Справа № 545/2925/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.12.2015 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава кримінальне провадження № 0001271 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця с. Висший Булатец, Лубенського району, Полтавської області, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, малолітніх дітей на утримані не має, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
-13.04.2006 року Лубенським районним судом Полтавської області за ст. 297, ч. 2 ст. 186, ч. З ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки.
-25.07.2006 року Лубенським районним
судом Полтавської області за ч. З ст. 185, ч. 2 ст. 185, 297, 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України приєднати 3 місця позбавлення волі по вироку цього ж суду від 13.04.2006 року, остаточно рахувати засудженим до 4 років 3 місяців позбавлення волі.
-03.03.2009 року звільнений умовно-достроково з місць позбавлення волі на підставі рішення Крюківського районного суду м. Кременчука, Полтавської області, не відбута частина покарання 1 рік 1 місяць 24 дні.
-17.02.2010 року Бердянським міським судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185 КК України покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст. 71 КК України приєднати не відбуту частину по вироку Лубенського районного суду від 25.07.2006 року, остаточно рахувати засудженим до 2 років 6 місяців.
-06.04.2012 року звільнений з місць позбавлення волі по закінченню строку відбування покарання.
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч.2 КК України,-

в с т а н о в и в:

Досудовим розслідуванням встановлено, що на початку березня 2015 року в нічний час доби ОСОБА_4 , маючи не зняту та не погашену в законному порядку судимість за вчинення корисливого злочину, діючи повторно, перебуваючи на території домогосподарства, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, з метою заволодіння чужим майном, таємно, шляхом вільного доступу з території подвір`я вказаного вище господарства викрав металеві прути довжиною близько 2,5 м кожний, бивший у використанні, загальною вагою 400 кг, вартістю 1200 гривень, після чого викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій шкоду на вказану суму, тобто скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку) вчинену повторно, за що передбачено кримінальну відповідальність за ст.185 ч.2 КК України.
21.09.2015 року між потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 було укладено угоду про примирення. Сторони угоди примирилися між собою. В угоді про примирення визначено міру покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст.75 КК України зі звільненням від відбування покарання з випробувальним терміном 1 рік.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений зазначив, що угода про примирення укладена ними добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, наслідки укладання та затвердження угоди згідно ст.473, 474 КПК України, в тому числі щодо обмеження права на оскарження вироку, що були роз`яснені судом, йому зрозумілі.

Від потерпілої повідомленої належним чином про час та дату судового розгляду надійшла письмова заява, де вона зазначає, що угоду про примирення із зазначеною мірою покарання підтримує, матеріальну шкоду їй відшкодовано, претензій до ОСОБА_6 не має.

Суд, перевіривши угоду, заслухавши учасників судового провадження, дійшов висновку, що угода відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.

Зокрема, у силу ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадження щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, яке відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає положенням ст.471 КПК України, оскільки містить дані про її сторони, формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію, відшкодування шкоди обвинуваченим потерпілій у розмірі 1200,00грн, узгоджене покарання та згода сторін на його призначення.

В угоді зазначені наслідки її укладення затвердження та невиконання, передбачені статтями 473, 476 КПК України. Угода підписана сторонами із зазначенням дати.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст.94 КПК, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа.

З огляду на зазначене, враховуючи, що дії обвинуваченого за ч.2 ст. 185 КК України кваліфіковано вірно, відсутність передбачених ч.7 ст.474 КПК України підстав для відмови у затвердженні угоди, оскільки її умови не суперечать інтересам суспільства і не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості, відсутні підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним або сторони не примирились, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України, угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.

У зв`язку зі звільнення особи від відбування покарання з випробуванням, суд покладає на останнього обов`язки передбачені ст.76 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376, 475 КПК України, суд -
у х в а л и в:

Угоду від 21.09.2015 року по кримінальному провадженню №0001271про примирення укладену між потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 - затвердити.

Визнати ОСОБА_4 винуватим у скоєні злочину передбаченого ст.185 ч.2 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з випробувальним терміном 1 рік.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки п.2,3 ст.76 КК не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

До набрання вироком чинності заходи забезпечення кримінального провадження щодо ОСОБА_4 не застосовувати.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1