Провадження №1-кп/761/728/2015
В И Р О К
іменем України
28 грудня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в приміщенні суду, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, освіти незакінченої вищої, неодруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
У 2013 році ОСОБА_9 , при випадкових обставинах, познайомився з ОСОБА_8 . На той момент ОСОБА_9 без офіційного оформлення трудових відносин, в якості найманого працівника, за попередньо узгоджену грошову винагороду, займався виконанням підрядних робіт по замірах, доставці та встановленню пластикових вікон, представляючи інтереси відповідних на те фізичних та юридичних осіб, які безпосередньо здійснювали свою фінансово - господарську діяльність в сфері виготовлення та роздрібної торгівлі будівельних матеріалів на території України.
З вказаного часу ОСОБА_9 та ОСОБА_8 почали підтримувати дружні відносини. Так, 03 вересня 2013 року, близько 14 год. 00 хв., за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, 86, ОСОБА_9 зустрівся з ОСОБА_8 . У ході спілкування ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_9 , що має намір придбати та встановити пластикові вікна на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , при цьому достовірно знаючи, що ОСОБА_9 має реальні можливості по вирішенню організаційних питань щодо закупівлі вказаних матеріалів, їх подальшій доставці та встановленню. У свою чергу ОСОБА_9 , погодився сприяти ОСОБА_8 у організації та виконанні зазначених робіт.
У подальшому ОСОБА_8 , виступаючи в якості замовника виконання даного виду послуг, повідомив ОСОБА_9 про кількість закупівлі матеріалу, а саме: пластикових вікон, на що ОСОБА_9 вказав, що загальна вартість закупівлі, доставки та встановлення вказаних пластикових вікон складатиме 45 000 грн. та що підрядні роботи по їх встановленню він здійснить на протязі трьох тижнів, хоча у дійсності будь-яких намірів щодо виконання вищезазначених робіт у ОСОБА_9 не було. На той момент, ОСОБА_8 , будучи введеним в оману та не підозрюючи будь-яких злочинних намірів з боку ОСОБА_9 погодився на умови останнього.
05 вересня 2013 року, приблизно о 14 год. 00 хв., перебуваючи біля станції метро «Нивки» по вул. Щербакова, 1 в м. Києві, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння грошовими коштами ОСОБА_8 , ОСОБА_9 отримав грошові кошти в сумі 5000 доларів США від ОСОБА_8 за закупівлю, доставку та встановлення пластикових вікон для останнього. Отримавши від ОСОБА_8 вказані грошові кошти, ОСОБА_9 , не маючи наміру виконати взяті на себе зобов`язання перед ОСОБА_8 , з місця вчинення кримінального правопорушення зник та у подальшому перестав виходити на зв`язок з ОСОБА_8 , тим самим своїми умисними протиправними діями, заподіявши останньому матеріальну шкоду в розмірі зазначеної суми грошових коштів.
Крім того, в липні 2014 року, від свого знайомого на ім`я ОСОБА_10 , ОСОБА_9 дізнався про громадянку ОСОБА_7 , яка на той момент була зацікавлена у доставці та встановленні пластикових вікон на належний їй приватний будинок.
З даного приводу ОСОБА_9 , у телефонному режимі зв`язався з ОСОБА_7 , яку запевнив, що має реальні можливості для здійснення організаційно - підрядних робіт по закупівлі, доставці та встановленню метало-пластикових вікон. У свою чергу, громадянку ОСОБА_7 зацікавила пропозиція ОСОБА_9 .
Так, на почату липня 2014 року, у обідній порі часу, ОСОБА_9 приїхав до приватного будинку який належить громадянці ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_3 , де здійснив попередній замір віконних рам, при цьому вказав, що загальна сума виконання організаційно-підрядних робіт по закупівлі, доставці та встановленню пластикових вікон сягатиме 16 000 грн., хоча у дійсності на момент обговорення угоди, будь-яких намірів на виконання вищевказаних зобов`язань не мав.
Після цього, будучи введеною в оману, громадянка ОСОБА_7 , не підозрюючи будь-яких злочинних намірів з боку ОСОБА_9 , 14 липня 2014 року, близько 14 години 00 хвилин, зустрілась із останнім біля станції метро Позняки на перехресті вул. Тростянецької та вул. Ревуцького в м. Києві, поряд із магазином Біла, під час чого ОСОБА_7 засвідчила правові умови укладення вказаного договору своїм підписом, та передала ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 16 000 гривень за проведення організаційно-підрядних робіт по доставці та встановленню пластикових вікон у термін до 03 серпня 2014 року.
У подальшому, громадянин ОСОБА_9 будь-яких дій, спрямованих на виконання організаційно-підрядних робіт по доставці та встановленню пластикових вікон громадянці ОСОБА_7 не виконав, при цьому грошові кошти не повернув та розпорядився ними на власний розсуд, тим самим своїми умисними протиправними діями, заподіяв потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди на суму 16 000 гривень 00 копійок.
Крім того, у серпні місяці 2014 року, ОСОБА_9 на підставі усних домовленостей, за попередньо визначену грошову винагороду, без офіційного оформлення трудових відносин, в якості найманого працівника, займався виконанням підрядних робіт по замірам, доставці та встановленню пластикових вікон представляючи інтереси TOB ТВК «Сузір`я Успіху», в особі директора ОСОБА_11 , який здійснював свою фінансово-господарську діяльність в сфері роздрібної торгівлі будівельних матеріалів на території України.
У той самий час, в серпні місяці 2014 року, від свого знайомого по імені ОСОБА_12 , ОСОБА_9 дізнався про громадянина ОСОБА_6 , який на той момент був зацікавлений у доставці та встановленні пластикових вікон на належний йому приватний будинок.
З даного приводу ОСОБА_9 , у телефонному режимі зв`язався з ОСОБА_6 , якого запевнив, що має реальні можливості для здійснення організаційно-підрядних робіт по закупівлі, доставці та встановленню метало пластикових вікон. В свою чергу, громадянина ОСОБА_6 , зацікавила пропозиція ОСОБА_9 .
Так, на почату серпня 2014 року, ОСОБА_9 приїхав до приватного будинку, який належить ОСОБА_6 та який розташований за адресою: АДРЕСА_4 , де здійснив попередній замір віконних рам, при цьому вказав, що загальна сума виконання організаційно-підрядних робіт по закупівлі, доставці та встановленню пластикових вікон становитиме 5 000 доларів США, хоча у дійсності на момент обговорення умов угоди, будь-яких намірів на виконання вищевказаних зобов`язань не мав.
Після цього, будучи введеним в оману, громадянин ОСОБА_6 , не підозрюючи будь-яких злочинних намірів з боку ОСОБА_9 , зустрівся із останнім за адресою: АДРЕСА_5 та передав ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 3 400 доларів США, що відповідно курсу Національного банку України, станом на 08 серпня 2014 року складає 43 тисячі 41 гривню 02 копійки, за проведення організаційно-підрядних робіт по закупівлі, доставці та встановленню пластикових вікон терміном до 22 серпня 2014 року.
У подальшому ОСОБА_9 будь-яких дій, спрямованих на виконання організаційно-підрядних робіт по доставці та встановленню пластикових вікон громадянину ОСОБА_6 , не виконав, при цьому грошові кошти не повернув та розпорядився ними на власний розсуд, тим самим своїми умисними протиправними діями, заподіяв потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди в розмірі вищевказаної суми грошових коштів.
Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за всіма трьома зазначеними епізодами скоєного шахрайства визнав повністю і у вчиненому розкаявся, дав зізнавальні показання у справі, повністю підтвердивши, що влітку 2013 року він познайомився із ОСОБА_8 , який здійснював будівництво будинків у житловому масиві Петропалівська Борщагівка в Київській області. На вказаних об`єктах ОСОБА_9 здійснював роботи із встановлення пластикових вікон.

Так, під час виконання одного із замовлень, ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_9 , що в нього є об`єкт на якому необхідно встановити вікна та зазначив, що вищевказаний об`єкт знаходиться у житловому масиві Петропавлівська Борщагівка в Київській області. На даному об`єкті ОСОБА_9 зробив заміри вікон та повідомив, що йому необхідно скласти розрахунок вартості виготовлення та встановлення вікон. Після складання розрахунку, ОСОБА_9 зателефонував ОСОБА_8 та повідомив, що вартість встановлення та виготовлення вікон буде коштувати 45 000 (сорок п`ять тисяч) гривень, на що останній погодився, та повідомив, що передасть ОСОБА_9 грошові кошти на вказану суму на рахунок виконання замовлення. Під час розмови у телефонному режимі ОСОБА_9 та ОСОБА_8 домовились про місце зустрічі, а саме біля станції метро Нивки по вул. Щербакова, 1 в місті Києві, під час якої ОСОБА_8 мав передати грошові кошти. 05 вересня 2013 року приблизно о 14 годині 00 хвилин ОСОБА_9 зустрівся із ОСОБА_8 на обумовленому раніше місці. ОСОБА_8 знаходився в автомобілі марки Хонда Акорд. Після того як ОСОБА_9 сів до салону вказаного автомобіля, ОСОБА_8 передав йому грошові кошти у сумі 5 000 (п`ять тисяч) доларів США, на що ОСОБА_9 , в свою чергу, написав розписку про отримання вказаних грошових коштів.

Після отримання грошових коштів, ОСОБА_9 витратив їх на власні потреби. Як зазначає ОСОБА_9 наміру на виконання обумовленого замовлення щодо встановлення вікон у нього не було.

Крім того в судовому засіданні ОСОБА_13 повідомив, що пізніше він повернув потерпілому ОСОБА_8 частину коштів, а саме 2 500 (дві тисячі п`ятсот) доларів США, в якості відшкодування заподіяних своїми протиправними діями збитків.

14 липня 2014 року до ОСОБА_9 звернулась громадянка ОСОБА_7 , із проханням здійснити замовлення пластикових вікон із їх подальшим встановленням. Так, 14 липня 2014 року ОСОБА_9 прибув до будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 та здійснив заміри вікон. Після чого ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_7 , що йому необхідно зробити розрахунки вартості здійснення замовлення та встановлення вікон. Пізніше, того ж дня ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_7 , що вказане замовлення буде коштувати 22 900 (двадцять дві тисячі дев`ятсот) гривень, та затребував попередній залог у розмірі 16 000 (шістнадцяти тисяч) гривень. На що ОСОБА_7 погодилась та повідомила, що їй необхідно приїхати на Харківський масив м. Києва, де вона зможе зняти грошові кошти та передати їх ОСОБА_9 . Цього ж дня ОСОБА_9 зустрівся із ОСОБА_7 біля станції метро Позняки на перехресті вул. Тростянецької та вул. Ревуцького м. Києва, поряд із магазином Біла, де остання уклала договір на замовлення та встановлення вікон із ОСОБА_9 та передала йому грошові кошти на загальну суму 16 000 (шістнадцять тисяч) гривень. Під час підписання договору із ОСОБА_7 , ОСОБА_9 використовував бланк договору ФОП ОСОБА_14

Виконати вказаний договір ОСОБА_9 не міг, із причини того, що передані йому грошові кошти він витратив для задоволення власних потреб. Попри це, ОСОБА_9 у телефонному режимі повідомляв ОСОБА_7 , що замовлення буде виконано через деякий час, а потім взагалі перестав відповідати на її дзвінки.

Крім того в судовому засіданні ОСОБА_13 повідомив, що пізніше він повернув потерпілій ОСОБА_7 частину коштів, а саме 10 000 (десять тисяч) гривень, в якості відшкодування заподіяних своїми протиправними діями збитків.

08 серпня 2014 року до ОСОБА_9 звернувся громадянин ОСОБА_6 із замовленням на встановлення пластикових вікон, та повідомив, що будинок, в якому необхідно здійснити вказане замовлення, розташований у котеджному містечку Десна Хотянівської сільської ради, Вишгородського району Київської області. Після того ОСОБА_9 прибув до вказаного будинку, здійснив заміри вікон та повідомив ОСОБА_15 , що виконання замовлення буде складати 45 840 (сорок п`ять тисяч вісімсот сорок) гривень. ОСОБА_6 погодився із вказаною сумою та, зустрівшись на Бесарабській площі передав ОСОБА_9 грошові кошти на загальну суму 3 400 (три тисячі чотириста) доларів США. Після отримання грошових коштів, ОСОБА_9 не мав наміру здійснювати дане замовлення, оскільки намагався розрахуватися із попередніми боргами. По закінченню обумовленого строку виконання робіт, ОСОБА_9 почав повідомляти ОСОБА_6 неправдиву інформацію, що пластикові вікна скоро будуть виготовлені та він виконає обумовлене угодою замовлення. Проте, насправді, ОСОБА_9 дане замовлення не виконував. Потім ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_6 , що його замовлення вже виготовлено та знаходиться в офісі за адресою: вул. Гмирів в м. Києві. Пізніше ОСОБА_9 уникав розмов та зустрічей з ОСОБА_6 (а.с. 102-103)

Показання ОСОБА_9 в частині наявності факту часткового відшкодування шкоди потерпілій ОСОБА_7 в розмірі 10 000 (десяти тисяч) гривень, суд оцінює критично та не вважає їх достовірними, оскільки такі показання суперечать показанням потерпілої ОСОБА_7 та не підтверджуються будь-якими іншими достовірними доказами.
Крім того, що обвинувачений ОСОБА_9 визнає себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, його вина повністю доведена наступними, представленими стороною обвинувачення та дослідженими у судовому засіданні доказами.

Показаннями допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_8 , який пояснив, що у 2013 році він познайомився з ОСОБА_9 , який як він дізнався, займався виконанням підрядних робіт по замірах, доставці та встановленню пластикових вікон.
У вересні 2013 року ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_9 , що має намір придбати та встановити пластикові вікна на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 . У свою чергу ОСОБА_9 , погодився сприяти ОСОБА_8 у організації та виконанні цих робіт.
У подальшому ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_9 про кількість закупівлі матеріалу, а саме: пластикових вікон, на що ОСОБА_9 вказав, що загальна вартість закупівлі, доставки та встановлення вказаних пластикових вікон складатиме 45 000 грн. та що підрядні роботи по їх встановленню він здійснить на протязі трьох тижнів. ОСОБА_8 погодився на умови останнього.
05 вересня 2013 року, приблизно о 14 год. 00 хв., перебуваючи біля станції метро «Нивки» по вул. Щербакова, 1 в м. Києві, ОСОБА_8 передав ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 5 000 (п`ять тисяч) доларів США за закупівлю, доставку та встановлення пластикових вікон. Проте, отримавши від ОСОБА_8 вказані грошові кошти, ОСОБА_9 взяті на себе зобов`язання перед ОСОБА_8 не виконав та у подальшому перестав виходити на телефонний зв`язок.
Пізніше, через деякий час після вчинення шахрайських дій, ОСОБА_9 повернув ОСОБА_8 грошові кошти на загальну суму 2 500 (дві тисячі п`ятсот) доларів США. (а.с. 102-103)
Показаннями допитаної в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_7 , яка підтримала в судовому засіданні, поданий нею цивільний позовний позов та показала, що ОСОБА_16 , який здійснював будівництво її будинку, вказав, що необхідно терміново встановити вікна, оскільки йдуть дощі. Також він вказав, що у нього є працівник ОСОБА_9 , який може встановити вікна, на що ОСОБА_7 погодилась. Після підписання в кафе договору між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , останній забрав кошти в сумі 16 000 (шістнадцять тисяч) гривень. За сплином місяця - півтора, ОСОБА_7 телефонувала ОСОБА_9 із вимогою виконати роботи обумовлені у договорі, на що останній постійно надавав різні відповіді: спочатку говорив, що вікна вже замовлені, потім повідомив, що вже встановлює вікна, ще пізніше, що ще не доїхали. На вимогу ОСОБА_7 щодо повернення грошових коштів, що були сплачені нею за рахунок сплати за виконання робіт по встановленню вікон, ОСОБА_9 , погоджувався, та обіцяв повернути їх у повному обсязі, але частинами. Проте повернення так і не було, на що ОСОБА_9 посилався на проблеми з банком. Потім ОСОБА_9 зазначав, що не може повернути кошти, оскільки не має зв`язку із своїм посередником, оскільки той поїхав. Після того ОСОБА_9 взагалі зник. Через деякий час ОСОБА_7 отримала смс-повідомлення на свій телефон від ОСОБА_9 із текстом наступного характеру: прийдіть і набийте мені морду, бо мене нарешті піймали". І такою похабною смс-кою він повідомив, що його зловили.

ОСОБА_7 також зазначила, що роботи обумовлені у договорі у результаті не були виконаними, вікна у будинку не встановлені, а до виконання робіт ОСОБА_9 не приступав та з боку ОСОБА_9 щодо повернення належних їй грошових коштів жодних активних дій не вчинялося. ОСОБА_7 зазначила, що ОСОБА_9 їй шкоду не відшкодовував та взагалі ні яких коштів не повертав. (а.с. 64-65)

Показаннями допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_6 , який пояснив, що в серпні 2014 року він виявив бажання встановити вікна в будинку, що розташований у котеджному містечку Десна Хотянівської сільської ради Вишгородського району Київської області. Прораб, який здійснював будівництво цього будинку, ОСОБА_10 , порекомендував йому свого майстра із встановлення вікон, зазначивши, що виконання таких робіт здійсниться у рамках того договору, який був укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 щодо спорудження будинку. ОСОБА_8 привів ОСОБА_9 , сказав, що той зробить заміри. Щодо розрахунків за здійснення даного виду робіт, ОСОБА_8 сказав, що йому байдуже, і що ОСОБА_6 може здійснювати розрахунки з майстром безпосередньо. ОСОБА_6 зазначив, що розрахувався із ОСОБА_9 в доларах США, передавши тому особисто суму в розмірі 3 400 (три тисячі чотириста) доларів. Після отримання ОСОБА_9 грошових коштів, жодних робіт виконано не було. Будь-які звернення ОСОБА_6 до ОСОБА_8 та безпосередньо до ОСОБА_9 не мали відповіді. Потім ОСОБА_9 взагалі пропав, а ОСОБА_8 відмовлявся надавати пояснення. Також, ОСОБА_8 відмовився повертати гроші, що були сплачені ОСОБА_9 за виконання робіт, а також відмовився встановлювати вікна.

ОСОБА_6 на запитання суду повідомив також, що він неодноразово безпосередньо звертався до ОСОБА_9 , з вимогою про повернення своїх коштів, чи виконання робіт. Також ОСОБА_15 повідомив, що власними силами намагався здійснити пошук компаній, в яких ОСОБА_9 замовляв вікна. Так, в одній компанії ОСОБА_15 повідомили, що в них ОСОБА_9 давно не працює, що вони самі його розшукують, оскільки останній вкрав у них документи із мокрими відтисками печаті, за якими він в подальшому укладав угоди всупереч вимогам законодавства. У другій компанії, безпосередній керівник повідомила, що рідко бачить ОСОБА_9 . Таким чином, ОСОБА_6 не зміг власними силами розшукати ОСОБА_9 . ОСОБА_6 підтвердив, що на даний час йому шкоду не відшкодовано. (а.с. 95)

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_9 підтверджується даними досліджених письмових доказів, які долучені до матеріалів судового провадження, а саме:
Даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 05 січня 2014 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_8 звернувся до Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві з заявою про вчинення щодо нього шахрайських дій з боку ОСОБА_9 (а.с. 107)
Даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 17 жовтня 2014 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_7 звернулася до Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві з заявою про вчинення щодо неї шахрайських дій з боку ОСОБА_9 (а.с. 108-110)
Даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 17 жовтня 2014 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_6 звернувся до Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві з заявою про вчинення щодо нього шахрайських дій з боку ОСОБА_9 (а.с. 111-113)
Даними витягів з кримінального провадження № 0000111, відповідно до яких до ЄРДР 05.01.14 та 17.10.14 було внесено відомості про вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_9 , передбачених ч. 1, 2 ст. 190 КК України за заявами потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , що підтверджує наявність фактів звернення зазначених потерпілих до органів внутрішніх справ з заявами щодо протиправних дій ОСОБА_9 (а.с. 117-118)
Необхідно зазначити, що суд виключає з числа доказів, надану прокурором постанову про об`єднання матеріалів досудових розслідувань в одне провадження від 31 жовтня 2014 року, оскільки даний процесуальний документ не є джерелом будь-яких фактичних даних щодо встановлення наявності чи відсутності фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, в розумінні ст. 84 КПК України. (а.с. 114-116)
Таким чином, суд дослідив, оцінив та проаналізував отримані, досліджені і перевірені в судовому засіданні докази в рамках даного судового провадження, та прийшов до переконання, що вина ОСОБА_9 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена повністю. На думку суду по справі зібрано достатня кількість допустимих та належних доказів на підтвердження такої вини.
Своїми умисними протиправними діями, які виразились у заволодінні чужим майном, шляхом обману, вчиненому повторно, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.
При призначенні виду та міри покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, дані, що характеризують особу обвинуваченого.

Згідно ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд вважає те, що ОСОБА_9 щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно ст. 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , судом не встановлено.
Крім того при призначенні покарання суд враховує, що ОСОБА_9 раніше не судимий (а.с. 127), на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.с. 119-120), частково відшкодував заподіяну потерпілому ОСОБА_8 шкоду (а.с. 102-103).

Приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_9 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає, що останньому необхідно обрати міру покарання у виді штрафу.

Таке покарання стосовно ОСОБА_9 є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

В рамках даного кримінального провадження потерпіла ОСОБА_7 звернулася до суду з цивільним позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в якому просила суд стягнути з ОСОБА_9 на її користь матеріальну шкоду в розмірі 16 000 грн. та моральну шкоду в розмірі 20 000 грн.

У судовому засіданні ОСОБА_9 цивільний позов в частині моральної шкоди визнав повністю, в частині матеріальної шкоди визнав на суму 6 000 грн.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, вивчивши цивільний позов ОСОБА_7 , заслухавши учасників кримінального провадження та свідків, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичною особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Оскільки у судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт незаконного заволодіння ОСОБА_9 грошовими коштами потерпілої ОСОБА_7 в розмірі 16 000 грн., суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в цій частині. При цьому, посилання відповідача на те, що він повернув ОСОБА_7 грошові кошти в розмірі 10 000 грн., не знайшло свого документального підтвердження та спростовувалося позивачем.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, та душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року (зі змінами та доповненнями від 27 лютого 2009 року) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи те, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_9 , а саме: заволодіння грошовими коштами шляхом обману, потерпілій ОСОБА_7 була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях через скрутне матеріальне становище та необхідності позичати гроші, щоб замовити вікна в іншої фірми, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди. При цьому, враховує, що через скрутне матеріальне становище, економічну кризу та знецінення гривні ОСОБА_7 була змушена купити вікна за більшою ціною, оскільки йшла осінь і вкрай було необхідно закрити будинок до настання морозів. Крім того, звертає увагу на те, що у неї на утриманні знаходяться малолітня дитина та хвора мати похилого віку, а також на те, що після усіх пережитих нею стресів її здоров`я значно погіршилося. На даний час вона не може займатися фізичними заняттями, перебуває у стані постійного стресу, у неї зник нормальний сон, вона часто хворіє простудними захворюваннями, має постійне відчуття тривоги, страждає на головний біль та запаморочення. За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

Дані про речові докази та процесуальні витрати у судовому провадженні відсутні, арешт на майно обвинуваченого не накладався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 1 700 (однієї тисячі семиста) гривень 00 копійок.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_9 не обирати.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_7 16 000 (шістнадцять тисяч)гривень 00 копійок, заподіяної кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди.
Стягнути з Стягнути з ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_7 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок, заподіяної кримінальним правопорушенням моральної шкоди.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) діб з моменту його проголошення.

Суддя Шевченківського районного суду
міста Києва ОСОБА_1 .