і ногами ОСОБА_42 , а потім ОСОБА_34 , ОСОБА_42 , ОСОБА_54 , а інша особа наносить удари одягнутою на руку боксерською «лапою» ОСОБА_34 , обоє штовхають, в тому числі і ногами, відвідувачів кафе ОСОБА_56 . ОСОБА_57 , та ОСОБА_58 , кидають стільці, внаслідок чого було знищено та пошкоджено майно кафе-бару.

Вказані спільні дії обвинуваченого та невстановленої особи тривалий час не припинялись і після приїзду працівників охорони (т.3, а.с. 42).

Як вбачається з протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, свідки ОСОБА_39 , ОСОБА_43 та ОСОБА_46 кожен окремо впізнали ОСОБА_5 під фото №4, №1 та №1 відповідно за рисами обличчя та зачіскою особу, яка 27.10.2014 р. в кафе «Затишок» в м.Лохвиця по вул.Шевченко вчинила хуліганські дії (т.3, а.с. 24-а-26, 27-29, 36-38).

Згідно даних протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, слідчим попередньо з`ясовано в свідків зовнішній вигляд та прикмети осіб, що упізнаються. До впізнання потерпілому та свідку пред`явлено три та чотири фото осіб чоловічої статі, які не мають різких відмінностей у віці та зовнішності.

Окрім того, і під час допиту в судовому засіданні свідок ОСОБА_59 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_43 вказали на ОСОБА_5 , як на того, що вчинив вищевказані дії в кафе «Затишок».

Таким чином, проаналізувавши вищевикладені докази в їх сукупності та враховуючи правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України 04.10.2012 у справі №5-17кс12, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину при обставинах, викладених в описовій частині вироку доведена повністю поза розумним сумнівом, і дії обвинуваченого слід кваліфікувати за ч.2 ст.296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувались особливою зухвалістю, кваліфікуючою ознакою якого є вчинення цього злочину групою осіб, оскільки спільні дії обвинуваченого та невстановленої особи тривалий час не припинялись та супроводжувались заподіянням фізичного болю громадянам, пошкодженням майна та порушенням роботи кафе.

При цьому показаннями і свідків-очевидців події про відсутність особистих стосунків з обвинуваченим та будь-яких протиправних дій щодо останніх, підтверджено те, що спонукальних мотивів особистого характеру ОСОБА_5 не мав, його дії носили хуліганський характер з мотивів явної неповаги до суспільств і супроводжувались грубим порушенням громадського порядку.

Твердження обвинуваченого про те, що він 27.10.2014 року перебував в м.Києві і це можуть підтвердити свідки суд не бере до уваги, оскільки він прізвища таких осіб не зазначав, клопотань про виклик цих свідків під час досудового розслідування та судового розгляду не заявляв.

Органи досудового розслідування злочинні дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфікували за ч.3 ст.296 КК України, як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, поєднане з опором громадян, які припиняли хуліганські дії.

Таку кваліфікацію суд вважає невірною виходячи із встановлених судом обставин скоєного.

Відповідно до розяснень, що містяться в п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №10 як опір представникові влади, представникові громадськості або іншим громадянам, які припиняли хуліганські дії (ч.3 ст. 296 КК України) слід розуміти активну протидію особи, котра вчиняє хуліганство (відштовхування, завдання побоїв, заподіяння тілесних ушкоджень тощо) з метою позбавити зазначених осіб можливості виконати службовий чи громадський обовязок з охорони громадського порядку.

До поняття «припинення хуліганських дій» належать активні дії, наприклад затримання, зв`язування тощо. Водночас умовляння, прохання, вимоги припинити злочин не є його припиненням, оскільки в подібному випадку припинення хуліганства залежить від прийнятого самим винним рішення, а не всупереч йому.

Заподіяння хуліганом удару громадянину, який вимагав припинити хуліганство, але не вживав для цього активних дій, саме по собі не свідчить про наявність розглядуваної кваліфікуючої ознаки.

Таким чином опір є активною фізичною протидією і полягає в застосуванні фізичної сили до іншої особи.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 , не здійснював активну фізичну протидію охоронцям фірми «Антарес», про що безпосередньо вказали в судовому засіданні під час допиту як останні, так і інші допитані свідки.

В ході судового розгляду судом не встановлено і в матеріалах кримінального провадження немає жодних доказів, які б давали підстави для висновку про застосування обвинуваченим фізичної сили щодо працівників охорони.

Виходячи з наведеного та даючи оцінку наведеним доказам в їх сукупності і взаємозв`язку, суд в порядку ч. 3 ст. 337 КПК України вважає за необхідне змінити правову кваліфікацію дій обвинуваченого з ч. 3 ст. 296 на ч.2 ст. 296 КК України, що є можливим, оскільки покращує становище обвинуваченого.

Визначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

В силу ст. 12 КК України обвинувачений вчинив злочини невеликої та середньої тяжкості проти здоров`я особи та злочини проти громадського порядку групою осіб, в одному з яких брав більш активну участь, раніше не судимий, не одружений, не працює, компрометуючих даних за місцем проживання на нього не надано, на Д-обліках у лікаря психіатра і нарколога він не перебуває.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 відсутні.
Вчинення злочину обвинуваченим повторно, суд визнає обставиною, що обтяжує його покарання.

Прокурором в судовому засіданні вказано на обтяжуючу обставину як вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

В той же час обвинувальний акт в його описовій частині скоєння злочину не містить в собі вказівки, що злочин скоєно в стані алкогольного сп`яніння, доказів щодо цієї обставини в матеріалах провадження відсутні, обвинувальний акт також на містить обтяжуючої обставини як вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, а тому суд при призначенні покарання не враховує зазначену обставину.

Як вже було зазначено об`єктом захисту ст.296 КК України є громадський порядок.

Отже у злочинах, передбачених ст.296 КК України, основним безпосереднім об`єктом виступають публічні інтереси, а спричинена шкода конкретним фізичним чи юридичним особам є лише проявом посягання на основний об`єкт, тому твердження обвинуваченого про те, що по окремим епізодам відсутні потерпілі, а отже відсутній і склад злочину, є безпідставними.

При цьому необхідно зазначити, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі, і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки.

Разом з тим, згідно з ч.3 ст.49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.

У зв`язку з цим підстави для закриття провадження за ч.1 ст.125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності відсутні.

Враховуючи наведені дані про особу обвинуваченого, - який раніше не судимий, дані про те, що за місцем проживання він характеризується негативно в матеріалах провадження відсутні,- характер скоєних злочинів, а також думку потерпілих ОСОБА_6 , який підтримав запропоноване прокурором покаранням за ч.1 ст.125 КК України у виді громадських робіт, ОСОБА_7 , який покладався на розсуд суду,-з урахуванням викладеного в сукупності суд вважає, що його виправлення і попередження вчинення нових злочинів можливе без ізоляції від суспільства, тому необхідним й достатнім буде призначення обвинуваченому ОСОБА_5 остаточного покарання у виді обмеження волі.

При цьому з огляду на викладене суд приходить до переконання про неспроможність його виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів при звільненні від відбування покарання з випробуванням.

Запобіжний захід ОСОБА_5 під час судового розгляду не обирався.

Заявлені прокурором клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою до набрання законної сили не підлягають задоволенню з наступних підстав.

В контексті ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що серйозність обвинувачення або суворість санкції інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою.

В рішенні від 08.07.2003 року N 14-рп/2003 (справа про врахування тяжкості злочину при застосуванні запобіжного заходу) Конституційним Судом України вказано, що необхідність застосування запобіжного заходу пов`язується з поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого після скоєння злочину (намагання ухилитися від слідства і суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність).

ОСОБА_5 має постійне місце проживання, щодо нього відсутні негативні характеристики, не переховувався від суду і не перешкоджав судовому провадженню.

Наведені вище дані про його особу не вказують на існування ризику ухилення від відбування призначеного покарання, а тяжкість призначеного судом покарання не може сама по собі виправдовувати обрання до набрання вироком суду законної сили запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Потерпілим заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 про стягнення з останнього:1) майнової шкоди в розмірі 5 500 грн. витрати на лікування та втратою працездатності строком на один місяць; 2) моральної шкоди в сумі 10500 тис. грн., які підлягають частковому задоволенню.

В силу принципу диспозитивності цивільного судочинства, встановленого ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Згідно із ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала, якщо не доведе, що шкода завдана не з її вини.

Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка завдала цю шкоду за наявності її вини (ч. 1 ст. 1167 цього Кодексу).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 3 своєї постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з подальшими змінами) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема : у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу, а на позивача доведення розміру заподіяної майнової/моральної шкоди.

Зважаючи на те, що внаслідок протиправних, винних дій обвинуваченого потерпілий отримав тілесні ушкодження, що відносяться по тяжкості до легких, у зв`язку з чим проходив лікування, що підтверджуються витратами, пов`язаними з лікуванням, в сумі 646,13 грн. (а.с.134, 135, 136, 137), суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого ОСОБА_7 646,13 грн. майнової шкоди.
Що стосується матеріальної шкоди, пов`язаної з втратою працездатності строком на один місяць, то суд не знаходить правових підстав для відшкодування розміру зазначеної шкоди, оскільки вона не підтверджена належними і допустимими доказами.

Оскільки внаслідок протиправних дій обвинуваченого був порушений звичайний спосіб життя потерпілого, він почувався приниженими, переніс душевні страждання, тому виходячи з положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України, враховуючи умисний характер дій обвинуваченого, тяжкість отриманого потерпілим ушкодження здоров`ю, характеру, обсягу і глибини перенесених фізичних і душевних страждань, яких він зазнав в зв`язку з протиправним ушкодженням здоров`я та вимушеним лікуванням, суд вважає розумним та справедливим частково задовольнити позов в цій частині та стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого компенсацію за заподіяну моральну шкоду в розмірі 3 тис. грн.

При цьому необхідно зазначити, що обвинувачений з іншою особою діяли умисно із хуліганських спонукань та були об`єднані єдиним злочинним умислом, що був направлений на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю потерпілого.

Відповідно до вимог ст.ст. 1166,1167,1168 ЦК України шкода, заподіяна винними діями підлягає відшкодуванню, а отже ОСОБА_5 повинен нести відповідальність за наслідки, які фактично настали.

Судові витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Надані три DVD-диски з відеозаписами слід зберігати в кримінальному провадженні (т.2, а.с.241, 257, т.3 а.с.42)

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,
ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст. 125, ч.2 ст. 296 КК України і призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.125 КК України - у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин;

- за ч.2 ст.296 КК України - у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки.

ОСОБА_5 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 296 КК України та виправдати.

Строк відбування покарання відраховувати з моменту прибуття і постановки ОСОБА_5 на облік у виправному центрі.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на його користь 646,13 грн. (шістсот сорок шість гривень тринадцять копійок) - відшкодування матеріальної шкоди та 3 000 (три тисячі) гривень моральної шкоди. В іншій частині позову відмовити.
Матеріали відеозаписів на трьох DVD-дисках - зберігати в кримінальному провадженні.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Полтавської області через Чорнухинський районний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
Суддя