УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №285/4567/14-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст. 125 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 лютого 2016 року
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
з участю прокурора: ОСОБА_6 ,
обвинуваченої: ОСОБА_7 ,
потерпілої: ОСОБА_8
представника
потерпілої: ОСОБА_9 ,
законного представника
потерпілої: ОСОБА_10

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 24 листопада 2015 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Новоград-Волинський, Житомирської області, українки, громадянки України, освіта вища, не працюючої, є постраждалою 3-ї категорії внаслідок аварії на ЧАЕС, проживаючої по АДРЕСА_1 , не судимої, -
визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК та призначено покарання у вигляді 100 годин громадських робіт.
Згідно вироку суду, ОСОБА_7 визнана винною та засуджена за те, що близько 18 години 11 вересня 2014 року між нею та малолітньою ОСОБА_8 , які знаходились по вулиці Дружби між будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , на грунті особистих неприязних відносин виникла сварка, в ході якої ОСОБА_7 вирішила умисно заподіяти тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_8 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , ОСОБА_7 того ж дня, без відриву в часі, підійшла впритул до ОСОБА_8 , яку відразу схопила за ліву руку своєю правою рукою та стиснула її пальцями з прикладанням значної сили, після чого ривком потягнула донизу потерпілу, яка по інерції не втримавшись на ногах, впала на землю лівим коліном.
Таким чином, внаслідок злочинних дій ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_8 заподіяно легкі тілесні ушкодження у вигляді синці на задній поверхні лівого передпліччя в середній частині, на зовнішній поверхні лівого колінного суглоба.
В апеляційній скарзі обвинувачена просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження. Посилається на те, що відношенню до неї вирок є незаконним та несправедливим, оскільки інкримінованого їй злочину вона не вчиняла, а на досудовому слідстві та у суді першої інстанції відповідно не були встановлені достатні докази для доведеності її винуватості і вичерпані можливості їх отримати. Вказує, що суд безпідставно не звернув увагу на алібі та не надав йому належну правову оцінку, оскільки стороною захисту в суді було доведено належним чином ту обставину, що в день вчинення побиття вона взагалі не знаходилась в с. Олександрівка, оскільки на той час перебувала в м. Новоград-Волинський разом зі свідками ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Стверджує, що фактично вину у інкримінованому їй злочині досудовим слідством та на суді належним чином не було доведено та фактично обвинувачення щодо неї базувалось виключно на припущеннях та протиріччях, що в своїй сукупності, згідно до Конституційних приписів, повинно було трактуватись на мою користь. Зазначає, також, що факт звернення так названої потерпілої сторони матері ОСОБА_10 та доньки ОСОБА_8 до правоохоронних органів зі скаргою на неї є ніщо інше, як намір її оговорити щодо того, що вона не вчиняла в знак помсти за те. що вона стала на захист порушених своїх прав від попередніх протиправних дій родини ОСОБА_13 в результаті її побиття, яке мало місце 01.05.2014 року.
Крім того обвинувачена зазначила, що судом безпідставно їй було визначено покарання у виді громадських робіт, а не штрафу
В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор просить апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок суду без зміни. Посилається на те, що доводи, викладені в апеляційній скарзі обвинуваченої є безпідставними, необгрунтованими, суперечать один одному, спростовуються зібраними у ході досудового розслідування та дослідженими у ході судового розгляду доказами, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, зокрема з наступних підстав.
В запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченої, законний представник потерпілої просить апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок суду без зміни. Мотивує тим, що доводи викладені в апеляційній скарзі є безпідставними та спростовуються матеріалами провадження. Вказує, що суд першої інстанції надав належну оцінку доказам, які були досліджені в судовому засіданні і при винесені вироку врахував, що саме неправомірними діями обвинуваченої ОСОБА_7 спричинені тілесні ушкодження малолітній ОСОБА_8 .
Заслухавши доповідь судді, обвинувачену, яка просила задовольнити свою апеляційну скаргу, потерпілої, законного представника потерпілої та їх представника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченої, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга обвинуваченої не підлягає задоволенню.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України відповідає обставинам кримінального провадження та ґрунтується на сукупності зібраних та належним чином оцінених судом доказах та апелянтом не оскаржуються.
Доводи обвинуваченої про відсутність події інкримінованого їй кримінального правопорушення, у зв`язку з чим необхідно закрити кримінальне провадження та те, що вирок щодо неї ухвалено на підставі припущень, без встановлення достатніх доказів для доведеності її вини у вчиненому злочині є безпідставними. Під час судового розгляду встановлено, що 12 вересня 2014 року до Новоград-Волинського МВ УМВС України в Житомирській області надійшла заява про побиття неповнолітньої ОСОБА_8 . Висновком судово-медичної експертизи № 599 від 15 вересня 2014 року у неповнолітньої ОСОБА_8 встановлено наявність легких тілесних ушкоджень.(а.п.45-46) Дані обставини підтверджують наявність події кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, а саме факт побиття неповнолітньої ОСОБА_8 11 вересня 2014 року та спричинення їй легких тілесних ушкоджень. Ці обставини підкріплюються також показаннями свідків, протоколами проведених з потерпілою та свідком, слідчих експериментів щодо механізму утворення тілесних ушкоджень.
Надуманими є та спростовуються матеріалами провадження і доводи обвинуваченої про те, що злочин проти неповнолітньої ОСОБА_8 вони не вчиняла, оскільки в цей час була в іншому місці і даний факт підтвердили свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . З даного приводу слід зазначити, що свідок ОСОБА_11 не змогла категорично назвати час та дату перебування у неї ОСОБА_7 , при цьому зазначила, що обвинувачена періодично навідувалася до житла в с.Олександрівка Новоград-Волинського району для догляду за господарством. Таким чином, суд прийшов до вірного висновку про те, що показання свідка ОСОБА_11 не вказують на невинуватість ОСОБА_7 , а навпаки підтверджують факт її перебування за місцем свого проживання в с. Олександрівка та не виключають її злочинні дії відносно малолітньої ОСОБА_8 . Покази свідка ОСОБА_12 суд правильно оцінив критично, оскільки він покази давав на прохання обвинуваченої ОСОБА_7 . Крім того його запис в блокноті суд правильно не прийняв як доказ невинуватості ОСОБА_7 , оскільки він поданий до суду в порушення вимог ст. 290 КПК України.
Попри заперечення обвинуваченою ОСОБА_7 свої вини у вчиненні даного кримінального правопорушення, її вина підтверджується сукупністю доказів, досліджених у судовому засіданні, зокрема: показаннями потерпілої ОСОБА_8 , показаннями свідка ОСОБА_14 , який є безпосереднім очевидцем вчинення кримінального правопорушення, показаннями свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 12 вересня 2014 року, висновком судово-медичного експерта №599 від 15 вересня 2014 року, протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілої від 23 жовтня 2014 року з доданою до нього фототаблицею, висновком судово-медичного експерта № 701 від 29 жовтня 2014 року, протоколом проведення слідчого експерименту від 23 жовтня 2014 року за участю свідка ОСОБА_14 , висновком судово-медичного експерта № 702 від 29 жовтня 2014 року.
Суд першої інстанції належним чином оцінив дані докази та правильно прийшов до висновку про їх достовірність, оскільки вони є логічними, послідовними, та узгоджуються між собою.
Посилання обвинуваченої га те, що неповнолітня потерпіла та її матір спеціально оговорили з метою помсти за те, що вона стала на захист порушених своїх прав від попередніх протиправних дій родини ОСОБА_13 у результаті мого побиття, яке мало місце 01.05.2014 року є сумнівними оскільки з часу відкриття кримінального провадження ОСОБА_7 не звернулася до правоохоронних органів з заявою про вчинення ОСОБА_8 та її матір`ю ОСОБА_10 злочину, передбаченого статтею 383 КК України. Крім того, під час складання протоколу про прийняття заяви про вчинення злочину ОСОБА_7 12 вересня 2014 року заявниця попереджалася про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, тобто усвідомлювала усі можливі наслідки подання неправдивої заяви.
Крім того, своїм зауваженням щодо безпідставності призначення їй покарання замість штрафу громадських робіт, суперечить її доводам щодо відсутності події злочину та невинуватості в інкримінованих їй діях щодо неповнолітньої ОСОБА_8 .
Покарання обвинуваченій ОСОБА_7 призначено в межах санкції ч.1 ст.125 КК України, з урахуванням того, що злочин вчинено відносно малолітньої особи та інших обставин кримінального провадження. Крім того, за місцем проживання ОСОБА_7 характеризується задовільно, офіційного не працює, постійного джерела доходів не має, що викликає сумнів у її можливості виконати покарання у виді штрафу. Тому суд першої інстанції правильно обрав обвинуваченій ОСОБА_7 вид покарання у вигляді громадських робіт, які будуть необхідними та достатніми для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
З огляду на викладене, досудове та судове слідство проведено з достатньою повнотою.
Підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_7 , з мотивів наведених в ній, немає.
Істотних порушень вимог закону, які могли бути підставою для зміни або скасування вироку суду, не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 24 листопада 2015 року щодо неї за ч.1 ст.125 КК України, - без зміни.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосереньо до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її ухвалення.
Судді: