Провадження № 1-кп/760/143/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.10.2015 Солом`янський районний суд м. Києва в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_9 , представник потерпілого ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_11 , захисника ОСОБА_12 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду м. Києва кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , із вищою освітою, працездатного, працюючого керівником товариства з обмеженою відповідальністю «Кондор-Видавництво», учасника бойових дій, одруженого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Суд визнав доведеним, що обвинувачений ОСОБА_11 28.04.2011 приблизно о 15 годині 00 хвилин, знаходячись біля будинку № 1 по вул. Полковника Шутова в м. Києві, на ґрунті особистих неприязних відносин, з метою умисного спричинення тілесних ушкоджень раніше знайомому ОСОБА_9 , який у цей час знаходився за кермом свого автомобіля марки «Шкода Фабія», державний номерний знак НОМЕР_1 , що стояв на тротуарі за вказаною адресою, підійшов до автомобіля і скориставшись відкритим вікном водійських дверцят автомобіля, умисно наніс потерпілому ОСОБА_9 правою рукою декілька ударів в область голови, спричинивши останньому тілесне ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: подовженої форми синець на лівому скаті носа (1х0,7(см)); два садна на фоні крововиливу на слизовій оболонці нижньої губи по центру та справа; крововиливу у речовину головного мозку у лівій лобній та лівій скроневій кістках, яке згідно висновку судово-медичного експерта КМБК СМЕ № 478/е від 30.12.2013 відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, тобто таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу.
Обвинувачений ОСОБА_11 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України не визнав повністю та показав суду, що у квітні 2011 року приблизно об 11 годині він приїхав на автомобілі до Солом`янського районного суду м. Києва за адресою: м. Київ, вул. Шутова, 1, оскільки в цей день слухалась цивільна справа за позовом співробітників, які працювали у потерпілого ОСОБА_13 про повернення трудових книжок та виплати заробітної плати. Його викликали як свідка. Автомобіль, на якому він приїхав, він «припаркував» на проїзній частині проспекту Перемоги в напрямку центра перед поворотом на вул. П. Шутова біля підземного переходу. Судове засідання повинне було розпочатись в 11 годин, але воно затрималось приблизно на 1 годину. Потерпілого ОСОБА_13 як в приміщенні суду так і на вулиці він не бачив. Після того, як його допитали в якості свідка, приблизно о 14 годині, він вийшов з приміщення суду через центральний вихід та одразу попрямував до автомобіля на якому приїхав і вирушив в напрямку своєї роботи. В той момент, коли він виходи із суду він попрощався з гр. ОСОБА_14 . З потерпілим ОСОБА_13 він знаходиться у нормальних відносинах. Оскільки будь-яких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_13 він не наносив, тому просив виправдати його у пред`явленому обвинуваченні.
Незважаючи на невизнання ОСОБА_11 своєї вини, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, повністю доводиться доказами, зібраними у провадженні і дослідженими в суді.
Показаннями потерпілого ОСОБА_9 суду, що він 28.04.2011 прибув до приміщення суду по вул. Полковник Шутова, 1 в м. Києві, оскільки в цей день відбувалось судове засідання де він був третьою особою, щоб обговорити робочі питання зі своїми представниками. Зайшовши до приміщення суду, він піднявся на другий поверх і почав очікувати своїх представників, які в цей час були у судовому засіданні, до зали судових засідань він не заходив. Через деякий час, коли він зрозумів, що засідання буде тривати довго, він вийшов з приміщення суду та сів у власний автомобіль, який був припаркований між будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 перпендикулярно до проїзної частини, задньою частиною припаркований до забору біля будівлі суду, передні пасажирські двері та вікно були відчиненими, і став очікувати. В автомобілі він займався своїми справами: читав, розмовляв по телефону. Через деякий час він почув кроки і побачив, що до нього швидко наближається обвинувачений ОСОБА_11 і він рефлекторно став зачиняти водійські дверцята. Після цього, приблизно о 14 годині 45 хвилин (точного часу він не пам`ятає) ОСОБА_11 через відкрите вікно почав наносити йому удари правою рукою в область голови, спираючись на стойку автомобіля. Удари наносились в ліву та центральну частину голови (в підборіддя та в область скроні). Він намагався закритися руками, але це в нього не вийшло, оскільки він не зміг розвернутися в салоні автомобіля і на деякий час до 2-х хвилин (скільки саме він не пам`ятає) він втратив свідомість. Коли він отямився, до нього підійшов раніше не відомий йому чоловік (як згодом він дізнався це був ОСОБА_15 ) та запропонував допомогу, але він відмовився. Тоді цей чоловік залишив йому контактний номер телефон. Після цього він викликав наряд міліції, який залишився чекати, а також своїх захисників. У нього була розбита губа, ніс, були крововиливи та кровотеча. Після прибуття наряду міліції у нього відібрали пояснення. Після цього його помічник відвіз до Бюро СМЕ де він зняв побої. Швидку допомогу він викликав на наступний день, коли йому стало погано, яка відвезла його до лікарні. З ОСОБА_16 до 2010 року він перебував у робочих відносинах, після цього ніяких відносин з ним не підтримував та бачились лише в суді.
Показаннями свідка ОСОБА_17 суду, що він в квітні місяці 2011 року разом зі своїм знайомим ОСОБА_18 знаходився на вул. Шутова на протилежній стороні дороги від приміщення суду. На відстані приблизно 10-15 метрів від них був припаркований автомобіль марки «Шкода Фабія» зеленого кольору, в якому на водійському сидінні знаходився чоловік, як він потім дізнався потерпілий ОСОБА_9 . Через деякий час їх увагу привернув чоловік, як він потім дізнався обвинувачений ОСОБА_11 , який швидкими кроками наближався до автомобіля потерпілого. Підійшовши до автомобіля, ОСОБА_11 через відкрите вікно водійських дверцят почав наносити удари руками в область голови потерпілого ОСОБА_9 , який сидів на водійському місці. Це відбувалось протягом 10-15 секунд, за цей час ОСОБА_11 встиг нанести потерпілому ОСОБА_9 приблизно 10 ударів. Після цього ОСОБА_11 пішов з місця, а його товариш підійшов до потерпілого ОСОБА_9 щоб запропонувати йому допомогу, та надав йому свій номер телефону. Після цього він пішов у справах, а його товариш залишився.
Показаннями свідка ОСОБА_19 суду, що він, приблизно в кінці квітня 2011 року, точної дати він не пам`ятає зі своїм знайомим ОСОБА_17 знаходився неподалік від приміщення Солом`янського районного суду м. Києва на протилежному боці вул. Шутова в м. Києві. На відстані приблизно 15-20 метрів від них біля приміщення суду стояв автомобіль марки «Шкода Фабія» зеленого кольору, задньою частиною до будівлі, в якому на водійському сидінні знаходився чоловік, як він потім дізнався потерпілий ОСОБА_9 . Водійські двері були відкриті. Через деякий час він побачив чоловіка, як він потім дізнався обвинувачений ОСОБА_11 , який був одягнутий в одежу світлого кольору, підходить до автомобіля, а потерпілий ОСОБА_9 в цей момент закриває двері. ОСОБА_11 почав наносити потерпілому ОСОБА_9 удари руками в область обличчя через відкрите вікно автомобіля, точну кількість він не пам`ятає, після чого ОСОБА_11 пішов в напрямку проспекту Перемоги, куди саме він не бачив. Через декілька секунд після цього він підійшов до автомобіля і побачив, що у потерпілого, який сидить за кермом іде з носа кров. Він запропонував йому викликати швидку допомогу, але він відмовився. Вони обмінялись телефонами. Він користується номером мобільного телефону НОМЕР_2 , з якого точно часу не пам`ятає.
Показання потерпілого та свідків обвинувачення суд вважає логічними і послідовними, а також такими, які повністю узгоджуються з дослідженими в суді доказами, наявними в матеріалах провадження, які є належними та допустимими, зокрема:
-даними висновку експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_20 від 30.12.2013 № 478/е згідно з яким при вивченні та аналізу медичної документації ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дані його судово-медичного огляду, враховуючи дані, отримані під час проведення цієї експертизи, були виявлені такі тілесні ушкодження: закрита черепна-мозкова травма: подовженої форми синець на лівому скаті носа (1х0,7(см)), 2 садна на фоні крововиливу на слизовій оболонці нижньої губи по центру та справа; крововилив у речовину головного мозку у лівій лобній та лівій скроневій частках. Спричинення комплексу тілесних ушкоджень у ділянці голови супроводжувалось функціональним порушенням головного мозку, які спостерігались у ОСОБА_9 у строк понад 21 добу, яке відноситься до тілесного ушкодження СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості, тобто таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, на строк понад 21 добу. При цьому характер та морфологія виявлених тілесних ушкоджень, відомі часові дані та обставини події, дозволяють стверджувати, що вказані тілесні ушкодження ймовірно утворились в наслідок нанесення ударів руками по голові 28.04.2011 (т. 1 а.с. 215-221).
-даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.04.2014 в ході проведення якого ОСОБА_17 впізнав ОСОБА_11 , як особу, яка 28.04.2011 о 14 голині 45 хвилин нанесла удари ОСОБА_9 біля будинку № 1 по вул. П. Шутова в м. Києві (т. 2 а.с. 134-136);
-даними протоколу проведення слідчого експерименту від 14.08.2014 з фототаблицями, відповідно до якого, 14.08.2014 в м. Києві по вул. П. Шутова, 1 за участю свідка ОСОБА_17 , слідчого СВ Солом`янського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_21 та понятих було проведено слідчий експеримент, в ході проведення якого свідок ОСОБА_17 показав, як в кінці квітня 2011 року в обідній час він бачив на відстані 10 метрів, як чоловік через відкрите вікнино водійських дверцят автомобіля марки «Шкода» зеленого кольору наносить іншому чоловіку, який сидить в автомобілі приблизно 10 ударів правою рукою в область голови протягом 10-15 секунд, після чого особа, яка наносила удари, пішла в сторону проспекту Перемоги (т. 2 а.с. 137-150);
-даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.04.2014 в ході проведення якого ОСОБА_19 впізнав ОСОБА_11 , як особу, яка 28.04.2011 о 14 голині 45 хвилин нанесла удари ОСОБА_9 біля будинку № 1 по вул. П. Шутова в м. Києві (т. 2 а.с. 167-168);
Крім того, в судовому засіданні були заслухані свідки захисту. Так, зокрема, свідок ОСОБА_22 надав суду показання про те, що приблизно три роки тому в середині дня (в період з 12 до15 години), точного часу та дати він не пам`ятає, він приїхав на власному автомобілі «Хюндай Туксон» на проспект Перемоги перед поворотом на вул. Шутова, де знаходиться приміщення Солом`янського районного суду м. Києва, оскільки за день до цього домовився з ОСОБА_11 про купівлю літератури, з яким у нього були робочі стосунки. Він зупинився позаду автомобіля «Октавія» сріблястого кольору, який належав ОСОБА_11 , перед підземним переходом. Вийшовши з машини, він побачив, що в автомобілі ОСОБА_11 знаходиться його знайома ОСОБА_23 на передньому пасажирському сидінні та сів на водійське місце поряд з нею. Через вікно машини він бачив будівлю суду та стоянку. Вони з нею спілкувались приблизно 10-15хвилин, коли він побачив, що ОСОБА_11 вийшов з будівлі суду, перейшов дорогу та підійшов до ОСОБА_24 . Вони з ним про щось розмовляли приблизно 1-2 хвилини. Після цього ОСОБА_11 підійшов до свого автомобіля та віддав йому книжки з багажнику, після чого він поїхав. Бійки він не бачив. Коли він сидів в машині то бачив момент виходу ОСОБА_11 з приміщення суду, при цьому з поля зору він його не втрачав, оскільки видимість була нормальною та йому нічого не заважало.

Свідок ОСОБА_25 надала суду показання про те, що у 2011 році вона працювала у видавництві «Кондор», де директором у той час був ОСОБА_11 , проте на даний час вона працює в транспортній компанії, яка до ОСОБА_11 не має відношення. В той день вона разом з ОСОБА_11 поїхали на його автомобілі «Шкода» за книжками на склад. Після цього, приблизно це було в обід, вони приїхали на проспект Перемоги та зупинились перед поворотом на вул. Шутова. ОСОБА_16 сказав, що б вона дочекалась його в машині, а сам пішов до будівлі суду. Вона продовжувала сидіти в автомобілі на передньому пасажирському сидінні та слухала музику. Через деякий час, скільки точно вона не пам`ятає, ззаду під`їхав на своїй машині ОСОБА_22 , який був одним з їх замовників. Він сів до автомобіля ОСОБА_11 на водійське сидіння. Вони почали розмовляти. Буквально через деякий час ОСОБА_22 сказав «Вийшов», вона повернулась і побачила, що ОСОБА_26 вийшов з приміщення суду і пішов через дорогу, де стояв ОСОБА_27 . Вони привітались і поспілкувались пару секунд. Після цього він направився до машини. Від центрального виходу з приміщення суду ОСОБА_11 не звертав. З поля зору ОСОБА_16 вона не втрачала.
Свідок ОСОБА_27 надав суду показання про те, що працює у «Кондор-видавництво» на посаді менеджера. Приблизно в квітні 2011 року він був на засіданні Солом`янського районного суду м. Києва. Після цього, приблизно ближче до обіду, він вийшов на вулицю і став чекати біля приміщення суду. Через пару хвилин з будівлі суду вийшов ОСОБА_11 і підійшов до нього. Вони з ним поздоровались і ОСОБА_11 пішов до своєї машини, яка була «припаркована» по проспекту Перемоги, проте, як той сідає у свій автомобіль після розмови з ним він не бачив. Після того, як ОСОБА_11 пішов, він був біля будівлі суду приблизно ще хвилин 10. Крім того, повідомив, що має особисте неприязне відношення до потерпілого ОСОБА_9 .
Аналізуючи зібрані та перевірені у судовому засіданні докази у їх сукупності, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, доведеною у повному обсязі, а його доводи про непричетність до нанесення потерпілому ОСОБА_9 будь-яких тілесних ушкоджень суд оцінює критично, так як вони повністю спростовуються дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами та показаннями свідків обвинувачення, наданими в суді, які є логічними, послідовними, взаємоузгоджуються та доповнюються іншими доказами, наявними у матеріалах кримінального провадження.
За таких обставин, саме зазначені раніше докази обвинувачення, які суд визнає такими, що відповідають дійсності, та є допустимими, дають суду усі підстави вважати достовірно встановленими обставини, що були зазначені в обвинувальному акті, а також повністю доведеною винуватість ОСОБА_11 у вчиненні ним кримінального правопорушення, у зв`язку із чим суд кваліфікує дії обвинуваченого, які виразилися у спричиненні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке потягло тривалий розлад здоров`я, за ч. 1 ст. 122 КК України.
При цьому, ОСОБА_11 мав мотив на нанесення потерпілому ОСОБА_9 умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження на ґрунті особистих неприязних відносин, оскільки судом встановлено і не оспорюється сторонами, що між ними починаючи з 2010 року мали місце судові справи, зокрема, щодо стягнення з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_11 значної суми грошових коштів за договором поруки.
Суд також зауважує, що характер і локалізація тілесних ушкоджень, які утворились в наслідок нанесення обвинуваченим ОСОБА_11 декількох ударів руками по голові потерпілого в короткий проміжок часу свідчить про спрямованість умислу обвинуваченого саме на нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 .
Так, показання в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_9 , свідків обвинувачення ОСОБА_19 та ОСОБА_17 повністю узгоджуються між собою, а також з іншими належними та допустимими письмовими доказами наданими стороною обвинувачення, зокрема, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.04.2014 за участю свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_17 , протоколом проведення слідчого експерименту від 14.08.2014 за участю свідка ОСОБА_17 , щодо місця, часу, та способу нанесення ОСОБА_11 тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .
При цьому наявність тілесних ушкоджень у ОСОБА_9 в свою чергу, підтверджується висновком експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_20 від 30.12.2013 № 478/е, який є достовірним та допустимим доказом, не викликає сумніву у суду, повністю доводить вину обвинуваченого ОСОБА_11 та, на ряду з іншими доказами, встановлює причинно-наслідковий зв`язок між протиправними діями останнього та наслідками, що настали.
Крім того, в судовому засіданні також був допитаний судовий експерт ОСОБА_20 з приводу наданого ним висновку від 30.12.2013 № 478/е, який повністю підтвердив викладені у ньому обставини та показав суду, що йому було достатньо вихідних даних та наявних матеріалів для надання висновку про наявність у потерпілого ОСОБА_9 тілесного ушкодження СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості, тобто таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, на строк понад 21 добу, при цьому він був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок експерта за ст. 384 КК України, як в судовому засіданні так і у висновку експерта, що спростовує твердження захисника обвинуваченого про недопустимість як доказ відомостей, які в цьому висновку зафіксовані. Також, захисник не був позбавлений можливості заявити в судовому засіданні клопотання про призначення повторної експертизи, проте своїм правом не скористався.
При цьому, суд надає перевагу саме висновку експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_20 від 30.12.2013 № 478/е поряд з копією ату судово-медичного дослідження (обстеження) від 28.04.2015 № 2235 та актом судово-медичного дослідження (обстеження) від 14.11.2015 № 1636/е (т. 1 а.с. 208-214) у зв`язку з наступним.
Згідно з ч. 3 ст. 99 КПК України сторона кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, зобов`язані надати суду оригінал документа. Відповідно до ч. 2 ст. 102 КПК України у висновку експерта обов`язково повинно бути зазначено, що його попереджено про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.
Разом з цим, як вбачається з копії акту судово-медичного дослідження (обстеження) від 28.04.2011 № 2235 та акту судово-медичного дослідження (обстеження) від 14.11.2011 № 1636/е, у них не зазначено, що експертів, які проводили судово-медичні дослідження попереджено про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а тому суд не може прийняти їх як допустимий доказ ступеню тяжкості тілесних ушкоджень потерпілого ОСОБА_9 . При цьому, суду надано не оригінал, а фотокопія акту судово-медичного дослідження (обстеження) від 28.04.2011 № 2235, а тому він не може вважатись допустимим доказом, при цьому стороною якою він був поданий не було доведено обставин, передбачених ч. 5 ст. 99 КПК України.
До того ж, дані висновку експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_20 від 30.12.2013 № 478/е, об`єктивність якого будь-яких сумнівів у суду не викликає, не тільки встановлює наявність у потерпілого середньої тяжкості тілесного ушкодження, а й фактично повністю підтверджує показання ОСОБА_9 щодо механізму спричинення таких тілесних ушкоджень, а тому у сукупності із наведеними раніше доказами також вказують на обґрунтованість висунутого ОСОБА_11 обвинувачення.
В судовому засіданні сторона захисту наполягала на тому, що свідком ОСОБА_19 в судовому засіданні були надані неправдиві свідчення, оскільки на їх думку, номером мобільного телефону НОМЕР_2 , який він залишив потерпілому ОСОБА_9 , відповідно до відповіді, наданої начальника департаменту безпеки ПрАТ «МТС-Україна» ОСОБА_28 на виконання ухвали суду, на даний час згідно з доступною йому інформації з 03.12.2011 по даний час зареєстрований за ОСОБА_19 .
Разом з цим, суд не погоджується з такими доводами сторони захисту, оскільки, свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні показав, що він не може достовірно сказати з якого саме часу він користується номером мобільного телефону НОМЕР_2 . Крім того, відповідь начальника департаменту безпеки ПрАТ «МТС-Україна» ОСОБА_28 від 17.12.2014 № ЄД-14-23199 (т. 2 а.с. 127) достовірно не виключає можливість використання ОСОБА_19 номеру мобільного телефону НОМЕР_2 раніше 03.12.2011, оскільки така відповідь надана тільки на підставі доступної начальнику департаменту безпеки ПрАТ «МТС-Україна» ОСОБА_29 інформації.
Також, показання свідка ОСОБА_19 повністю узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_17 та потерпілого ОСОБА_9 , а також з іншими доказами, наданими стороною обвинувачення, при цьому будь-яких підстав для оговорення обвинуваченого ОСОБА_11 свідками ОСОБА_19 та ОСОБА_17 в судовому засіданні не встановлено.
Суд не приймає до уваги як належний доказ показання свідків захисту ОСОБА_22 та ОСОБА_25 , наданих ними на підтвердження доводів обвинуваченого ОСОБА_11 про те, що 28.04.2011 він не зустрічався з потерпілим ОСОБА_9 та не наносив йому тілесних ушкоджень, оскільки, згідно їх показань вбачається, що вони тільки бачили, як обвинувачений ОСОБА_11 28.04.2011 вийшов з приміщення Солом`янського районного суду м. Києва по вул. П.Шутова, 1 в м. Києві і підійшов до власного автомобіля припаркованого по проспекту Перемоги в м. Києві, проте вони не пояснили, що робив обвинувачений ОСОБА_11 після цього, враховуючи, що свідок ОСОБА_22 одразу поїхав, а свідок ОСОБА_25 показала суду, що бачила ОСОБА_11 приблизно в обід. При цьому, як було встановлено судом, кримінальне правопорушення було вчинене приблизно о 15 годині 00 хвилин.
Крім того, судом ставиться під сумнів достовірність показань свідка захисту ОСОБА_27 , оскільки під час його допиту останній повідомив, що він має неприязне відношення до потерпілого ОСОБА_9 .
При цьому, суд не приймає як належний доказ протокол проведення слідчого експерименту від 13.06.2014 з план-схемою та фотододатками (т. 2 а.с. 152-159) за участю свідків захисту ОСОБА_22 , ОСОБА_25 та обвинуваченого ОСОБА_11 , оскільки дані, які в ньому містяться не підтверджують відсутність обставин, викладених в обвинувальному акті щодо нанесення 28.04.2011 приблизно о 15 годині 00 хвилин, по вул. П. Шутова, 1 в м. Києві обвинуваченим ОСОБА_11 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 , враховуючи, що в ньому зафіксовано тільки розташування кожного з них на місцевості, проте, під час проведення такої слідчої дії не перевірялась можливість свідків бачити обвинуваченого. Крім того, план-схема, яка додана до даного протоколу, не містить сталих орієнтирів, до яких на план-схемі здійснена прив`язка об`єктів та учасників слідчого експерименту, координати їх розміщення відносно елементів проїзної частини та сталих орієнтирів, ширина проїзної частини разом з роздільними смугами, ширина тротуарів, узбіччя, при цьому, така план-схема не підписана всіма учасниками слідчого експерименту, що також ставить під сумнів належність даного доказу.
Крім того, суд не може прийняти фотознімки, надані стороною захисту, як належний доказ відсутності у потерпілого ОСОБА_9 тілесних ушкоджень такого ступеню тяжкості, як зазначено у висновку експерта, оскільки в судовому засіданні не було підтверджено дату коли вони були зроблені (т. 2 а.с. 189).
Таким чином, оцінюючи дослідженні в ході судового розгляду докази, які є належними і допустимими, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, оскільки ОСОБА_11 вчинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке спричинило тривалий розлад здоров`я.
Призначаючи ОСОБА_11 покарання, за відсутності обставин, передбачених ст. 49 КК України, суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, відсутність обставин, що пом`якшують покарання чи обтяжують покарання, а також дані про особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, має родину та займається суспільно-корисною працею, на спецобліках у лікарів не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, у зв`язку із чим суд приходить до висновку про необхідність визначення ОСОБА_11 покарання, в межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України у виді обмеження волі.
При цьому враховуючи дані про особу ОСОБА_11 , а також з огляду на конкретні обставини справи, тривалий час, що сплинув з моменту подій та відсутність будь-яких відомостей про негативну поведінку обвинуваченого на даний момент, його вік та сімейний стан, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_11 без ізоляції від суспільства та звільнення його від відбування визначеного судом покарання, однак зі здійсненням контролю за його поведінкою кримінально-виконавчою інспекцією за місцем його проживання протягом іспитового строку, який визначається у межах ст. 75 КК України, та з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Керуючись ст.ст. 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -
З А С У Д И В:
ОСОБА_11 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_11 від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
На підставі п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_11 такі обов`язки:
-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
-повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;
-періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.
Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Головуючий-суддя ОСОБА_1