Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 1-128/10
Провадження № -
ВИРОК

Іменем України

01 жовтня 2010 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області в складі : головуючого Пасічного Т.З., ^ при секретарі Недашківської С.С., з участю прокурора Дубцова Д.В., потерпілої ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2, законного представника ОСОБА_3, підсудного ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань м.Коростишева кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_4, 12.06.1994 року

народження, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1,

Коростишівського району, Житомирської області, громадянина України, українця, неодруженого, військовозобов'язаного, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_1, вул .Коростишівська, 15 Коростишівського району, Житомирської області, раніше не судимого

за ст. 185 ч.І КК України,-

Встановив :

04 жовтня 2009 року приблизно о 16 годині в с.Кропивня, вул.Коломійця, 12 Коростишівського району, у ОСОБА_4 виник умисел на заволодіння мобільним телефоном марки «ОСОБА_5 W200i», що належить гр. ОСОБА_1. Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 перебуваючи у вказаний час в дворі домоволодіння ОСОБА_1 в с.Кропивня, вул. Коломійця, 12, скориставшись відсутністю господаря, шляхом вільного доступу викрав мобільний телефон марки «ОСОБА_5 W200i» вартістю 745 гривень з сім-картою мобільного оператора «Діджус» вартістю 30 гривень, на рахунку якої були 20 гривень, що лежав на столі поблизу будинку, заподіявши потерпілій ОСОБА_1 матеріальну шкоду на загальну суму 795-гривень. Викраденим майном ОСОБА_4 розпорядився за власним розсудом.

Підсудний ОСОБА_4 свою вину у скоєнні інкримінованого злочину передбаченого ст.185 ч.І КК України визнав повністю та показав суду, що в жовтні місяці 2009 року, точної дати не пам'ятає, після обіднього часу разом з ОСОБА_6 прийшли до домоволодіння ОСОБА_1, де на той час знаходився рідній брат ОСОБА_6 - ОСОБА_7. Леонід про щось хотів поговорити з ОСОБА_7. Зайшли в двір. Там нікого не було. На столі лежав мобільний телефон «Соні Ерікссон» з ввімкненою музикою. Леонід пішов на город, оскільки побачив, що там знаходиться його брат. Він залишився на подвір'ї. Більше нікого поряд з ним не було. Вирішив вкрасти мобільний телефон, що лежав на столі. Взяв телефон та від'єднав акумуляторну батарею і поклав його до своєї кишені. Потім, щоб не створити підозри, пішов на город до ОСОБА_6, а потім разом з ним пішов до магазину. Через деякий час до магазину прийшла ОСОБА_1. Вона просила віддати її мобільний телефон. Сказав, що у нього його немає. Тоді вона повідомила, що з приводу крадіжки звернеться до міліції і пішла додому. Пізніше того ж дня, побоючись, що працівники міліції зможуть знайти у нього мобільний телефон ОСОБА_1, вирішив його викинути. 27 травня 2010 року він розповів про дану крадіжку працівникам міліції. У скоєному щиро розкаюється.

Законний представник ОСОБА_3 в судовому засіданні показала, що крадіжку яку вчинив її син їй стало відомо зі слів працівників міліції. ОСОБА_4, по даному факту їй нічого не розповідав. Заподіяну шкоду відшкодують в повному обсязі.

Потерпіла ОСОБА_1 в судовому засіданні показала суду, що 04 жовтня 2009 року зранку на протязі дня вона разом із своїм чоловіком знаходилася на полі. Приблизно о 16 годині разом з дитиною пішла до магазину. Повернулись приблизно через 10 хвилин. В цей час з городу в двір зайшли ОСОБА_6 та ОСОБА_4 Вони сказали, що приходили до ОСОБА_7 і через декілька хвилин пішли. В цей час виявила, що зі столу в дворі зник її мобільний телефон. Відразу пішла в село шукати ОСОБА_6 та ОСОБА_4. Коли їх знайшла, то вони пояснили, що телефон ніхто з них не брав і з цього приводу їм нічого не відомо. Даний телефон придбала 20.02.2009 року в м.Коростишів в магазині «Лайф» за 745 гривень. На час крадіжки в телефоні знаходився стартовий пакет «Діджус», на рахунку якого знаходилось близько 20 гривень. Матеріальну шкоду завдану даною крадіжкою оцінює в 700 гривень. Просила суд не позбавляти підсудного волі.

Суд на підставі ст.299 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, а саме допит свідків ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_6, стосовно таких обставин справи, які ніким не оспорюються. Прокурор, підсудний, потерпіла та захисник не заперечили проти цього, підсудний правильно розуміє ці обставини, у суду немає підстав для сумнівів у добровільності та істинності його позиції, підсудному роз»яснено, що в такому випадку він позбавляється права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Вина підсудного повністю підтверджується наступними доказами по справі:

-письмовою заявою гр. ОСОБА_1 від 13.10.2009 року, в якій вона повідомляє про крадіжку її мобільного телефону 04.10.2009 року.

-протоколом явки з повинною ОСОБА_4 від 27.05.2010 року, в якій він повідомляє про те, що вчинив крадіжку мобільного телефону у гр. ОСОБА_1 в жовтні 2009 року.

-протоколом відтворення обставин та обстановки події від 22.06.2010 року за участю ОСОБА_4. в ході якого він розповів та показав на місцевості обставини вчинення ним крадіжки.

Оцінивши викладені докази в їх сукупності, суд вважає вину підсудного доведеною повністю та кваліфікує його дії за ст. 185 ч.І КК України, як таємне викрадення чужого майна.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом"якшують та обтяжують покарання.

Злочин, передбачений ст. 185 ч.І КК України, є злочином середньої тяжкості.

Підсудний за місцем проживання характеризується посередньо, не працює.

Обставинами, що пом'якшують покарання підсудному є : визнання вини, щире розкаяння у скоєному, з»явлення із зізнанням, вчинення злочину неповнолітнім.

Обставини, що обтяжують покарання підсудного невиявлено.

На підставі викладеного суд вважає, що виправлення та перевиховання підсудного без ізоляції від суспільства можливе, тому призначає йому покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням.

Судові витрати по справі відсутні.

Речові докази згідно ст. 81 КПК України, а саме гарантійний талон на мобільний телефон залишити при справі.

Цивільний позов по справі задовольнити. Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України,¬засудив :

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 185 ч.І КК України та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України, звільнити засудженого від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на два роки.

Відповідно до ст. 76 КК України на засудженого покласти такі обов'язки:

1) не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи;

2) повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання;

3) періодично з'являтись до органів кримінально-виконавчої системи для реєстрації.

4) Запобіжний захід відносно засудженого до набрання вироком законної сили залишити попередній - підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Речові докази згідно ст. 81 КПК України, а саме гарантійний талон на мобільний телефон залишити при справі.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 700гривень заподіяної злочином матеріальної шкоди ОСОБА_4

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Головуючий: Т.З.Пасічний