Справа №585/1742/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/617/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Хуліганство
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 грудня 2015 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Суми в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 та обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 29 липня 2015 року, яким

ОСОБА_10 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 народився в м. Суми, а проживає в АДРЕСА_1 , раніше судимий:

1. 21 травня 2004 року за ст. ст. 115 ч. 1, 185 ч. 1, 194 ч. 2, 70 КК України до позбавлення волі на строк 10 років;

2. 13 жовтня 2014 року за ст. ст. 153 ч. 1, 357 ч. 1, 70, 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі та звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки,

засуджений за ст. 296 ч. 1 КК України до 3 років обмеження волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків остаточно визначено покарання 6 років позбавлення волі.

ВСТАНОВИЛА:
За вироком суду ОСОБА_10 визнаний винним за вчинення злочину за наступних обставин.

19 квітня 2015 року близько 12 години обвинувачений ОСОБА_10 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння прийшов до місця свого проживання по АДРЕСА_1 . В будинку на той час знаходилися його матір ОСОБА_12 , співмешканка ОСОБА_9 , її дочка ОСОБА_8 , 1998 року народження, син ОСОБА_13 , 2000 року народження, дочка ОСОБА_14 , 2010 року народження та дочка ОСОБА_15 , 2014 року народження.

На ґрунті зловживання обвинуваченим спиртними напоями між ним та його матір`ю виникла сварка, в ході якої обвинувачений ОСОБА_10 з мотивів явної неповаги до суспільства та існуючих правил поведінки і моральності вчинив грубе порушення громадського порядку, що супроводжувалося особливою зухвалістю, яка виразилась у тривалому порушенню спокою осіб, що перебували у будинку та спричиненні потерпілій ОСОБА_8 легких тілесних ушкоджень.

Зокрема, перебуваючи в будинку обвинувачений ОСОБА_10 біля однієї години гучно та нецензурно лаявся, розкидав речі, серед яких були дитячі, побив посуд, перекинув телевізор, пошкодив дитяче ліжко, при цьому не реагуючи на вмовляння матері ОСОБА_12 та неповнолітньої ОСОБА_8 припинити хуліганські дії, а коли ОСОБА_8 стала на його шляху з метою завадити вчиненню неправомірних дій, вдарив останню рукою по спині, завдавши легких тілесних ушкоджень.

Злякавшись хуліганських дій ОСОБА_10 та боячись за здоров`я та психічний стан дітей, співмешканка останнього ОСОБА_9 разом з дітьми ОСОБА_16 і ОСОБА_17 вибігла на вулицю та почала по телефону викликати працівників міліції.

Коли на допомогу прийшов житель села ОСОБА_18 та поговорив з обвинуваченим, він на деякий час вгамувався, але коли останній покинув господарство, ОСОБА_10 продовжив розбивати та розкидати речі в будинку.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 стверджує про свою невинуватість в інкримінованому злочині, оскільки сварка з членами сім`ї відбувалася всередині будинку, а тому не може кваліфікуватися як хуліганство, водночас на думку прокурора ОСОБА_11 суд призначив обвинуваченому надто м`яке покарання, в зв`язку з чим просить ухвалити новий вирок.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Вислухавши доповідь судді про обставини кримінального провадження та зміст апеляційних скарг, обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника на підтримку скарги обвинуваченого, думку прокурора про скасування судового рішення та ухвалення вироку апеляційним судом, за яким покарання обвинуваченому має бути призначене у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі, неповнолітню потерпілу та її законного представника про труднощі, які у них виникли після затримання ОСОБА_10 та засудження його до покарання у виді позбавлення волі, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи, колегія суддів підстав для їх задоволення не знаходить.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги.

Висновок суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні злочину за обставин, зазначених у вироку, підтверджується сукупністю доказів, перевірених у встановленому законом порядку, досліджених у судовому засіданні та належно оцінених судом, зокрема показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_10 в суді першої інстанції та підтвердженими при розгляді апеляційних скарг про те, що перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння у нього виникла сварка з матір`ю, в результаті чого він розлютився та почав розбивати меблі в будинку, а коли неповнолітня ОСОБА_8 хотіла йому в цьому перешкодити, він вдарив її рукою по спині.

Твердження обвинуваченого та його захисника про те, що в діях ОСОБА_10 відсутній хуліганський мотив, на думку колегії суддів є безпідставними.

Ці заперечення звинувачення були детально розглянуті судом першої інстанції і спростовані наведеними у його вироку доказами.

Допитана в судовому засіданні в якості потерпілої ОСОБА_8 дала показання про те, що обвинувачений прийшов з кладовища та почав сваритися зі своєю матір`ю ОСОБА_12 , а у відповідь на зроблені йому зауваження перекинув телевізор, розкидав речі та пошкодив меблі в будинку, крім того штовхнув її рукою в спину, коли вона намагалася припинити його дії.

Законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_9 в суді апеляційної інстанції підтвердила, що, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння обвинувачений порозкидав речі в будинку, перекинув телевізор та розламав меблі, що спонукало її до виклику працівників міліції.

Свідок ОСОБА_12 підтвердила в судовому засіданні, що її син обвинувачений ОСОБА_10 прийшов додому в стані сп`яніння, внаслідок чого між ними виникла сварка, після чого він розлютився та почав розкидати речі в будинку, перекинув телевізор та пошкодив меблі. За таких обставин співмешканка сина з дітьми вибігли на вулицю та викликали міліцію, а ОСОБА_8 стала між нею та сином, намагаючись припинити неправомірні дії останнього, але він штовхнув її, завдавши тілесні ушкодження.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_18 пояснив суду, що 19 квітня 2015 року біля 14 години йому зателефонувала ОСОБА_9 та попросила допомоги, при цьому пояснила, що обвинувачений ОСОБА_10 вчинив бешкет, б`є меблі в будинку, нецензурно лається, погрожує нанесенням тілесних ушкоджень. Коли він приїхав до них, то побачив, що з будинку всі повтікали, а як зайшов всередину приміщення, то побачив, що всі речі були розкидані, а меблі пошкоджені. Обвинувачений ОСОБА_10 був дуже збуджений і нецензурно лаявся, погрожував зарізати себе. Він вийшов з будинку та залишався у дворі до приїзду працівників міліції, оскільки всі члени сім`ї боялися, що обвинувачений може завдати їм тілесних ушкоджень.

Свідок ОСОБА_19 підтвердив у судовому засіданні, що в телефонній розмові ОСОБА_9 просила як можна швидше приїхати працівників міліції, оскільки обвинувачений ОСОБА_10 перебував в стані алкогольного сп`яніння, побив її дочку ОСОБА_20 , розкидав речі та розбив меблі в будинку і вона боїться за себе та членів своєї сім`ї.

Згідно з протоколом огляду місця події від 19 квітня 2015 року, у будинку АДРЕСА_1 виявлені зламані меблі, розбитий телевізор, посуд, в кімнатах будинку всі речі розкидані. (а.с. 66-71).

За даними судово-медичної експертизи № 174 від 30 квітня 2015 року, у потерпілої ОСОБА_8 виявлені легкі тілесні ушкодження у виді гіперемії верхнього краю правої лопатки, які за часом їх заподіяння можуть відповідати 19 квітня 2015 року. (а.с. 73-74).

Отже, результати огляду місця події, висновок судово-медичної експертизи та показання потерпілої і свідків повністю підтверджують винуватість обвинуваченого у вчиненні грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, яка виразилася у тривалому порушенні громадського порядку, бешкетуванні, поєднаному з насильством, що спричинило тілесне ушкодження потерпілій, пошкодженні майна.

У постанові від 4 жовтня 2012 року № 5-17 Верховний Суд України акцентував увагу на роз`ясненні, наданому в постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 10 «Про судову практику у справах про хуліганство», згідно з якою об`єктом захисту у ст. 296 КК України є громадський порядок, який слід розуміти як стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм, моральних засад, звичаїв, традицій і знаходить свій вияв у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, права на відпочинок, усталених правил співжиття, у поведінці в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного тощо.

Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного (нікчемного) приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються нецензурною лексикою та/або фізичним насильством.

На думку колегії суддів, хуліганські дії, як правило, вчиняються в присутності потерпілих та інших осіб, однак публічність не є обов`язковою ознакою хуліганства, оскільки воно може мати місце в квартирі, на безлюдній вулиці тощо, але водночас винний усвідомлює, що своїми діями він виражає явну неповагу до суспільства.

Тривале бешкетування в присутності членів сім`ї із висловленням погроз та заподіянням тілесних ушкоджень потерпілій, пов`язане з пошкодженням майна та викликом на місце злочину працівників міліції, є підставою для притягнення ОСОБА_10 до кримінальної відповідальності за вчинені ним хуліганські дії.

Таким чином, усі обставини справи досліджені судом всебічно, повно й об`єктивно, зібраним доказам дана належна оцінка в їх сукупності і дії засудженого за ст. 296 ч. 1 КК України ОСОБА_10 кваліфіковані правильно.

Порушень кримінально-процесуального закону, які б призводили до скасування чи зміни вироку при проведенні розслідування кримінального провадження правоохоронними органами, допитах обвинуваченого та під час розгляду справи в суді першої інстанції не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_10 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості скоєного правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, які обтяжують покарання, зокрема вчинення злочину під час іспитового строку при звільненні від відбування покарання з випробуванням, а тому колегія суддів вважає, що в цьому випадку судом обрано саме таке покарання, яке є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_10 та попередження нових злочинів.

Тому підстав для скасування вироку суду, про що порушується питання в апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів не вбачає.

З огляду на наведене колегія суддів дійшла висновку, що постановлений відносно ОСОБА_10 вирок є законним і обґрунтованим, а тому, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України,

УХВАЛИЛА:
Вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 29 липня 2015 року відносно ОСОБА_10 залишити без зміни, а апеляційні скарги обвинуваченого та прокурора без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом згідно:

суддя ОСОБА_2