Справа № 355/1371/15-к
Провадження № 1-кс/355/168/15
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту

19 серпня 2015 року слідчий суддя Баришівського районного суду Київської області ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2
з участю суб`єктів кримінально-процесуальної діяльності:
прокурора Баришівської міжрайонної прокуратури ОСОБА_3
ст. слідчого СВ Баришівського РВ ГУ МВС України в Київській області майора міліції ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому виїзному судовому засіданні в Березанській ВК-95 клопотання старшого слідчого СВ Баришівського РВ ГУ МВС України в Київській області майора міліції ОСОБА_4 погоджене з прокурором Баришівської міжрайонної прокуратури Київської області юристом 1 класу ОСОБА_3 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000047 від «16» січня 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий СВ Баришівського РВ ГУ МВС України в Київській області майор міліції ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Баришівської міжрайонної прокуратури Київської області юристом 1 класу ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, малолітніх дітей на утриманні не має, пільг та державних нагород не має, до арешту проживав в АДРЕСА_1 (на даний час відбуває покарання в арештному домі Березанської ВК № 95, кінець строку 21.08.2015 року), раніше судимий: 10.06.1999 року Жовтневим районним судом м. Києва за ч. 2 ст.140 КК України (в редакції 1960 року) до 2 років 6 місяців позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку 2 роки; 15.03.2000 року Радянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 140, ст. 43 КК України (в редакції 1960 року) до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна, 20.09.2002 року ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області звільнений умовно-достроково з не відбутим строком покарання 1 рік 4 місяці; 27.12.2002 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст.185, ст. 71 КК України до 2 років 8 місяців позбавлення волі; 07.06.2006 року Шевченківським районним судом м. Києва за ст. 395 КК України до 1 року позбавлення волі; 13.04.2010 року постановою Березанського міського суду Київської області звільнений умовно-достроково з не відбутим строком покарання 7 місяців; 10.09.2010 року Святошинським районним судом м. Києва за ч.2 ст.185, ст. 395 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі, 17.08.2012 року звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання; 04.06.2013 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, 08.04.2014 року звільнився з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання; 18.07.2014 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений в 2014 році на підставі ст.1 п.Г Закону «Про амністію»; 24.04.2014 Печерським районним судом м. Києва за ч.2 ст.185 КК України до 6 місяців арешту, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

В клопотанні зазначено, що 16.01.2015 року близько 13 год. 40 хв. ОСОБА_5 , маючи на меті збут наркотичних засобів в місця позбавлення волі приїхав до Березанської виправної колонії № 95, яка розташована за адресою: Київська область, м. Березань, вул. Поштова, 2. Того ж дня о 13 год. 50 хв. ОСОБА_5 , зайшовши до кімнати прийому передач БВК № 95 був ознайомлений з правилами поведінки та попереджений про адміністративну та кримінальну відповідальність у випадку передачі заборонених предметів чи наркотичних засобів, після чого ОСОБА_5 склав письмову заяву про наявність речей у передачі, навмисно не вказавши весь перелік речей з метою укриття вмісту в ній наркотичного засобу. Пакунок з передачею ОСОБА_5 здав до пункту прийому передач засудженим Березанської виправної колонії № 95 для засудженого ОСОБА_7 , який відбуває покарання в даній установі. При огляді пакунку з передачею працівниками Березанської виправної колонії № 95 в пакеті з продуктами харчування, а саме в пакунку з налисниками, який ОСОБА_5 навмисно не вказав в заяві на передачу в одному з налисників було виявлено та вилучено поліетиленовий пакунок, в середині якого містилась кристалоподібна речовина білого кольору.

Відповідно до висновку експерта № 2-02/102 від 11.02.2015 - надана на експертизу кристалоподібна речовина білого кольору містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон (фенадон) та сильнодіючий лікарський засіб дифенгідрамін (димедрол). Маса метадону (фенадону) в речовині становить 0,0298г, маса дифенгідраміну (димедролу) в речовині становить 0,0150г.

14.08.2015 до СВ Баришівського РВ ГУМВС України в Київській області надійшла інформація про те, що ОСОБА_5 відбуває покарання в арештному домі установи БВК-95.

Встановивши місцеперебування ОСОБА_5 , 16.08.2015 року йому повідомлено про підозру в скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.2 ст. 307 КК України, а саме незаконне придбання, зберігання, перевезення та передача наркотичних засобів в місця позбавлення волі.

Допитаний в якості підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України ОСОБА_5 вину не визнав та відмовився давати показання.

В клопотанні зазначено, що кінець строку відбуття покарання ОСОБА_5 спливає 21.08.2015 року.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від шести до десяти років з конфіскацією майна, не має постійного місця роботи та може переховуватись від органів досудового розслідування. Слідчий вважає, що ОСОБА_5 може вчинити ризики, зазначені в ст.177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а тому запобігти даним ризикам обранням більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою не представляється можливим. В судовому засіданні сторона кримінального провадження прокурор та слідчий підтримали дане клопотання.
Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечує, щодо обрання відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою та не визнає обставини викладені слідчим у клопотанні та у повідомленні про підозру. ОСОБА_5 вказує, що 16.01.2015 року передавав засудженому ОСОБА_7 в ВК-95 продукти харчування зазначені ним в заяві де налисники в переліку не вказувались і до них відношення не має. Переховуватись від органів досудового слідства не буде. Хоче поїхати додому до батьків.
Захисник ОСОБА_6 заперечує щодо обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого щодо обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, а до ОСОБА_5 слід обрати більш м,який запобіжний захід у виді домашнього арешту виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонам кримінального провадження докази, обставини, які свідчать про:
1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачень статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
В ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Так, із наданих суду матеріалів вбачається, що кримінальне провадження розпочате 16.01.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Із ксерокопії характеристики на засудженого ОСОБА_5 , складеної Березанською ВК-95 вбачається, що початок строку відбування покарання 21.02.2015 року, а кінець строку 17.08.2015 року. Із ксерокопії довідки по особовій справі ОСОБА_5 кінець строку засудження закінчується 21.08.2015 року. Надана до клопотання слідчому судді ксерокопія вимоги про судимість на ОСОБА_5 за вимогою нач. Київського СІЗО, (а не слідчого), яка датована 17.05.2013 року не містить зазначених у клопотанні трьох останніх судимостей.
Ні у висновку експерта від 11.02.2015 року за №2-02/12, а ні у самому клопотанні та у повідомленні про підозру ОСОБА_5 не містяться відомості щодо розміру наркотичного засобу згідно до таблиці №1, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров, України від 01.08.2000 року №188 зі змінами внесеними наказом №634 від 29.07.2010 року. Окрім того із показань слідчому судді ОСОБА_5 заявив, що півтора місяці тому до нього вже приходили прокурор слідчий та захисник по питанню передачі налисників з наркотичними засобами 16.01.2015 року. Однак він і тоді заперечував цю обставину. Органом досудового слідства суду не надані відомості щодо вилучення у ОСОБА_5 наркотичних засобів.
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.177, 178, 181, 184, 192-194, 196, 197, 395 КПК України, слідчий суддя,
УХВАЛИВ:
Відмовити старшому слідчому СВ Баришівського РВ ГУ МВС України в Київській області майору міліції ОСОБА_4 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000047 від 16 січня 2015 року за погодженням з прокурором Баришівської міжрайонної прокуратури Київської області юристом 1 класу ОСОБА_3 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 307 КК України про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, освіта повна загальна, не одруженого, раніше до арешту проживаючий в АДРЕСА_1 (на даний час відбуває покарання в арештному домі Березанської ВК № 95, кінець строку 21.08.2015 року), раніше судимий: 10.06.1999 року Жовтневим районним судом м. Києва за ч. 2 ст.140 КК України (в редакції 1960 року) до 2 років 6 місяців позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку 2 роки; 15.03.2000 року Радянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 140, ст. 43 КК України (в редакції 1960 року) до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна, 20.09.2002 року ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області звільнений умовно-достроково з не відбутим строком покарання 1 рік 4 місяці; 27.12.2002 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст.185, ст. 71 КК України до 2 років 8 місяців позбавлення волі; 07.06.2006 року Шевченківським районним судом м. Києва за ст. 395 КК України до 1 року позбавлення волі; 13.04.2010 року постановою Березанського міського суду Київської області звільнений умовно-достроково з не відбутим строком покарання 7 місяців; 10.09.2010 року Святошинським районним судом м. Києва за ч.2 ст.185, ст. 395 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі, 17.08.2012 року звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання; 04.06.2013 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, 08.04.2014 року звільнився з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання; 18.07.2014 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений в 2014 році на підставі ст.1 п.Г Закону «Про амністію»; 24.04.2014 Печерським районним судом м. Києва за ч.2 ст.185 КК України до 6 місяців арешту.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, освіта повна загальна, не одруженого, до арешту проживаючого в АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту строком 56 днів за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 .

Покласти на ОСОБА_5 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки:

- прибувати до слідчого Баришівського РВ ГУ МВС України в Київській області або суду за першою вимогою;

- цілодобово не залишати місце постійного проживання в АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Строк дії ухвали - з 17 год. 30 хв. 19 серпня 2015 року до 17 год. 30 хв. 13 жовтня 2015 року.
Копію ухвали для виконання направити до Святошинського РВ ГУ МВС України в м. Києві.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Київської області протягом 5 днів з дня її проголошення, а підозрюваним в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя Баришівського районного суду ОСОБА_1