Справа№1-219/10
Провадження №1-кд/751/13/15
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2010 року м. Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі

головуючого судді: Кузьміна М. В.

при секретарі ГРИЩЕНКО Н.С.

за участю прокурора ЛЮСОВОЇ Н.А.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, розлученого, має на утриманні неповнолітню дитину - доньку Олену, ІНФОРМАЦІЯ_4, не працюючого, раніше не судимого, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5,

- у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в березні 2010 року, в денний час, знаходячись на подвірї будинку № 31 по вул. Сиренєва, в м. Чернігові, таємно викрав 4 курки, загальною вартістю 120 грн., що належать ОСОБА_2, чим завдав останньому матеріальну шкоду.

11.05.2010 року, в денний час, ОСОБА_1, з метою викрадення чужого майна прибув до подвір'я будинку № 31 по вул. Сиренєва, м. Чернігова, де проник до приміщення времянки, звідки таємно викрав пластикову каністру ємністю 20 літрів, вартістю 30 грн., з бензином А-80, в кількості 20 літрів, загальною вартістю 139 грн. та картоплю вагою 20 кг, загальною вартістю 60 грн., а всього на загальну суму 229 грн., що належить ОСОБА_2, чим завдав потерпілому матеріальну шкоду.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину в скоєнні даних злочинів визнав повністю та пояснив, що він проживає разом з батьком і в березні 2010 року, після сварки з батьком, він пішов з дому та проживав у знайомих. Коли закінчились гроші він захотів їсти і тому прийшов на подвір'я будинку 31, де він проживав разом з батьком, та на задньому дворі спіймав 4 курей, відніс до лісу, там їх зажарив та зїв.

В травні 2010 року у нього знову виникла сварка з батьком, батько забрав ключі від будинку та всіх будівель, він проживав у знайомих. 11.05.2010 року, в денний час, знаючи, що батька немає вдома, він прийшов у двір будинку 31 по вул.. Сиренєва, де проживав разом з батьком, подивився ключі від времянки, але батько їх забрав, тоді він через кватирку відчинив вікно у времянці, через вікно заліз, побачив там каністру з бензином, забрав цю каністру разом з бензином, набрав картоплі і все це відніс до лісу. Через деякий час бензин продав разом з каністрою незнайомому чоловіку на машині за 100 грн.

Розкаявся в скоєному злочині, просив суворо не карати.

Крім визнавальних показів, вина підсудного ОСОБА_1 в скоєнні злочинів, передбачених ст. 185 ч. 1, ст.. 185 ч. 3 КК України також підтверджується і матеріалами справи, які учасники судового засідання не вважають за доцільне досліджувати, але обставини та факти скоєння даного злочину підсудним ОСОБА_1 та іншими учасниками судового засідання не оспорюються, і тому, оцінюючи отримані докази, суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_3 за фактом таємного викрадення майна (курей), що належить ОСОБА_1І, органами досудового слідства вірно кваліфіковані за ст. 185 ч. 1 КК України; дії ОСОБА_1 за фактом таємного викрадення чужого майна 11.05.2010 року, що належить ОСОБА_2, вчиненими повторно, поєднаними з проникненням в приміщення, органами досудового слідства вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України.

Відповідно до ст. 66 КК України, за обставини, які помякшують вину підсудного ОСОБА_3 суд визнає щире каяття підсудного, сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують відповідальність підсудного ОСОБА_3 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Обговорюючи питання про обрання міри покарання ОСОБА_1 суд приймає до уваги дані, характеризуючи особу підсудного, те, що він раніше не судимий, розкаявся в скоєному, має на утриманні неповнолітню дитину і тому суд вважає, що до нього слід обрати міру покарання в межах санкції ч. 1 та ч. 3 ст. 185 КК України, з застосуванням ст.ст. 70, 75, 76 КК України.

Судові витрати відсутні.

Речових доказів немає.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Керуючись ст. ст. 323-324 КПК України, суд:

Засудив:

ОСОБА_1 визнати винним та призначити покарання:

- за ст. 185 ч. 1 КК України у вигляді двох років позбавлення волі;

- за ст. 185 ч. 3 КК України у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш сурового покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

Застосувати ст. 75 КК України та звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання за вироком суду, встановивши йому іспитовий строк терміном на три роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обовязки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи;

- повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання;

- періодично зявлятись на відмітку до органів кримінально - виконавчої системи.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3, залишити підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Вирок може бути оскаржений до Чернігівського апеляційного суду протягом п'ятнадцяти днів з часу проголошення.

Суддя М.В. Кузьмін