АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1912/15 Справа № 194/954/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:
Судді - доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000134, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 березня 2015 року, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора прокуратури міста Тернівки Дніпропетровської області на вирок Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 19 серпня 2015 року, ухвалений щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Тернівка Дніпропетровської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Павлоград Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,
обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-
за участю: прокурора ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 19 серпня 2015 року ОСОБА_6 визнано винуватим за ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, ОСОБА_7 визнано винуватим за ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
Ухвалено про стягнення солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь держави в рахунок відшкодування процесуальних витрат за проведення експертиз 2825,16 грн.; з ОСОБА_7 - на користь держави в рахунок відшкодування процесуальних витрат за проведення експертиз 1475,04 грн.
Цивільні позови потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 залишено без розгляду.
Судом також вирішено долю речових доказів.
В поданій апеляційній скарзі прокурор ставить питання про зміну вироку шодо ОСОБА_6 шляхом виключення з резолютивної частини вказівку суду про зарахування в строк відбуття покарання ОСОБА_6 строк тримання його під вартою в порядку ст. 208 КПК України та на підставі ухвали слідчого судді Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 20 липня 2015 року з 17 липня по 18 серпня 2015 року.
В обґрунтування скарги прокурор вказує, що під час судового розгляду судом не з`ясовано підстави перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою і без дослідження ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , суд безпідставно зарахував у строк відбуття покарання обвинуваченого строк тримання його під вартою у іншому кримінальному провадженні.
В апеляційні скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок змінити у зв`язку з суворістю призначеного покарання. В обґрунтування скарги обвинувачений зазначає, що при призначенні покарання суд не врахував визнання ним вини, відшкодування спричиненої матеріальної шкоди, відсутність претензій зі сторони потерпілих та ці обставини, на його думку, є підставою для призначення більш м`якого покарання.
В запереченні на скаргу прокурора обвинувачений ОСОБА_6 вказує, що доводи прокурора є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Згідно з вироком суду ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в м. Тернівка Дніпропетровської області, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, шляхом проникнення до іншого приміщення, умисно, таємно, повторно викрали чуже майно, а саме: 11 березня 2015 року о 01 годині 00 хвилин майно, що належить ОСОБА_12 , чим спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 3777,04 грн.; 11 березня 2015 року, приблизно о 02 годині 30 хвилин - майно, що належить ОСОБА_13 , спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 1950,00 грн.; 11 березня 2015 року, приблизно о 04 годині 30 хвилин майно, що належить ОСОБА_10 , спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 7524,24 грн. та майно, що належить ОСОБА_11 , спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 15100,00 грн.
Окрім того, ОСОБА_7 в м. Тернівка Дніпропетровської області, з корисливих мотивів, шляхом проникнення до іншого приміщення, умисно, таємно, повторно викрав чуже майно, а саме: 28 березня 2015 року, приблизно о 01 годині 30 хвилин майно, що належить ОСОБА_14 , спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 9959 грн. 07 коп.; 28 березня 2015 року приблизно о 03 годині 00 хвилин майно, що належить ОСОБА_15 , спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 1675 грн. 50 коп.;28 березня 2015 року, приблизно о 05 годині 00 хвилин майно, що належить потерпілому ОСОБА_16 , спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 1629 грн. 50 коп.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції прокурор підтримав апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь в суді першої інстанції, також вважав, що скарга обвинуваченого є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Обвинувачений ОСОБА_6 , його захисник ОСОБА_9 при розгляді скарги прокурора покладались на розсуд суду, наполягали на задоволенні скарги обвинуваченого.
Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до такого.
Висновки суду про доведеність винуватості обвинувачених ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , правильність кваліфікації їх дій за ч. 3 ст. 185 КК України відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та ґрунтується на зібраних і досліджених у судовому засіданні доказах, проти яких не заперечували обвинувачені та на підставі чого судовий розгляд було здійснено в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, а також вказані обставини не оспорюються і в поданих апеляційних скаргах, тому перегляду в апеляційному порядку не підлягають.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_7 не оскаржується.
Перевіряючи доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого та його особі внаслідок суворості, колегія суддів вважає їх необґрунтованими.
Згідно ч. 2 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
В силу ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Відповідно до змісту ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
З вироку вбачається, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_6 врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів та відомості про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, вину визнав повністю, у вчиненому розкаявся.
Судом були визнані як обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 щире каяття у скоєному та активне сприяння розкриттю злочину; обставиною, що обтяжує покарання рецидив злочинів.
Колегія суддів, погоджується з встановленими судом першої інстанції обставинами, які впливають на вид і розмір покарання та вважає, що покарання ОСОБА_6 призначено з урахуванням всіх обставин кримінального провадження, яке за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.
Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про явну несправедливість призначеного покарання через суворість та можливість застосування більш м`якої міри покарання, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду, тому задоволенню не підлягають.
У той же час, на переконання колегії, доводи скарги прокурора щодо необхідності виключення з резолютивної частини вироку рішення суду про зарахування в строк відбуття покарання ОСОБА_6 строк тримання його під вартою в порядку ст. 208 КПК України та на підставі ухвали слідчого судді Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 20 липня 2015 року з 17 липня по 18 серпня 2015 року є слушними і заслуговують на увагу.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку, зокрема, зазначається рішення про залік у кримінальному провадженні досудового тримання під вартою.
Як вбачається з наданих матеріалів, ухвалою слідчого судді Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 20 липня 2015 року у кримінальному провадженні №0000423, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 липня 2015 року, щодо ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.
У даному кримінальному провадженні №0000134, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 березня 2015 року, запобіжний захід щодо ОСОБА_6 під час досудового розслідування та судового провадження не обирався та відповідно під вартою він не тримався.
Незважаючи на вказані обставини, суд першої інстанції безпідставно, всупереч положенням ст. 72 КК України, без застосування правил призначення покарань, передбачених ч. 4 ст. 70 або ст. 71 КК України, зарахував у строк відбуття покарання ОСОБА_6 у цьому кримінальному провадженні строк тримання його під вартою в порядку ст. 208 КПК України та на підставі ухвали слідчого судді Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 20 липня 2015 року з 17 липня по 18 серпня 2015 року у іншому кримінальному провадженні.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі є обґрунтованими, а вирок суду, є таким, що підлягає зміні у відповідності до вимог ст.ст. 409, 413 КПК України через застосування закону про кримінальну відповідальність, який не підлягає застосуванню, в той же час в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора прокуратури м. Тернівки Дніпропетровської області задовольнити.

Вирок Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 19 серпня 2015 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 змінити щодо ОСОБА_6 , виключивши з резолютивної частини вироку рішення суду про зарахування в строк відбуття покарання ОСОБА_6 строк тримання його під вартою в порядку ст. 208 КПК України та на підставі ухвали слідчого судді Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 20 липня 2015 року з 17 липня по 18 серпня 2015 року.
В решті вирок - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженому, який перебуває під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:
___________________ _____________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4