Апеляційний суд Херсонської області
Справа № 11а-1643/2010 Головуючий в 1 інст.: Крапівіна О.П.
Категорія: ст.185 ч.3 КК України Доповідач: Жила І.Е.
У Х В А Л А

іменем України

21 грудня 2010 року м.Херсон

Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі :

Головуючого судді Жили І.Е.

суддів Ришкової Н.М., Буженко Н.В.

з участю прокурора Литвиненка О.О.

засудженого ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_2 на вирок місцевого Генічеського районного суду Херсонської області від 31.08.10р.,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком :

ОСОБА_2, 12.05.73р. народження, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_1, Російської Федерації, гр-н України, росіянин, ІНФОРМАЦІЯ_2, одружений, має на утриманні одну неповнолітню дитину, працює в кооперативі «Кипарис», проживаючий ІНФОРМАЦІЯ_3 АР Крим, раніше судимий: 20.11.02р. Ленінським районним судом м.Севастополя АР Крим за ст.185 ч.3, 75 КК України на 3 роки позбавлення волі, від відбуття призначеного покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік, 05.08.03р. постановою Балаклавського районного суду м.Севастополь АР Крим направлений для відбування призначеного судом покарання, звільнений умовно-достроково 08.12.06р. згідно з постановою Машевського районного суду Полтавської області від 01.12.06р. на підставі ст. 81 КК України, не відбутий строк 3 місяці 19 днів,

засуджений за ст.185 ч.3 КК України на три роки позбавлення волі. Відповідно до ст.71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м.Севастополя АР Крим від 20.11.02р. та призначено остаточне покарання у виді 3 років 4 місяців позбавлення волі з відбуттям покарання в кримінально-виконавчій установі. Строк покарання обчислюється з 11.08.09р. Запобіжний захід обраний тримання під вартою.

За вироком суду вирішені питання щодо речових доказів по справі.

ОСОБА_2 визнано винним та засуджено за те, що він 17.02.04р. близько 11 годин, знаходячись біля будинку №122 по вул.Гоголя в м.Генічеську Херсонської області, умисно, повторно, шляхом вибиття дверей, проник в зазначений будинок, звідки таємно викрав майно, що належить потерпілому ОСОБА_3, чим завдав потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 850 грн. 00 коп.

В апеляції засуджений ОСОБА_2 вказує на незаконність вироку, через невідповідність мотивувальної частини вироку, резолютивній частині, незастосування кримінального закону, який мав би бути застосований. Так, суд в мотивувальній частині вироку обґрунтував необхідність застосування ст.69 КК України та призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ст.185 ч.3 КК України, проте в резолютивній частині не вказав про застосування ст.69 КК України. Просить вирок змінити та усунути порушення закону при призначенні покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора про залишення апеляції засудженого без задоволення, а вироку суду без змін, пояснення засудженого, який підтримав апеляцію та просив її задовольнити, останнє слово засудженого про помякшення йому покарання, розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція засудженого підлягає задоволенню.

У звязку з тим, що ОСОБА_2 у судовому засіданні повністю визнав свою вину по предявленому обвинуваченню, ні він, ні інші учасники судового розгляду не заперечували проти визнання судом недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ні ким не оспорюються, суд відповідно до ст.299 ч.3 КПК України обмежився тільки допитом підсудного.

Дії засудженого ОСОБА_2 за ст.185 ч.3 КК України кваліфіковані правильно, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), повторно, поєднане з проникненням у житло.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що вирок суду підлягає зміні через незастосування судом кримінального закону, який підлягає застосуванню, суперечності висновків суду, викладених у вироку, порушення вимог кримінально-процесуального закону, суворість призначеного покарання.

Так, суд у мотивувальній частині вироку, обговорюючи призначення засудженому виду та міри покарання, на законних підставах врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким, особу засудженого, який характеризується позитивно, мав роботу, обставини, що помякшують покарання, зокрема: щире каяття та визнання вини, добровільне відшкодування матеріальної шкоди потерпілому, сприяння розкриттю злочину, тяжкі сімейні обставини, знаходження на утриманні неповнолітньої дитини та дружини, відсутність обставин, що обтяжують покарання. З урахуванням сукупності вказаних обставин, що помякшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи винного, суд обґрунтовано прийшов до висновку про необхідність призначення ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі, але згідно зі ст.69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ст.185 ч.3 КК України. Не зважаючи на викладене, суд у резолютивній частині вироку зазначив про призначення засудженому покарання у виді позбавлення волі без застосування ст.69 КК України на мінімальний строк, передбачений санкцією статті кримінального закону.

Відповідно до вимог ст.375 ч.2 КПК України, при новому розгляді справи судом першої інстанції, після скасування вироку, посилення покарання допускається тільки за умови, якщо попередній вирок було скасовано в звязку з необхідністю застосування закону про більш тяжкий злочин або коли при скасуванні вироку визнано необхідним застосувати більш суворе покарання, а також, коли при додатковому розслідуванні справи було встановлено, що обвинувачений вчинив більш тяжкий злочин, або коли збільшився обсяг обвинувачення. Як видно з матеріалів справи, попередній вирок цього ж суду від 11.08.09р. (а.с.110-111), за яким ОСОБА_2 було призначено за ст.185 ч.3 КК України із застосуванням ст.69 КК України покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі, апеляційною інстанцією (а.с.124) 19.01.10р. скасовувався не через підстави, вказані у ст.375 ч.2 КПК України, зокрема не через неправильне застосування ст.69 КК України та не через мякість призначеного за вказаний злочин покарання.

При таких обставинах, суд при новому розгляді справи не вправі був посилювати засудженому покарання за ст.185 ч.3 КК України, порівняно із скасованим вироком.

Таким чином, вирок підлягає зміні з помякшенням покарання. Так, за ст.185 ч.3 КК України із застосуванням ст.69 КК України має бути зменшений строк призначеного покарання. Враховуючи, що новий злочин ОСОБА_2 вчинив в період іспитового строку за попереднім вироком, за яким невідбута частина покарання складає 3 місяці 19 днів (а.с.74), остаточне покарання засудженому має бути призначено за сукупністю вироків згідно зі ст.71 КК України шляхом часткового приєднання до покарання за новим вироком невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

В решті вирок має бути залишений без змін.

Керуючись ст.ст.365, 366 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляцію засудженого ОСОБА_2 задовольнити, в вирок місцевого Генічеського районного суду Херсонської області від 31.08.10р. щодо нього змінити, із застосуванням ст.69 КК України та помякшенням покарання.

Вважати ОСОБА_2 засудженим за ст.185 ч.3 КК України із застосування ст.69 КК України на 1 (один) рік 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Згідно зі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за новим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком від 20.11.02р. Ленінського районного суду м.Севастополя АР Крим та остаточно призначити покарання у виді 1 (одного) року 8 (восьми) місяців позбавлення волі, з поміщенням до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

В решті вирок залишити без змін.

Головуючий :

Судді :