№ провадження 1-в/646/532/2015
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.09.15 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника колонії ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції заяву ОСОБА_5 , 1989 року народження,, щодо застосування до нього Закону України "Про амністію у 2014 році",

ВСТАНОВИВ:
Засуджений ОСОБА_5 , 1989 року народження, звернувся до суду із заявою, щодо застосування до нього Закону України "Про амністію у 2014 році" .

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення заяви заперечував.

Представник Диканівської виправної колонії (№12) проти посилався на розсуд суду.

Засуджений підтримав заяву та просив її задовольнити.

Суд, вислухавши прокурора, представника Диканівської виправної колонії (№12), засудженого, вивчивши матеріали справи та особової справи, зазначив, що відповідно до ст. 85 КК України, на підставі закону України про амністію або акта про помилування, засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарання.

Вимогами ч.2 ст.86 КК України визначено, що законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовне яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

Відповідно до ст. 1 Закону України « Про застосування амністії в Україні» № 392/96-ВР від 1 жовтня 1996 року, амністія є повне або часткове звільнення від відбуття покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили.

Статтею 5 Закону України « Про застосування амністії в Україні» встановлено, що дія Закону про амністію поширюються на злочини, вчинені до набрання ним чинності включно, і не поширюються на триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання про амністію чинності.

Статтею 12 Закону України «Про амністію 2014 році» від 08.04.2014 року, який набрав чинності 19.04.2014 року ( з урахування змін, які внесені ЗУ № 1246-VII від 06.05.2014 року) встановлено, що дія Закону про амністію поширюються на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючий або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.

Разом з тим, в силу п. «в» ст. 4 ЗУ « Про застосування амністії в Україні» амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії.

Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 ЗУ «Про застосування амністії в Україні».

Перелік обставин, які взагалі унеможливлюють застосування до певної категорії осіб акту амністії, у тому числі Закону України «Про амністію 2014 році» , зазначено у ст. 4 Закону України « Про застосування амністії в Україні» та ст. 8 Закону України « Про амністію у 2014 році»

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та матеріалів особової справи, вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2014 року засуджено ОСОБА_6 за злочині, передбачені ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 307 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є його власністю.

Відповідно до ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частина покарання призначеного йому ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18.06.2014 року за сукупністю вироків Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30.11.2011 року та 26.03.2014 року у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі, і остаточно призначено ОСОБА_6 покарання за сукупністю вироків у вигляді 6 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є його власністю.

Злочин, передбачений ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 307 КК України, за який ОСОБА_6 був засуджений 23 грудня 2014 року до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, він скоїв 9 жовтня 2014 року та 3 листопада 2014 року, тобто після ухвалення ЗУ «Про амністію у 2014 році» від 8 квітня 2014 року.
Статтею 12 Закону України «Про амністію 2014 році» від 08.04.2014 року, який набрав чинності 19.04.2014 року ( з урахування змін, які внесені ЗУ № 1246-VII від 06.05.2014 року) та статтею 5 Закону України « Про застосування амністії в Україні» від 1 жовтня 1996 року, дія цього Закону поширюються на осіб, які вчинили злочин до дня набрання чинності цим законом і не поширюється на осіб, за злочини, скоєні після набрання чинності Законом про амністію.

Суд визнає за не можливе застосування до засудженого Закону України «Про амністію 2014 році» від 8.04.2014 року та ЗУ « Про застосування амністії в Україні» від 1 жовтня 1996 року.

На підставі вищезазначеного та керуючись вимогами Закону України "Про застосування амністії в Україні", положеннями Закону України "Про амністію у 2014 році", ст.85, 86 КК України, ст.ст.537,539 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 , щодо застосування до нього Закону України "Про амністію у 2014 році " - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області через Червонозаводський районний суд м. Харкова протягом семи діб з моменту її проголошення, засудженим з моменту її отримання.

Суддя ОСОБА_1