Єдиний унікальний номер (справа №) 216/8443/15-к
Номер провадження у суді 1-кс/216/3019/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2015 року місто Кривий Ріг

Слідчий суддя Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

захисника: адвоката ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого військової прокуратури Криворізького гарнізону Південного регіону України лейтенанта юстиції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шевченівка Нововоронцовського району Херсонської області, громадянина України, із професійно-технічною освітою, офіційно не працевлаштованого, який перебуває у зареєстрованому шлюбі, має неповнолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

15.05.2015 Центрально-Міським районним судом міста Кривого Рогу за ч.3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до 3-х років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання із встановленням іспитового строку 1 рік;

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 410 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 діючи умисно та на порушення вимог законодавства, вирішив незаконно збагатитися за рахунок держави шляхом викрадення військового майна групою осіб, вчинивши кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 , вступивши в злочину змову з військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 старшим сержантом ОСОБА_8 , старшим прапорщиком ОСОБА_9 , а також разом із цивільною особою - громадянином ОСОБА_10 , пособницькими діями, а саме шляхом усуненням перешкод, які заздалегідь обіцяв виконати, сприяв вчиненню злочину іншими співучасниками - організатором вчинення злочину громадянином ОСОБА_10 виконавцями вчинення злочину - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а саме 21 червня 2015 року в післяобідній час, знаходячись на території автомобільної стоянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , під час спільного вживання спиртних напоїв, громадянин ОСОБА_10 , у присутності старшого сержанта ОСОБА_8 , старшого прапорщика ОСОБА_9 та громадянина ОСОБА_5 , виказав ініціативу щодо вчинення злочину, а саме пропозицію щодо викрадення із автомобільного парку військової частини НОМЕР_1 паливозаправника разом із дизельним пальним, який в подальшому продати разом із пальним фермерам.

Тоді ж, ОСОБА_5 , разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 в особистій бесіді домовились про сумісну участь у вчиненні умисного злочину, а саме викрадення військового майна із автомобільного парку військової частини НОМЕР_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_4 .

При цьому, організатор вчинення злочину - ОСОБА_10 об`єднавши всіх співучасників злочину і спрямувавши їх зусилля на вчинення злочину, залучивши до вчинення злочину виконавців - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , пособника - ОСОБА_5 , розподіливши між ними обов`язки по вчиненню злочину, розробивши план вчинення злочину та визначивши об`єкт посягання, підбурив останніх викрасти та відігнати до узгодженого місця паливозаправник із пальним, який належить військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , та який в подальшому передати йому ( ОСОБА_10 ) для подальшого збуту.

Відразу потому, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , за ініціативою вчинення злочину, яку висловив організатор вчинення злочину громадянин - ОСОБА_10 , домовилися вчинити з використанням предмета злочину - пилки по металу, крадіжку військової техніки військової частини польова пошта НОМЕР_1 паливозаправника на базі автомобіля Урал 4320 в.н. НОМЕР_2 із паливом, розташованого на території автомобільного парку військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , з метою викрадення військового майна, тобто домовилися про спільну участь у вчиненні умисного злочину, вступивши у попередню змову.

Домовившись про спільну участь у вчиненні умисного злочину крадіжки військового майна, організатор вчинення злочину громадянин ОСОБА_10 , безпосередньо керуючи та координуючи вчиненням вказаного злочину, а саме спрямовуючи зусилля інших співучасників на безпосереднє виконання об`єктивної сторони злочину, визначивши послідовність вчинення злочинних дій, форми і порядку зв`язку між співучасниками під час їх вчинення, розподілив ролі між ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , щодо дій кожного з них по виконанню даної крадіжки.

Так, ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , відповідно до установки ОСОБА_10 щодо розподілу ролей співучасників, повинні були проникнути на територію автомобільного парку військової частини НОМЕР_1 , відчинивши за допомогою пилки по металу, яку пришукали заздалегідь, бокс, потрапити до автомобіля паливозаправника марки Урал-4320. Надалі, виконавець злочину - ОСОБА_9 , відповідно до плану дій організатора злочину - громадянина ОСОБА_10 , повинен вигнати паливозаправник із території парку військової частини та відігнати до місця, де його ( ОСОБА_9 ) буде чекати безпосередній організатор злочину - ОСОБА_10 , який потім покаже місце куди необхідно в подальшому відігнати паливозаправник із пальним, з метою його подальшого збуту.

В цей же час, ОСОБА_8 окрім допомоги ОСОБА_9 у здійсненні крадіжки, повинен був зв`язатися телефоном із організатором злочину - ОСОБА_10 та повідомити про вдале викрадення паливозаправника та палива, тобто бути співвиконавцем злочину.

Громадянин ОСОБА_5 відповідно до домовленості та плану вчинення злочину розробленого ОСОБА_10 , повинен був знаходитись біля тильних воріт автомобільного парку військової частини польова пошта НОМЕР_1 та слідкувати за головними воротами, попередити виконавців ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про появу наряду по охороні автомобільного парку і забезпечити решті безперешкодне залишення місця злочину, тобто бути особою, яка шляхом усунення перешкод сприяє вчиненню злочину пособником.

Так, в подальшому, реалізуючи спільний злочинний намір, направлений на вчинення викрадення військового майна, діючи умисно, розуміючи протиправність своїх дій, та діючи із корисливих мотивів, пособник вчинення злочину - ОСОБА_5 , виконавці вчинення злочину - старший прапорщик ОСОБА_9 та старший сержант ОСОБА_8 , двоє останніх, виконуючи обов`язки військової служби у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , приблизно о 21 годині 00 хвилин 21.06.2015 року, діючи за попередньою змовою групою осіб, через запасні ворота проникли на територію автомобільного парку військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 . При цьому, громадянин ОСОБА_5 залишився спостерігати за головними воротами автомобільного парку для того щоб іншим чином сприяти приховуванню вказаного злочину, а військовослужбовці ОСОБА_9 та ОСОБА_8 направились до автомобільного боксу №12, всередині якого знаходився паливозаправник.

Підійшовши до боксу № НОМЕР_3 , ОСОБА_9 дістав, заздалегідь пришукану, пилку по металу та по черзі із ОСОБА_8 перепиляли металевий трос, який заважав відчинити ворота боксу.

Перепилявши металевий трос та відкривши ворота боксу № НОМЕР_3 , ОСОБА_9 , дотримуючись вказаної домовленості із безпосереднім організатором вчинення злочину - громадянином ОСОБА_10 , кермуючи паливозаправником, вивіз зазначену військову техніку разом з іншим військовим майном дизельним пальним у кількості 4441 кг, з території військової частини у напрямку АДРЕСА_5 .

В цей час, військовослужбовець ОСОБА_8 відповідно до плану дій, які визначив безпосередній організатор вчинення злочину - громадянин ОСОБА_10 , направився до в`їзду у мікрорайон Всебратське -2, де біля пам`ятнику танкістам «Танк ИС-3», на нього чекав організатор злочину ОСОБА_10 , попередньо зателефонувавши останньому.

В подальшому, зустрівшись із організатором вказаного злочину ОСОБА_10 біля 21 години 30 хвилин 21.06.2015 року, ОСОБА_8 разом із останнім на транспортному засобі марки «ТОЙОТА ЛЕНД КРУЗЕР» чорного кольору д.н. НОМЕР_4 , яким весь час користувався ОСОБА_10 , направились до с. Гурівка Кіровоградської області, з метою супроводження паливозаправника до місця, де ОСОБА_10 планував сховати зазначену техніку та майно.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, якою безпосередньо керував ОСОБА_10 , прибувши біля 23 години 20 хвилин 21.06.2015 року до с. Гурівка Кіровоградської області, ОСОБА_9 разом із ОСОБА_8 за допомогою відер та палива, яке знаходилось у автоцистерні дозаправили автомобіль Урал-4320, після чого, ОСОБА_10 на автомобілі марки «ТОЙОТА ЛЕНД КРУЗЕР» чорного кольору д.н. НОМЕР_4 , а ОСОБА_9 на паливозаправнику марки Урал-4320 в.н. НОМЕР_2 , залишивши чекати ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , вирушили в бік Кіровоградської області, до вказаного ОСОБА_10 місця, де і залишили паливозаправник марки Урал-4320 в.н. НОМЕР_2 , вартістю 129129,0 грн., разом із пальним у кількості 4441 кг, вартістю 48443,89 грн., загальною вартістю 177572, 89 грн., спричинивши шкоду державі в особі військової частини на ту ж суму.

Тоді ж, виконавці злочину - ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , пособник - ОСОБА_5 та організатор злочину - ОСОБА_10 домовились про те, що останній ( ОСОБА_10 ) реалізує наявне в паливозаправнику пальне за ціною 13 гривень за один літр пального та транспортний засіб, і в подальшому розділить отримані від продажу зазначеного військового майна грошові кошти між усіма учасниками.

Військовою прокуратурою Криворізького гарнізону Південного регіону України на підставі викладених обставин провадиться досудове розслідування, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000077 від 22 червня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 410 КК України.

В порядку, визначеному ст.ст. 276-278 КПК України письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 410 КК України, вручено ОСОБА_5 - 12.11.2015.

11 листопада 2015 року у провадження слідчого судді надійшло клопотання слідчого військової прокуратури Криворізького гарнізону Південного регіону України лейтенанта юстиції ОСОБА_6 , який звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу в порядку, визначеному ст.ст. 184, 188 КПК України, із клопотанням про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання мотивоване тим, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 року №1932-XII зі змінами, визначено поняття особливого періоду, де зазначено, що період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, являється особливим періодом, який діяв станом на 21 червня 2015 року.

Відповідно до «Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі», затвердженого постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 року №243/95-ВР (із змінами і доповненнями, внесеними Законом України від 21 грудня 2000 року N2171-III) військове майно - це державне майно, закріплене за відповідними військовими частинами. До нього належать: всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, паливно-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне та інше майно, а також кошти.

Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст. 410 КК України - викрадення та привласнення військовослужбовцями військової техніки та іншого військового майна за попередньою змовою групою осіб, шляхом зловживання службовим становищем, в умовах особливого періоду, що заподіяло істотну шкоду. Санкція ч.3 ст. 410 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років, та відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України вказаний злочин віднесений до категорії особливо тяжких злочинів.

Підозра у вчиненні ОСОБА_5 вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами та іншими матеріалами, а саме: показаннями самого ОСОБА_5 , в яких він визнав свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні, свідченнями підозрюваних ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ; показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ; протоколом огляду місця події від 21.06.2015 - автомобільного боксу №12 на території автомобільного парку військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 ; протоколом огляду місця події від 24.06.2015 автомобілю «Урал» 4320 в.н.2799Е5 темно-зеленого кольору; висновком судово-товарознавчої експертизи від 18.09.2015 №668; книгою прийняття та здавання чергування військової частини польова пошта НОМЕР_1 ; наказом командиру в/ч п/п НОМЕР_1 від 03.09.2014; актом приймання служби ПММ про прийняття автомобілю «Урал» 4320 в.н.2799Е5 та дизельного пального об`ємом 4441 кг на зберігання в/ч п/п НОМЕР_1 .

Необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю наступних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які можуть настати, якщо підозрюваний буде залишатись на волі, а саме, запобігання спробам:

1. Переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду.

2. Знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

3. Незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

4. Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

5. Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

На думку слідчого, в повному обсязі запобігти настанню вказаних ризиків неможливо у випадку застосування більш м`яких запобіжних заходів, оскільки підозрюваний вчинив особливо тяжкий злочин, добровільно до правоохоронних органів не з`явився.

Прокурор в судовому засіданні підтримав заявлене клопотання.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні з клопотанням не погодилась та зазначила, що підозра у вчиненні її підзахисним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 410 КК України, не підтверджена належними та достатніми доказами доданими до клопотання, а також, що наведені в клопотанні ризики, передбачені ст. 177 КПК України відсутні, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 ніколи не ухилявся від явки до органу досудового розслідування, має родину із малолітньою дитиною, має зареєстроване місце проживання. Також захисник вважала за можливе застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні також заперечував проти клопотання слідчого та зауважував, що має родину та неповнолітню дитину, крім того ніколи не переховувався та не мав намір переховуватись від органу досудового розслідування. Одночасно з цим підозрюваний ОСОБА_5 в своїх поясненнях підтвердив, що він знайомий з іншими підозрюваними у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 при чому у останнього підозрюваний ОСОБА_5 працював за наймом. Крім того за його твердженням його середньомісячний заробіток складає від 3 до 5 тисяч на місяць, але жодних доказів такого заробітку не навів.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення підозрюваного та його захисника, які вважали можливим застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, - домашній арешт, думку прокурора, який підтримав клопотання та просив його задовольнити, дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження №0000077, дійшов висновку про те, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимогам п.п. 1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно наданих матеріалів підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 410 КК України, ґрунтується на його особистих показаннях, в яких він не спростовував своєї участі у кримінальному правопорушенні, на свідченнях інших підозрюваних ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ; показаннях свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ; протоколі огляду місця події від 21.06.2015 - автомобільного боксу №12 на території автомобільного парку військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 ; протоколі огляду місця події від 24.06.2015 автомобілю «Урал» 4320 в.н.2799Е5 темно-зеленого кольору; висновку судово-товарознавчої експертизи від 18.09.2015 №668; книзі прийняття та здавання чергування військової частини польова пошта НОМЕР_1 ; наказі командиру в/ч п/п НОМЕР_1 від 03.09.2014; акті приймання служби ПММ про прийняття автомобілю «Урал» 4320 в.н.2799Е5 та дизельного пального об`ємом 4441 кг на зберігання в/ч п/п НОМЕР_1 ., тому слідчий суддя вважає таким, що заслуговує на увагу, висновок органу досудового розслідування про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчинені зазначеного кримінального правопорушення.

Крім того необхідність обрання стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю наступних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які можуть настати, якщо підозрюваний буде залишатись на волі, а саме:

- має можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 не проживає за зареєстрованим місцям проживання і не має у власності нерухомого майна для проживання, раніше переховувався від органу досудового розслідування, через що було подане клопотання про надання дозволу на затримання ОСОБА_5 ;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 був раніше засуджений за вчинення умисного корисливого правопорушення і протягом іспитового строку вчинив новий умисний корисливий злочин, а також оскільки у ОСОБА_5 відсутнє офіційне джерело доходу.

При цьому при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини (ст. 178 КПК України).

Також за приписами п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину. Згідно даних, що характеризують його особу, підозрюваний офіційно не працевлаштований, а також хоча і перебуває у зареєстрованому шлюбі, в якому в нього є неповнолітня донька, але не навів доказів, які б свідчили про його дії з утримання своєї родини. Також в ході розгляду клопотання було встановлено, що у підозрюваного відсутнє власне житло, що з урахуванням з іншими обставинами свідчить про відсутність в останнього міцних соціальних зв`язків за місцем проживання. Щодо репутації підозрюваного ОСОБА_5 судом також береться до уваги та обставина, що підозрюваний раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисного злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 ч. 3 ст. 15 КК України, судимість за вчинення якого не була знята або погашена у встановленому законом порядку.

Вказані обставини, а також відомості про вік підозрюваного, стан його здоров`я, а також матеріальне положення дають достатні підстави вважати, що лише такий запобіжний захід, як тримання під вартою, може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а також забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної особи та створити необхідні умови для встановлення істини у вказаній кримінальній справі. При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд згідно вимогам ст. 178 КПК України також враховує тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , його сімейний стан, рід занять, а також розмір заподіяної матеріальної шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому судом відхиляються доводи сторони захисту щодо можливості застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу домашнього арешту через наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Одночасно з цим в судовому засіданні було встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 за зареєстрованою адресою не проживає, в зв`язку з чим виконання такого запобіжного заходу може не забезпечити належну поведінку особи.

Додатково слід звернути увагу на те, що в силу вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Також згідно абз. 2 ч. 5 статті 182 КПК України у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів мінімальної заробітної плати відповідно.

З урахуванням того, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 410 КК України, який за правилами ст. 12 Кримінального кодексу України є особливо тяжким злочином, а також враховуючи розмір заподіяної злочином шкоди, слідчий суддя вважає можливим визначити розмір застави на рівні 600 мінімальних заробітних плат, розмір якої з 1 січня 2015 року згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» складає 1218 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 40, 131, 132, 176-178, 182, 183, 194, 196, 395, 532 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 410 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням у Криворізькій установі виконання покарань №3 Управління Державної Пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до закінчення 41 (сорока одного) дня з моменту затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме - до двадцять четвертої години 22 грудня 2015 року.

Визначити для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язків, передбачених цим Кодексом, заставу в розмірі 600 (шістсот) розмірів мінімальної заробітної плати, що дорівнює 730800 (сімсот тридцяти тисячам вісімсот) грн. 00 коп.

У разі внесення застави на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будуть покладені наступні обов`язки:

1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

У випадку невиконання підозрюваним ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покладених обов`язків застава буде звернута в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України й використана у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Копії ухвали для її виконання направити начальникові Криворізької установи виконання покарань №3 Управління Державної Пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області, прокуророві військової прокуратури Криворізького гарнізону Південного регіону України і слідчому військової прокуратури Криворізького гарнізону Південного регіону України.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу вручити підозрюваному та захиснику негайно після її оголошення.

Ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 5-ти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала слідчого судді, яка набрала законної сили, обов`язкова для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Слідчий суддя: ОСОБА_1