12.11.2015 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа №533/1025/15-к
провадження №1-кп/533/93/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 листопада 2015 року селище Козельщина
Козельщинський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі:
прокурора ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000338, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 14.08.2015 року, за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Харченки Козельщинського району Полтавської області, зареєстрований в АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 , не працюючого, освіта середньо-спеціальна, не одруженого, громадянина України, засудженого
вироком Козельщинського районного суду Полтавської області від 05.10.2015 року за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить суму 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. Покарання фактично відбуте у зв`язку із сплатою штрафа 21.10.2015 року;
у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.15 ч.1 ст.185, ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

10.08.2015 року о 11 год. 00 хв. ОСОБА_3 , маючи умисел на таємне заволодіння чужим майном, з метою вчинення крадіжки прийшов на територію домоволодіння ОСОБА_6 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , де усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу безперешкодно проник до нежилого, будинку, де зруйнував цегляну стіну та намагався таємно викрасти звідти 400 цеглин вартістю 280 гривень.
Проте свій злочинний намір до кінця довести не зміг, з причин, що не залежали від його волі, оскільки не мав можливості самостійно забрати викрадене майно.
Таким чином, ОСОБА_3 своїми умисними діями вчинив незакінчений замах на таємне викрадання чужого майна (крадіжки), тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.15 ч.1 ст.185 КК України.
14.08.2015 року ОСОБА_3 , маючи умисел на повторне таємне заволодіння чужим майном, з метою вчинення повторної крадіжки прийшов на територію домоволодіння ОСОБА_7 , що розташоване в с.В`язівка Козельщинського району Полтавської області, де усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу розібрав стіну господарського приміщення нежилого покинутого домоволодіння, та намагався таємно викрасти звідти 1800 цеглин вартістю 1260 гривень, але не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, так як був помічений господарем та з місця злочину втік.
Таким чином, ОСОБА_3 своїми умисними діями вчинив незакінчений замах на повторне таємне викрадання чужого майна (крадіжки), тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений показав, що він повністю визнає свою провину у вчиненні вищевказаних злочинів, при обставинах, визначених в обвинувальному акті, вказавши, що події, а також час та спосіб скоєння ним кримінальних правопорушень, описаних в обвинувальному акті, викладені вірно та відповідають дійсності, і він їх в повному обсязі підтверджує. У скоєному щиро розкаявся.
Враховуючи те, що обвинувачений у судовому засіданні свою провину визнав повністю, фактичні обставини справи ніхто з учасників судового розгляду не оспорював, суд у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів у судовому засіданні, щодо до тих обставин, які ніким не оспорюються. Обвинувачений проти даного рішення суду не заперечував.
В судове засідання потерпіла ОСОБА_6 , належним чином повідомлена про час та місце судового засідання, не з`явилась, надала суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутність. Цивільний позов не заявляє. Просить не призначати суворе покарання.
В судове засідання потерпілий ОСОБА_7 , належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, не з`явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі. Цивільний позов не заявляє. Просить не призначати суворе покарання.
Суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, вартості майна, прийшов до висновку, що винуватість обвинуваченого у вчиненні незакінченого замаху на таємне викрадання чужого майна (крадіжки), вчиненні незакінченого замаху на повторне таємне викрадання чужого майна (крадіжки) доведена у повному обсязі, а його дії органами досудового розслідування кваліфіковані вірно за ч.3 ст.15 ч.1 ст.185, ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України .
При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує визнання обвинуваченим своєї вини, ступінь тяжкості вчинених злочинів, які згідно до ст.12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який не судимий на час вчинення злочинів, позитивно оцінюється у побутовій характеристиці, вину визнає у повному обсязі, у скоєному щиро розкаявся.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття. Суд відхиляє клопотання прокурора та захисника визнати молодий вік обвинуваченого в якості обставини, що пом`якшує покарання, у зв`язку із тим, що обвинувачений має вік, який значно перевищує вік притягення до кримінальної відповідальності за вказані злочини.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, суд не вбачає.
Враховуючи викладене, беручи до уваги ступень тяжкості вчинених злочинів, обставини, що пом`якшують покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкціями ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, з врахуванням положень ч.3 ст.68, ст.69-1 КК України, разом з тим, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і тому до нього слід застосувати положення ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання із випробуванням та з покладенням ряду обов`язків, передбачених п.п.2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Долю речових доказів по справі суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Суд не вбачає підстав для визначення сукупності злочинів та застосування ч.4 ст.70 КК України та ч.3 ст.72 КК України, оскільки обвинувачений фактично відбув покарання, призначене вироком Козельщинського районного суду Полтавської області від 05.10.2015 року за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн, шляхом сплати штрафу, що підтверджується банківською квитанцією від 21.10.2015 року.
Керуючись ч.3 ст.349 , ст. ст. 368-370, ст.373, ст.374 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч.1 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 1 (один) місяць.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 1 (місяць).

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Згідно ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчий інспекції.

Речові докази: набиту цеглу в кількості 400 (чотириста) штук, яка знаходиться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_6 , залишити власнику потерпілій ОСОБА_6 .

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Козельщинський районний суд Полтавської області.

Відповідно до ч.2 ст.394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому в порядку, визначеному ст.376 КПК України.

Суддя ОСОБА_1