Провадження № 1-кс/161/3714/14
У Х В А Л А
про застосування запобіжного заходу

м. Луцьк 03 вересня 2014 року
Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора прокуратури Волинської області ОСОБА_3 , слідчого в ОВС СВ прокуратури Волинської області ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника-адвоката ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого в ОВС СВ прокуратури Волинської області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Годомичі, Маневицького району, Волинської області, мешканця АДРЕСА_1 , гр. України, працюючого провідним інженером з охорони праці Маневицького управління водного господарства, з вищою освітою, одруженого, раніше не судимого, у кримінальному провадженні №0000089 щодо вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 365, ч.3 ст. 27 ч. 1 ст. 127 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий в ОВС СВ прокуратури Волинської області ОСОБА_4 звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області із клопотанням про застосування запобіжного заходу - домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_5 ..

Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_5 будучи начальником Маневицької ВК-42 УДДУПВП у Волинській області 20.04.2011 року у період часу з 20 год. 15 хв. до 21 год. 10 хв., у своєму службовому кабінеті, будучи службовою особою працівником правоохоронного органу та представником влади, всупереч положенням ст. 28 Конституції України, ст. 106 Кримінально-виконавчого кодексу України, «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання постанов», затвердженого наказом ДДУПВП від 25.12.2003 року № 275, виходячи за межі наданих йому повноважень щодо застосування фізичної сили до засуджених, при відсутності для цього будь-яких підстав, оскільки засуджений ОСОБА_7 виконував всі вимоги персоналу установи, руки останнього були заведені назад за спину і на них були одягнені наручники та будь-якого опору не чинив, при з`ясуванні причин та обставин втечі ОСОБА_7 з місця відбування покарання, наніс останньому один удар рукою по голові.

Також в цей час, ОСОБА_8 , який перебував у кабінеті начальника установи ОСОБА_5 при з`ясуванні причин та обставин втечі ОСОБА_7 з місця відбування покарання, умисно наніс останньому один удар лівою ногою в ділянку живота, чим заподіяв закриту тупу травму живота у вигляді забою підшлункової залози, що спричинило 21.04.2011, близько 6 год., смерть ОСОБА_7 .

Згідно висновку судово-медичного експерта № 37 А від 24.05.2011 за ступенем тяжкості стосовно живої особи вказана травма живота ОСОБА_7 за ознакою наявності загрозливих для життя явищ належала б до категорії тяжких тілесних ушкоджень (п. 2.1.3 п.п. «л» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»).

В подальшому, ОСОБА_5 у згаданому вище кабінеті, з метою принизити особисту гідність засудженого ОСОБА_7 , примусив його стати на коліна та просити вибачення за вчинену ним 15.03.2011 втечу з установи по виконанню покарань. Окрім цього, ОСОБА_5 , діючи з вказаною вище метою, а також, щоб завдати фізичного болю ОСОБА_7 , примусив рухатися останнього перед працівниками Маневицької ВК-42 на колінах із власними кросівками в зубах із свого службового кабінету, що розташований на другому поверсі, по бетонній підлозі та сходинковому маршу на перший поверх у приміщення № 2 для проведення особистого обшуку, внаслідок чого отримав тілесні ушкодження у вигляді синців передніх поверхонь обох колін та множинних саден обох колін.

В подальшому, в приміщенні № 2 для проведення особистого обшуку засуджених, в присутності працівників чергової зміни установи, ОСОБА_5 примусив ОСОБА_7 , який стояв на колінах, повторно вибачитися перед ними за вчинену втечу та необхідність у зв`язку з цим несення ними посиленого режиму служби, у тому числі додаткових чергувань, а також участі в позаробочий час в розшукових заходах.

Після того, як ОСОБА_7 вибачився перед працівниками установи дав вказівку черговому працівнику установи ОСОБА_9 оголосити сигнал тривоги «Буря 2» для збору особового складу чергової зміни в приміщенні №2 для проведення особистого обшуку та наказав в присутності працівників згаданої вище установи по виконанню покарань начальнику відділу нагляду і безпеки установи ОСОБА_10 , черговому помічнику начальника установи ОСОБА_11 , заступнику чергового помічника начальника установи, начальнику чергової зміни ОСОБА_12 , оперативному уповноваженому оперативного відділу ОСОБА_13 , молодшим інспекторам відділу нагляду і безпеки ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 силоміць положити засудженого ОСОБА_7 на стіл у приміщенні №2 для проведення особистого обшуку засуджених та нанести останньому численні удари гумовими кийками по тілу.

За вказівкою ОСОБА_5 , начальник відділу нагляду і безпеки Маневицької ВК-42 ОСОБА_10 наніс засудженому ОСОБА_7 не менше трьох ударів гумовим кийком НОМЕР_1 по сідницях, черговий помічник начальника установи ОСОБА_11 - не менше двох ударів гумовим кийком НОМЕР_1 по сідницях, оперативний уповноважений оперативного відділу установи ОСОБА_13 та заступник чергового помічника начальника установи, начальник чергової зміни відділу нагляду і безпеки ОСОБА_12 - відповідно, не менше десяти та двох ударів гумовим кийком КГ-73 по п`ятах обох ніг засудженого, молодші інспектори відділу нагляду і безпеки установи ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 - не менше десяти ударів, а ОСОБА_15 - не менше двох ударів гумовим кийком НОМЕР_2 по сідницях засудженого ОСОБА_7 , внаслідок чого умисно заподіяли останньому сильний фізичний біль, фізичне та моральне страждання.

Після цього, начальник Маневицької ВК-42 ОСОБА_5 , продовжуючи свої протиправні дії, які полягали в організації та керуванні катуванням засудженого ОСОБА_7 , з метою заподіяти останньому сильний фізичний біль, фізичні та моральні страждання, дав працівникам установи по виконанню покарань ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 вказівку прикувати у приміщенні № 2 для проведення особистого обшуку засуджених ОСОБА_7 наручниками до металевої решітки вікна із заведеними назад руками та залишили у такому положенні роздягнутим на ніч у згаданому вище приміщенні, де, останній, будучи обмеженим у рухах та перебуваючи у безпорадному стані, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень ІНФОРМАЦІЯ_2 , приблизно о 6 год. 45 хв., помер на місці події.

Згідно висновку судово-медичного експерта № 37А від 24.05.2011 у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді множинних зливних синців обох сідниць, множинних синців задньої поверхні лівого стегна, обширного синця задньої і бокових поверхонь правого стегна, множинних синців обох ступнів ніг, які за ступенем тяжкості належать до категорії легких тілесних ушкоджень. Виявлені на тілі потерпілого ОСОБА_7 тілесні ушкодження утворились внаслідок дії не менше 65 травматичних контактів (ударів).

Згідно висновку судово-медичного експерта № 37 Б від 30.05.2011 потерпілий ОСОБА_7 під час нанесення ударів працівниками Маневицької ВК-42 та під час перебування в приміщенні №2 для проведення особистого обшуку, будучи прикованим до решітки вікна, відчував фізичний біль як в місцях отриманих тілесних ушкоджень, так і в м`язах та зв`язковому апараті неприродно розташованих кінцівок та тулуба.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку прокурора, який вважає, що наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_17 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 365, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 365, ч.3 ст. 27 ч. 1 ст. 127 КК України, останній може переховуватись від органів досудового розслідування, може продовжити займатися злочинною діяльністю, тобто вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню, разом з тим, обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу, не пов`язаного з обмеженням його вільного пересування, надасть йому можливість спілкуватись з іншими свідками та підозрюваними, оскільки всі вони фактично проживають в смт. Маневичах або Маневицькому району Волинської області службовими особами інших органів державної влади та місцевого самоврядування, і, як наслідок, впливати на свідків погрозами та залякуванням, схиляти їх до дачі неправдивих показань, що становить ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а тому викладені у клопотанні обставини є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України, не може бути обраний, думку слідчого, який повністю підтримує клопотання, однак вказав, що ОСОБА_5 не ухиляється від явки для проведення процесуальний дій під час досудового розслідування, думку підозрюваного та його захисника, які заперечували щодо застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту та просили застосувати запобіжний захід у вигляд особистого зобов`язання, так як ОСОБА_5 зобов`язався з`являтися на всі виклики слідчого та в суд, аналізуючи матеріали справи, суд вважає, що клопотання не підлягає до задоволення.

Згідно ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Зважаючи, що матеріалами клопотання стверджується вагомість наявних доказів про можливість вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 365, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 365, ч.3 ст. 27 ч. 1 ст. 127 КК України, наявні ризики, визначені ст.177 КПК України, санкція тяжчої статті, за якою він підозрюється передбачає покарання від 3 до 8 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, що згідно ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких кримінальних правопорушень, однак стороною кримінального провадження в судовому засіданні не доведено підстав для застосування до підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, що передбачено ст.177 КПК України, крім того, підозрюваний ОСОБА_5 має постійне місце реєстрації та проживання, офіційно працює, зобов`язується з`являтися на всі виклики слідчого та в суд, з метою забезпечення виконання процесуальних рішень, суд приходить до висновку, що в клопотанні слідчого слід відмовити та з врахуванням ст.178 КПК України, застосувати до підозрюваного ОСОБА_18 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176, 178, 179 КПК України, -

У Х В А Л И В :

В клопотанні слідчого в ОВС СВ прокуратури Волинської області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

- прибувати за викликом до органів досудового розслідування та суду;

- не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора або суду із населеного пункту, в якому він проживає, а саме: АДРЕСА_1 ;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України;

- утримуватися від спілкування із ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , ОСОБА_8 до вирішення провадження в суді по суті;

Обов`язки визначенні ухвалою суду, покладаються на підозрюваного ОСОБА_5 згідно ст.194 ч.6 КПК України на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжено за клопотанням прокурора.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Волинської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1