Справа № 589/4216/15-к
Провадження № 1-кп/589/40/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" лютого 2016 р.
Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі : колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000768 від 04.12.2014 р. з обвинувальним актом за фактом вчинення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ур. м. Київ, українця, гр. України, освіта професійно технічна, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого АДРЕСА_2 , в порядку ст. 89 КК України не судимого,

- за ч. 2 ст. 194, п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
04 грудня 2014 року, близько 6 години ранку, ОСОБА_8 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння в будинку АДРЕСА_2 , що належав потерпілій ОСОБА_9 , та де мешкав разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_10 і її малолітнім сином ОСОБА_11 , 2003 року народження, після сварки з ОСОБА_10 та її побиття, внаслідок чого останній були заподіяні легкі тілесні ушкодження, але відповідно до ухвали Шосткинського міскрайонного суду від 20.11.2015 року, в цій частині кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 125 КК України закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відмовою потерпілої ОСОБА_10 від обвинувачення, та після її втечі з будинку за допомогою, бо ОСОБА_10 залишила малолітнього сина в будинку, про що був обізнаним обвинувачений, ОСОБА_8 , з мотивів неприязнених відносин, що виникли під час сварки, з метою знищення будинку та майна потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , які знаходились у родинних стосунках, умисно вчинив підпал житлового будинку, для чого сірниками підпалив диван, що знаходився у передній кімнаті будинку, а потім одяг, який висів у сінях будинку на вішалці, біля входу у будинок.

Впевнившись, що підпалені речі розгорілися, та достовірно знаючи, що в будинку залишилась малолітня дитина ОСОБА_12 ,2003 р.н., який спав у спальній кімнаті, ОСОБА_8 втік з будинку, свідомо допустивши настання наслідків у вигляді смерті малолітнього ОСОБА_13 , яка настала згідно висновку судово-медичної експертизи внаслідок отруєння оксидом вуглецю.

В результаті пожежі було знищено будинок, що належав потерпілій ОСОБА_9 , вартістю згідно висновку будівельно-технічної експертизи 158187 грн., та її особисті речі, вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи, а саме: платтяна шафа вартістю 350 грн., матрац 317 грн., дерев`яний стіл -283 грн., кухонний стіл 170 грн., швейна машинка «Орша» - 200 грн., а також диван з пружинним матрацом, дерев`яне ліжко, дерев`яний столик, настінний килим, вартість яких визначити не вдалося, а всього майна, яке належало ОСОБА_9 на загальну суму 159507 грн.

Крім того, пожежею було знищено майно потерпілої ОСОБА_10 вартістю, відповідно висновку товарознавчої експертизи, а саме: плед - 173 грн., ковдра полуторна 134 грн., дві ковдри 338 грн., комплект постільної білизни полуторний 163 грн., комплект постільної білизни полуторний 93 грн., комплект постільної білизни двоспальний 177 грн., комплект постільної білизни 101 грн., три подушки вартістю 237 грн., а також пилосмок «Шторм 1600», телевізор «Самсунг», комплект чохлів на крісла та диван, електрична швейна машинка «Подольськ», вартість яких визначити не надається можливим, а всього майна, яке належало ОСОБА_10 на загальну суму 1416 грн.

Внаслідок пожежі потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 була заподіяна шкода на загальну суму 160923 грн., що є великим розміром та яка в 250 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину.

Обвинувачений ОСОБА_8 вину у злочині, передбаченому за ч. 2 ст. 194 КК України визнає частково, посилаючись на те, що хотів спалити «лише свої речі», що стосується у вчиненні умисного вбивства дитини заперечує, бо нікого вбивати не хотів та не знав, що хтось є в будинку. У своїх поясненнях посилався на те, що знаходився в хороших стосунках зі своєю співмешканкою та її сином, вони ніколи не конфліктували та жили нормально.

В ніч з 3 на 4 грудня минулого року, його мати мала передати з Києва передачу, а саме продукти харчування, диван та ще деякі речі, необхідні для проживання. Разом зі своїм напарником по роботі ОСОБА_14 , він на трасі зустрів автомобіль, який перевозив речі, та близько першої години ночі вигрузив їх у себе вдома, в чому йому допомагала ОСОБА_15 , яка вийшла з хати. Після чого він поїхав на роботу, але після вжитого алкоголю, перед ранком, пішов додому. Вдома сам відчинив вхідні двері, розбивши віконце, після чого вийшла ОСОБА_16 та між ними відбувся скандал та бійка. ОСОБА_15 вибігла з хати, а він, розлютившись на неї, вирішив пошкодити свої речі, які привіз та розмістив в передній кімнаті та сінях. Для цього сірниками підпалив диван, та впевнившись, що той почав тліти, пішов у сіни та підпалив речі, що висіли на вішалці, після чого втік з будинку, дитини вдома він не бачив, але ввечері вони всі разом вечеряли. Після чого він пішов на роботу. Заявлені позовні вимоги ОСОБА_9 визнає частково: розмір моральної шкоди визнає повністю, матеріальної частково, в сумі 70 тис. грн., вважає, що будинок не належить ОСОБА_9 .

Потерпіла ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилась, надала заяву про слухання справи у її відсутності, але в судовому засіданні від 20.11.2015 р. свідчила про те, що з обвинуваченим вона знаходиться в неприязнених стосунках, бо ще до того, як вона надала дочці дозвіл на проживання з ОСОБА_17 у своєму будинку, вона бачила, що той зловживає спиртними напоями, поводить себе агресивно, був випадок, коли він в такому стані кидав у неї посуд, внаслідок чого отримала струс головного мозку, доводилось звертатись за допомогою до міліції. Таку агресію він проявляв і до дочки та її сина, бо у жовтні 2014 року від працівників міліції їй стало відомо, що ОСОБА_18 побив дочку та онука, опісля цей факт підтвердив і онук.

Восени 2014 року вона дозволила дочці жити з ОСОБА_17 у своїй хаті, з ними мешкав і син дочки, вона ж мешкала окремо від них. 4.12.2014 р., вранці, близько 6.20 годин, подзвонив брат та повідомив, що горить її хата, загинув син ОСОБА_15 . Зі слів дочки знає, що в той день о шостій ранку, ОСОБА_18 прийшов з роботи п`яним, розбив шибку у вікні, коли дочка вийшла у сіни, він, нічого не сказавши, почав її бити, кричав, що він їм «сдєлає». Дочці вдалося вирватись від нього, щоб покликати на допомогу, хвилин через 15 вона повернулась, але хата вже горіла. ОСОБА_18 намагався втекти, та його затримали односельці Теперішнє ставлення дочки до злочинних дій ОСОБА_19 , пояснює тим, що дочка боїться ОСОБА_19 та його погроз.

Заявлені позовні вимоги потерпіла підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_20 в судове засідання також не з`явилась, надала заяву, де просить розглядати справу у її відсутності. В судовому засіданні 20.11.2015 р. свідчила про те, що співмешкала з обвинувачем з 2013 року. З осені 2014 року почали жити у батьківській хаті, в селі, разом з її неповнолітнім сином. ОСОБА_18 пив, але не бився, тільки у жовтні 2014 року, вона змушена була разом із сином втекти до дядька та викликала міліцію, щоб втихомирити обвинуваченого. 03.12.2014 р. увечері, близько дев`ятої години, перед тим, як ОСОБА_18 мав піти на роботу, вони втрьох вечеряли, ОСОБА_18 бачив, що син збирався спати. Вночі, коли ОСОБА_18 привіз меблі та ще якийсь крам, вона прохала не шуміти, бо дитина спала і мала вранці йти до школи. О шостій ранку, ОСОБА_18 прийшов додому п`яний, розбив шибку на веранді, від чого вона прокинулась та вийшла назустріч ОСОБА_21 , але той нічого не сказавши, почав її бити, вона не могла кричати, бо боялась, що син, прокинувшись, злякається. ОСОБА_18 бив її та казав, що «звідси живою вона не вийде». Коли їй вдалося вирватись від ОСОБА_19 , побігла за допомогою до дядька, який жив поруч. Услід ОСОБА_18 кричав що він їм «сделає». Хвилин через 10-15 вона прибігла разом з дядьком, але будинок вже горів, зайти до нього було неможливо, проте, що там спала дитина, ОСОБА_18 знав.

У наданих до суду заявах просить ОСОБА_19 суворо не карати.

Винність ОСОБА_8 у вчинені інкримінованих злочинів підтверджується доказами, що досліджувались в судовому засіданні, а саме:

- протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 11.12.

2014 р., яка надійшла від ОСОБА_10 про те, що 04.12.2014 р. близько 06.00 ранку, за місцем її мешкання АДРЕСА_2 , їй було виказано ОСОБА_8 погрози вбивством, які вона сприймала як реальні. Реальність погроз підтверджується висновками судово-медичного експерта від 10 грудня 2014 р. та від 26 січня 2015 р. відповідно за № 192 та № 12 згідно до яких у потерпілої ОСОБА_10 4 грудня 2014 року були виявлені синці на правому плечі, лівому передпліччі, рвана рана на першому пальці правої кисті. Характер та кількість виявлених синців свідчить про те, що вони утворились внаслідок не менше ніж двох ударів руками і подібними предметами, а характер саден вказують на те, що вони могли виникнути внаслідок дії зубів людини. Механізм утворення тілесних ушкоджень виявлених у потерпілої відповідає механізму їх заподіяння, продемонстрованому ОСОБА_10 під час слідчого експерименту 21.01.2015 року, а.с.12-14, 98-105 - т.1, а.с. 44-45, 47-48 - т.3;

- протоколами огляду місця події від 04.12.2014 р. та від 04.12.2014 р. з фото таблицями до них, відповідно до яких в житловому будинку АДРЕСА_2 , виникла пожежа, внаслідок чого було знищено покрівлю та перекриття житлового будинку площею близько 120 кв.м, пошкоджено стіни по всій площі, знищені домашні речі. В будинку виявлено труп ОСОБА_11 , 2003 року народження. Причиною пожежі, яка була виявлена о 06.47 годин 04 грудня 2014 року, відповідно акту про пожежу від 04.12.2014 р., встановлено навмисний підпал житлової кімнати вказаного домоволодіння. Це підтверджується висновком пожежотехнічної експертизи № 2 від 26.01.2015 р., яка зазначає, що на місці події було щонайменше два окремих осередки пожежі, а саме: в кімнаті № 1 житлової частини, та у сінях в господарській частині будинку, а.с. 31-66, 76 - т.1, а.с.114-126 - т.3;

- протоколом огляду трупа ОСОБА_11 від 04.12.2014 р., який має сліди дії високих температур, а.с. 69-72 - т.2. Смерть ОСОБА_11 настала внаслідок отруєння окисом вуглецю, токсична концентрація карбоксигемоглобину в крові становила 68%, що підтверджується висновком судово-медичного експерта від 22 грудня 2014 р. за № 86 а.с. 51-52 - т.3;

- згідно довідки Добротівської сільської ради Кролевецького району від 09.09.2015 р. та витягу облікової картки об`єкта погосподарського обліку на 2011-2015 р.р. будинок АДРЕСА_2 належить ОСОБА_9 , а.с. 10-11;

- відповідно висновку судово-будівельної технічної експертизи за № 89 від 19 лютого 2015 року розмір матеріальної шкоди завданої потерпілій ОСОБА_9 внаслідок пожежі, яка відбулась 04 грудня 2014 р., що знищила житловий будинок АДРЕСА_2 , складає 158187 грн., а.с.148-162 - т.3;

- загальна вартість знищеного 04.12.2014 р. пожежею майна потерпілої ОСОБА_9 та потерпілої ОСОБА_10 за висновками товарознавчої експертизи складає відповідно на суму 1320 грн. та 1416 грн., а.с. 131-137 - т.2;

- протоколом проведення слідчого експеремента від 17 березня 2015 р. за участю підозрюваного ОСОБА_8 , згідно якого останній показав та розказав коли, де і як відбувалась сварка з потерпілою ОСОБА_10 , яким чином він здійснив підпал речей в будинку АДРЕСА_2 , та хто залишався в будинку о 21 .00 годин 03.12.2014 р., коли він покинув будинок, а.с. 186-193;

- згідно висновку судово-медичного експерта за № 2541 від 05.12.2014 р. під час скоєння злочину ОСОБА_8 знаходився в стані алкогольного сп`яніння середнього ступеня концентрація етилового спирту в крові відповідала 1.65 % , а.с. 46 - т.2.

Під час скоєння інкримінованих злочинів, ОСОБА_8 виявляв ознаки емоційно нестійкого розладу особистості, пограничний тип, стан компенсації, перебував у стані простого алкогольного сп`яніння, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, на що є посилання у висновках амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 2 від 05.01.2015 року, а.с. 83-85 - т.2.

Вибрані ОСОБА_17 спосіб і засоби вчинення інкримінованих злочинів, а також його дії після скоєного свідчать, що він добре усвідомлював наслідки здійснивши підпал речей в першій кімнаті, а потім в сінях будинку, ОСОБА_18 розумів, що від його дій почало тліти майно і тільки після цього він покинув будинок, достеменно знаючи, що в хаті не було дорослих людей, які б могли загасити вогонь, бо його співмешканка ОСОБА_16 після застосування до неї насильницьких дій з його боку та погроз «я вам всім сдєлаю», майже без одягу, вибігла з будинку за порятунком, а в будинку залишалась спати малолітня дитина, тим самим усвідомлював можливість її загибелі від небезпечної дії вогню. Такі дії ОСОБА_19 дають суду підстави вважати, що він, свідомо допускав настання смерті ОСОБА_13 і байдуже до цього відносився, адже впевнившись, що підпал вдався, він відразу покинув будинок, не намагаючись когось покликати на допомогу, а після підпалу намагався втекти від мешканців села, які його переслідували, бо розумів, що накоїв.

Посилання ОСОБА_19 та сторони захисту на те, що він не хотів смерті ОСОБА_13 , бо не знав, що той вдома, суперечить його свідченням, які він давав під час слідчого експерименту 17.3.15 р. та показами потерпілої ОСОБА_16 , яка посилалась на те, що вночі 4.12.2014 р., коли ОСОБА_18 вносив свої меблі та речі до хати, вона просила його не грюкати, бо спала дитини. Пояснення ОСОБА_19 на те, що він, знаходячись у будинку, мав на меті знищити шляхом підпалу лише свої речі і не мав наміру знищувати інші речі, які знаходились в будинку та йому не належали, взагалі не мають ніякого обґрунтування, бо стихія вогню не діє вибірково. З огляду на викладене суд не погоджується з тим, що дії ОСОБА_19 носять необережний характер, оскільки це спростовується наданими доказами.

Аналіз і оцінка досліджених судом доказів дають підстави вважати про доведеність вини ОСОБА_8 у вчинені ним інкримінованих злочинів, а його дії вірно кваліфіковані:

- за п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України, так як він умисно протиправно заподіяв смерть малолітній дитині;

- за ч. 2 ст. 194 КК України, оскільки він вчинив умисне знищення чужого майна, що заподіяло шкоду у великих розмірах, вчинене шляхом підпалу , що спричинило загибель людини.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, злочин за ч. 2 ст. 115 КК України згідно до ст.12 КК України є особливо тяжким, а злочин, передбачений ч. 2 ст. 194 КК України - тяжким, особу винного, який відповідно до ст. 89 КК України вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем фактичного мешкання характеризується негативно, за місцем реєстрації формально, є батько 3-х малолітніх синів, які мешкають окремо та він їх не утримує, стан здоров`я у 2004 році мав другу групу інвалідності у зв`язку з переломом кісток тазу, в подальшому групу не підтверджував, згідно даним облікової документації під наркологічним диспансерно-динамічним та психіатричним наглядом не перебуває. Суд також враховує те, що фактично ОСОБА_8 не визнав себе винним у вчинені інкримінованих злочинів, виправдовуючи свої дії як необережність, що свідчить про відсутність дійового каяття у скоєному.

Суд також не погоджується з посиланням захисту та обвинуваченого на те, що характеристика, яку надав сільський голова Добротівської сільради від 04.12.2014 р. є необ`єктивною та наданою на емоціях. Це спростовується свідченнями ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які в судовому засіданні стверджували, що ОСОБА_18 восени 2013 та 2014 років допускав відносно них та дитини випадки застосування фізичного насильства. Крім свідчення вказаних осіб, ці обставини підтверджені їх офіційними зверненнями до органів внутрішніх справ. Те, що перевірка вказаних заяв проводилась формально, свідчить зміст прийнятих рішень, які незважаючи на дату їх прийняття 27.11.13 р. та 09.11.2014 р. по суті нічим не відрізняються один від одного, а.с. 237-240 - т.2.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд не вбачає.

Обставиною, що обтяжує покарання, є скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Суд, враховуючи обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, відповідно до ст. 67 та ст. 66 КК України, наслідків скоєного, суспільну небезпечність, думки потерпілих, відсутність дієвого каяття вважає, що міра покарання має бути пов`язана з позбавленням волі.

Речові докази по справі відсутні. Судові витрати за проведення відповідних експертиз мають бути стягнуті згідно до ст. 124 КПК України.

Суд також вважає, що заявлений цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 про стягнення з обвинуваченого моральної та матеріальної шкоди у заявлених сумах також підлягає задоволенню відповідно до ст.1166, 1167 ЦК України, оскільки ОСОБА_9 була позбавлена власності, а саме житлового будинку, який їй надійшов як спадок після померлого чоловіка та вона мала намір в подальшому використовувати його за призначенням, а від знищення цього майна та предметів побуту отримала душевну травму.

Керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України ,-
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_22 визнати винним у скоєні злочинів, передбачених п. 2 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 194 КК України та призначити покарання:

- за ч. 2 ст. 115 КК України п`ятнадцять років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 194 КК України вісім років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити до відбування п`ятнадцять років позбавлення волі.

Запобіжний захід - тримання під вартою - до набрання вироком законної сили - залишити, продовживши строк його дії на 60 діб, тобто по 10.04.2016 року. Строк відбуття покарання рахувати з часу затримання з 04 грудня 2014 року. Зарахувати в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 04.12.2014 року до набрання вироком законної сили відповідно до Закону України № 838-УШ від 26.11.2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати в сумі 3847.61 грн.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду в сумі 159507 грн. та моральну 20.000 гр.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Сумської області через Шосткинський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня вручення копії вироку засудженому, і в той же строк з моменту проголошення іншими учасниками процесу.

Копію вироку негайно вручити засудженому та прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_2