Справа № 558/154/15-к
номер провадження 1-кп/558/17/15

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 серпня 2015 року смт. Демидівка
Демидівський районний суд Рівненської області, в складі: судді одноособово ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження за № 0000699, по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Луцьк, Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:

5 серпня 2010 року Демидівським районним судом Рівненської області за ч. 2 ст. 185 КК України на один рік позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік;

19 серпня 2011 року Демидівським районним судом Рівненської області за ч. 3 ст. 185 та відповідно до ст. 69, ст. 71 КК України на один рік один місяць позбавлення волі;

10 липня 2012 року Апеляційним судом Рівненської області за ч. 2 ст. 186 та відповідно до ст. 69 КК України до 510 гривень штрафу;

31 грудня 2013 року Демидівським районним судом Рівненської області за ч. 2 ст. 185 КК України до одного року обмеження волі, відповідно до ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік;

6 лютого 2014 року Демидівським районним судом Рівненської області за ч. 3 ст. 185 та відповідно до ст. 70 КК України до трьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік;

25 листопада 2014 року Демидівським районним судом Рівненської області за ч. 3 ст. 185 та відповідно до ст. 69 КК України до 1700 гривень штрафу. Вирок Демидівського районного суду Рівненської області від 6 лютого 2014 року виконувати самостійно,

у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

сторони кримінального провадження: державний обвинувач ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , потерпіла ОСОБА_6 , захисник адвокат ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_3 , суд, -

в с т а н о в и в:
20 листопада 2014 року приблизно о 24-й годині ОСОБА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, через вікно проник до приміщення літньої кухні господарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , звідки таємно, умисно, повторно викрав належний ОСОБА_8 мішок з цукром вагою 50 кг вартістю 400 гривень, чим заподіяв майнову шкоду ОСОБА_8 на вказану суму.

Завдані потерпілій ОСОБА_6 збитки відшкодовані під час досудового розслідування кримінального провадження шляхом повернення викраденого майна.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та поєднана з проникненням у інше приміщення.

Зазначену кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає вірною.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою винність у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, дав показання про те, що в той вечір, дати не пам`ятає, але це могло відбуватися 20 листопада 2014 року, він пішов додому до ОСОБА_9 той час в будинку, де проживає ОСОБА_10 були його співмешканка ОСОБА_11 , сам ОСОБА_10 та ОСОБА_12 і ОСОБА_13 . Через деякий час вирішив піти додому. Коли йшов додому, то зустрів хлопців, з ними поговорив приблизно 20 хвилин та пішов далі. Коли проходив неподалік господарства ОСОБА_14 ?юків, то вирішив щось викрасти з їх господарства. Через город зайшов на подвір`я господарства, підійшов до літньої кухні та через вікно заліз в приміщення літньої кухні. Це було приблизно опівночі, біля будинку нікого не було, в будинку світло не світилося. В літній кухні світив запальничкою, бо було темно. Літня кухня складалася з двох кімнат, він зайшов в другу кімнату, побачив мішок цукру, який взяв та через вікно виніс з приміщення. Мішок з цукром заніс до дороги, де поклав на узбіччі. Не знає навіщо взяв мішок з цукром. Потім побачив, що йшли дорогою ОСОБА_12 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які сказали, що можуть продати цукор. Після чого вони забрали мішок цукру та понесли його до баби ОСОБА_17 в с. Лішня, де продали їй цукор. Він залишився чекати на дорозі. Пізніше вони йому дали 50 гривень та сказали, що на другий день розрахуються за цукор повністю.

У вчиненому щиро розкаюється, обіцяє подібних вчинків не допускати, просить не позбавляти його волі та взяти до уваги те, що він проживає з матір`ю пенсійного віку та батьком, який є інвалідом.

Винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується об`єктивними доказами дослідженими судом.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 дала показання про те, що в той вечір, це могло бути 20 листопада 2014 року, вона готувалася до свята та була в літній кухні господарства, де проживає, приблизно до 22 години 30 хвилин. На другий день в літній кухні готувала обід та побачила, що були розкидані декоративні гарбузи, що знаходилися на вікні. На підвіконні були сліди взуття. Коли вона вийшла на подвір`я, то побачила, що сліди від вікна повели на город. Вона виявила, що в другій кімнаті літньої кухні (кладовій) не було одного мішка з цукром. Напередодні того дня вона з чоловіком купили два мішки з цукром. Один вони почали використовувати, а інший, який викрали, був зашитий заводським способом. Мішок з цукром був вагою 50 кілограм. Її чоловік не працює, чоловік та свекруха виїжджають на заробітки в м. Київ, а тому завдана шкода для неї є значною. Мішок з цукром їй повернуто працівниками міліції. Будь-яких претензій до обвинуваченого ОСОБА_3 не має. Він часто вчиняє крадіжки майна в односельчан, а тому просить призначити покарання згідно Закону.

Крім того, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України підтверджується такими доказами.

Протоколом огляду місця події від 29 грудня 2014 року з фототаблицею до нього (а.п. 41-45) згідно якого об`єктом огляду є господарство ОСОБА_18 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де в приміщенні літньої кухні виявлено та оглянуто мішок з цукром.

Протоколом огляду місця події від 9 січня 2015 року з фототаблицею до нього (а.п. 76-80) згідно якого об`єктом огляду є господарство, що перебуває в користуванні ОСОБА_19 та розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , де під час огляду вилучено один мішок з цукром, що був зашитий.

Протоколом огляду предмета від 13 січня 2015 року з фототаблицею до нього (а.п. 85-87) згідно якого об`єктом огляду є мішок з цукром вагою 50 кг, що виготовлений на ПАТ «Гнідавський цукровий завод».

Протоколом огляду предмета від 12 січня 2015 року з фототаблицею до нього (а.п. 90-92) згідно якого об`єктом огляду є етикетка з мішка з-під цукру, що виготовлений на ПАТ «Гнідавський цукровий завод».

Згідно довідок (а.п. 50, 52) вартість одного мішка з цукром вагою 50 кг станом на 20 листопада 2014 року становила 400 (Чотириста) гривень.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 21 березня 2015 року з фототаблицею до нього (а.п. 153-157) згідно якого ОСОБА_3 відтворив обставини та механізм вчинення таємного викрадення одного мішка з цукром із господарства, що перебуває в користуванні ОСОБА_20 та розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 50/15 від 23 лютого 2015 року (а.п. 100-103) ОСОБА_3 в момент вчинення злочину будь-яким психічним захворюванням, що позбавляло його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними не страждав, у тимчасовому хворобливому стані (сутінкові розлади свідомості, патологічний афект, патологічне сп`яніння та ін.) не знаходився; будь-якими психічними розладами не страждав, міг повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_3 страждає на хронічний алкоголізм, застосування примусового лікування не потребує.

Досліджені в судовому засіданні докази підтверджують показання обвинуваченого ОСОБА_3 та потерпілої ОСОБА_6 є такими, що зібрані у відповідності до вимог діючого кримінального процесуального законодавства.

В судовому засіданні сторони кримінального провадження не оспорювали фактичних обставин справи, сумнівів у достовірності досліджених та наданих суду доказів не висловлювали.

За таких обставин, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину, відповідальність за який передбачена ч. 3 ст. 185 КК України, доведена дослідженими доказами у судовому провадженні.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

Згідно обвинувального акту зазначено про те, що органом досудового розслідування встановлено обтяжуючу обставину рецидив злочинів.

Однак, згідно роз`яснень абз. 2 п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» № 7 від 4 червня 2010 року якщо рецидив злочинів утворює одночасно і повторність, яка передбачена у статті чи частині статті Особливої частини Кримінального кодексу України як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом частини четвертої статті 67 КК України як повторність, так і рецидив злочинів суд не може ще раз врахувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд приймає до уваги тяжкість (згідно статті 12 КК України), ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину; обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують його; те, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий, судимість не знята та не погашена (а.п. 105-106); дані про особу винного, який по місцю проживання характеризується посередньо, стан його здоров`я (а.п. 97, 98, 100-103), думку потерпілої щодо виду та міри покарання, яка просила призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно Закону, та приходить до висновку щодо призначення покарання необхідного, достатнього для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів за ч. 3 ст. 185 КК України з урахуванням положень ст. 70 КК України та ст. 72 КК України щодо правил складання покарання, призначивши покарання за сукупністю злочинів, з урахуванням невідбутого покарання згідно вироку Демидівського районного суду Рівненської області від 25 листопада 2014 року у виді штрафу.

При цьому, незважаючи на те, що діями ОСОБА_3 завдано шкоду в розмірі 400 гривень, однак в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що оскільки вона та члени її сім?ї не мають постійного місця роботи, вказана сума шкоди для неї є значною, а також з урахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_3 неодноразово вчиняв злочини, був засуджений та йому призначалося покарання відповідно до ст. 69 КК України, однак він на шлях виправлення не став та знову вчинив злочин.

Крім того, суд приймає до уваги поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 після вчинення злочину, а саме те, що він без будь-яких поважних причин неодноразово не з`являвся в судові засідання, що вказує на його небажання стати на шлях виправлення.

Виходячи в наведеного, суд приходить до висновку про призначення покарання у виді позбавлення волі з відбуванням такого покарання в установах виконання покарань, що буде відповідати особі обвинуваченого та необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів

Разом з тим, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує те, що він ухвалою Демидівського районного суду Рівненської області від 22 квітня 2015 року (а.п. 193) звільнений від відбування покарання, призначеного вироком Демидівського районного суду Рівненської області від 6 лютого 2014 року, в зв`язку з закінченням іспитового строку.

Вказана ухвала суду набрала законної сили.

Цивільний позов не заявлений.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Приймаючи до уваги поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 під час судового розгляду кримінального провадження, а саме неодноразове неприбуття його в судові засідання без поважних причин, суд приходить до висновку про взяття під варту обвинуваченого ОСОБА_3 в залі суду.

На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, ст.ст. 70, 72, 185 КК України, суд, -

з а с у д и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (Три) роки один місяць.

Відповідно до вимог ст. 70, ч. 3 ст. 72 КК України вирок Демидівського районного суду Рівненської області від 25 листопада 2014 року в частині призначеного ОСОБА_3 покарання у виді штрафу в розмірі 100 (Сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 1700,00 (Одна тисяча сімсот) гривень, виконувати самостійно.

Строк відбування ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі рахувати з 26 серпня 2015 року.

ОСОБА_3 взяти під варту в залі суду.

Речові докази: мішок з цукром вагою 50 кг, що переданий на зберігання ОСОБА_8 , залишити власнику.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу через Демидівський районний суд Рівненської області до апеляційного суду Рівненської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається із дотриманням вимог ст. 396 КПК України щодо її змісту.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1 .