Справа №784/3737/13 17.09.2013 17.09.2013 17.09.2013
Апеляційний суд Миколаївської області
Провадження № 11/784/541/2013 Головуючий суду І інстанції
Категорія:ч. 1 ст. 309 КК суддя Луста С.А.
України Доповідач апеляційної інстанції
Чебанова-Губарєва Н.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2013 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого-судді Ржепецького О.П.,

суддів Гребенюк В.І., Чебанової-Губарєвої Н.В.

при секретарі Ждановій О.М.,

за участю прокурора Іванова А.О.,

засудженого ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією прокурора, який брав участь при розгляді справи, на вирок Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 11 березня 2013 року, яким

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Новосевастополь Березнегуватського району Миколаївської області, мешкає в АДРЕСА_1 раніше не судимий,

виправданий за ч. 1 ст. 309 КК України за відсутності події злочину.

Одночасно постановлено окрему ухвалу, якою визначено довести до відома прокурора Миколаївської області про виявлені під час проведення досудового слідства факти порушення закону, для вжиття відповідних заходів реагування.

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи, органами досудового слідства ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України за наступних обставин.

27.09.2012 р. ОСОБА_2 в балці поблизу с. Новосевастополь Березнегуватського району Миколаївської області з кущів рослин коноплі зірвав листя та суцвіття, незаконно таким чином придбавши їх, переніс за місцем свого мешкання в АДРЕСА_1 де руками подрібнив, висушив їх, незаконно виготовивши наркотичний засіб та незаконно зберігав його за місцем свого проживання для власних потреб, без мети збуту.

29.09.2012 р. о 22.10 год. біля бару «Зустріч» по вул. Леніна в смт. Березнегувате Миколаївської області ОСОБА_2 був затриманий за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 178 КУпАП, доставлений до Березнегуватського РВ УМВС України в Миколаївській області для складання протоколу, де в ході особистого огляду в кишені куртки був виявлений та вилучений особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, вагою 30,6 гр., що в перерахунку на висушену речовину склало 25,76 гр.

Виправдовуючи ОСОБА_2, суд першої інстанції дійшов висновку, що обвинувачення базується на сфальсифікованих доказах. Інших доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_2 злочину, як органом досудового слідства, так і судом, не здобуто.

В апеляції прокурор який брав участь при розгляді справи, просить вирок скасувати та постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходу громадян.

Посилається на те, що покази ОСОБА_2 судом отримані з порушенням вимог кримінально-процесуального законодавства, оскільки суд в порушення вимог ст. 16-1 КПК України 1960 року порушуючи вимоги, щодо об'єктивності та не упередженості, не надав підсудному можливість дати в справі показання, фактично самостійно допитав підсудного по всіх обставинах справи, ставлячи йому навідні запитання. В порушення вимог ст. 300 КПК України 1960 року, прокурору було надано право допитати підсудного вже після детального допиту суддею. При цьому в протоколі судового засідання на порушення вимог п. 12 ч. 3 ст. 87 КПК України 1960 року не викладено детальний зміст показів підсудного, і які не були судом оцінені при винесені вироку по справі.

Крім того апелянт наводить доводи, які на йогу думку не були враховані судом при постановленні вироку - стверджуючи, що йому підкинули наркотичний засіб, ОСОБА_2 не міг пояснити де і ким це було зроблено, визнаючи себе винним в ході досудового слідства і відмовившись визнати винним себе в судовому засіданні, виправданий пояснював що працівники міліції до нього насилля не застосовували, він визнав себе винним у вчиненні злочину на їх прохання, в той же час він розповідав, що боявся працівників міліції, але чого саме боявся - пояснити не міг, також ОСОБА_2 стверджував, що працівники міліції дали йому випити горілки, а потім (після обіду, в світлу пору дня) відвели на освідування, між тим з копії протоколу медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння від 29.09.2013 р. вбачається, що в ході проведення медичного огляду проби на наявність алкоголю в організмі здійснено двічі - о 22.25 год. та о 22.45 год. та інші.

Отже наявні в поясненнях ОСОБА_2 протиріччя не прийняті судом до уваги і їм не надана відповідна оцінка.

Апелянт вважає безпідставним відмову суду у виклику та допиті як свідків лікаря, який проводив медичний огляд підсудного, водія службового автомобілю, якій разом із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 здійснювали виїзд на місце та доставку до Березнегуватського РВ УМВС підсудного, показання яких могли спростувати чи підтвердити показання підсудного.

Зазначає, що суд не прийняв передбачених законом заходів щодо виклику та допиту свідка ОСОБА_5, що був присутнім під час виявлення та вилучення у ОСОБА_2 наркотичного засобу.

Не надав суд і належної оцінки дослідженим в ході судового засідання доказам в тому числі показанням свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, складеного відносно ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення, протоколу затримання, постанові про притягнення до адміністративної відповідальності, які свідчили про обставини затримання, виявлення та вилучення у підсудного наркотичного засобу, протоколу медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння від 29.09.2013 р., з якого вбачається наявність алкоголю в організмі ОСОБА_2 та протоколу відтворення обстановки та обставин події, під час якого ОСОБА_2 в присутності свідків показував і розповідав де і що він знайшов.

Щодо пояснень свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які пояснювали що за ОСОБА_2 не помічено випадків вживання алкоголю і що він не міг перебувати з коноплею 29.09.2012 р. о 22.00 годині в смт Березнегувате, то вони засновані на особистих переконаннях, а тому не можуть бути визнані доказами в кримінальному процесі.

Також, під час прослуховування аудіозапису судового засідання виявлено неповноту та неточність протоколу судового засідання. 25.03.2013 р. державним обвинувачем внесено зауваження на протокол судового засідання, які розглянуті та частково задоволено.

Отже, під час судового слідства по кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України досліджено докази, які в своїй сукупності підтверджують, що подія злочину, інкримінуємої ОСОБА_2 мала місце, та підтверджують його вину у вчиненні вказаного злочину.

В судовому засіданні не виявлено фактів порушення закону, а тому окрема постанова Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 11 березня 2013 року, як необґрунтована та така, що не відповідає фактичним обставинам справи, підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора на підтримку апеляції, підсудного, який просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст. 323 КПК України 1960 року, вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим, а оцінка доказів має ґрунтуватися на всебічному, повному и об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.

Проте, аналіз матеріалів кримінальної справи свідчить про те, що суд ці вимоги закону належним чином не виконав - суд не тільки не усунув у судовому засіданні ймовірні неповноту чи однобічність досудового слідства, а й сам допустив неповне дослідження обставини справи, внаслідок чого постановлений вирок є незаконним.

Відповідно ч. 4 ст. 327 КПК України 1960 року виправдувальний вирок може бути постановлений у випадках, коли не встановлено події злочину, коли в діянні підсудного немає складу злочину, а також коли не доведено участі підсудного у вчиненні злочину.

Виправдувальний вирок може бути постановлений судом лише тоді, коли можливість зібрання доказів вичерпана. Проте суд, обмежившись дослідженням певних доказів, залишив поза увагою інші докази і передчасно прийшов до висновку про виправдування ОСОБА_2

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 пред'явлено обвинувачення у незаконному придбанні, виготовленні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту.

Обґрунтовуючи пред'явлене обвинувачення, органи досудового слідства послалися на показання ОСОБА_2, якій визнавав вину в пред'явленому обвинуваченні, показання свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_5, які свідчили про обставини затримання ОСОБА_2, виявлення і вилучення у нього канабісу, протокол про адміністративне правопорушення від 29.09.2012 р., з якого вбачається, що ОСОБА_2 був доставлений до РВ за вчинення адміністративного правопорушення і під час його огляду у нього в присутності ОСОБА_8 та ОСОБА_5 було виявлено і вилучено речовину рослинного походження, яка згідно з висновками судово-медичної експертизи є канабісом вагою 25,76 гр.

В суді ОСОБА_2 не визнав себе винним у незаконному придбанні, виготовленні і зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, стверджуючи, що 29.09.2012 р. працівники міліції, серед яких були ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на автомобілі забрали його з центру с. Новосевастополь Березнегуватського району та привезли до Березнегуватського РВ УМВС, де дали йому коноплю в пачці з-під цигарок та сказали, щоб він говорив, що пас корів, знайшов кущ коноплі, зірвав його, приніс додому, висушив, подрібнив та взяв з собою 29.09.2012 р. до смт. Березнегувате, де її виявили під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Судом за власною ініціативою були допитані ряд свідків, проте доводи виправданого в ході судового слідства належним чином не були перевірені.

З матеріалів справи слідує, що справа була призначена до розгляду на 20.12.2012 р. і відповідно до постанови суду від 06.12.2012 р. визначено викликати осіб, вказаних в обвинувальному висновку (в обвинувальному висновку зазначені обвинувачений ОСОБА_2, свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_5.). Проте матеріали справи не містять даних про виклик свідків у зазначене судове засідання.

Розпочавши слухання справи 31.01.2013 р., суд, за власною ініціативою допитав свідка ОСОБА_11, постановив викликати нез'явившихся свідків, зазначених в обвинувальному висновку, понятих, присутніх при відтворенні обстановки і обставин події і знов, за власною ініціативою - «односельців, з якими підсудний відпочивав вечорами».

Матеріали справи ніяких даних про сповіщення будь кого про слухання справи і про виклик до суду осіб як свідків, не містять.

Відповідно протоколу судового засідання, 05.03.2013 р. суд за власною ініціативою, взагалі без з'ясування думок учасників процесу, визначив коло осіб, яких необхідно допитати і допитав свідків ОСОБА_12, слідчих СВ Березнегуватського РВ УМВС ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Слухання справи почалося о 14.00 годині, час закінчення судового засідання в протоколі не зазначений.

В цей же день судом винесено постанову про примусовий привід свідків ОСОБА_10. ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_9, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_17, ОСОБА_18 Виконання приводу на 06.03.2013 р. на 09.00 годину доручено Березнегуватському РВ УМВС України в Миколаївській області.

При цьому даних про направлення копії суду до відповідного райвідділу матеріали кримінальної справи не містять.

06.03.2013 р. суд, відмовивши в клопотанні прокурора про виклик чергового водія, чергового лікаря Березнегуватської ЦРЛ ОСОБА_19, здійснення повторного приводу свідка ОСОБА_5, прийшов до висновку про те що свідчення цих свідків не мають суттєвого значення, завершив судове слідство без допиту ОСОБА_14, ОСОБА_13, ОСОБА_18 та ОСОБА_5 оскільки їх покази, на думку суду, не мали суттєвих доказів.

Отже, на думку колегії суддів, суд, розглядаючи вказану кримінальну справу, не вжив належних заходів для забезпечення явки ОСОБА_5 в судове засідання, хоча його показання, як і показання чергових водія Березнегуватського РВ УМВС України в Миколаївській області та лікаря Березнегуватської ЦРЛ ОСОБА_19 мали істотне значення для правильного з'ясування всіх обставин справи, а саме підстав та обставин затримання та вилучення у ОСОБА_2 наркотичного засобу, необґрунтовано і передчасно дійшов висновку про відсутність в показаннях зазначених свідків суттєвого значення.

Відповідно до вимог ст.ст. 367, 370, ч. 2 ст. 374 КПК України 1960 року, апеляційний суд скасовує вирок і повертає справу на новий судовий розгляд в суд першої інстанції, якщо при розгляді справи в суді першої інстанції були допущені такі істотні порушення кримінально-процесуального закону, які виключали можливість постановлення вироку.

Крім того, відповідно до вимог ст. 254 КПК України, копія обвинувального висновку і повістка про виклик до суду вручаються підсудному під розписку не пізніше як за три доби до дня розгляду справі в суді.

При апеляційному розгляді справи встановлено, судом зазначених вимог не дотримано - відповідно протоколу судового засідання, слухання справи почалося 31.01.2013 р., обвинувальний висновок підсудним отримано в цей же день.

Викладені порушення вимог кримінально-процесуального закону колегія суддів визнає істотними та такими, що перешкодили суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований і справедливий вирок, а тому на підставі ч. 2 ст. 374 КПК України вирок суду підлягає скасуванню, а справа - направленню на новий судовий розгляд, в ході якого слід усунути вказані порушення, розглянути справу відповідно до вимог КПК України та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Оскільки вирок суду підлягає скасуванню у зв'язку з істотними порушеннями судом першої інстанції вимог кримінально-процесуального закону, всі інші доводи, наведені в апеляції, в тому числі й щодо доведеності обвинувачення, апеляційним судом не перевіряються.

Під час нового розгляду необхідно всебічно, повно і об'єктивно дослідити обставини справи, дотримуючись засади змагальності сторін, дати їм належну правильну юридичну оцінку і постановити законне та обґрунтоване рішення.

У зв'язку із скасуванням вироку відносно ОСОБА_2, скасуванню підлягає і окрема постанова суду.

Колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції на те, що відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 32 КПК України 1960 року «Роз'яснення значення термінів Кодексу», рішення, які суддя виніс одноособово, викладаються в формі постанови. Викладення судом рішення в формі ухвали є недодержанням цих вимог кримінально-процесуального закону.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України 1960 року, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи, задовольнити частково.

Вирок Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 11 березня 2013 року відносно ОСОБА_2 та окрему постанову від 11 березня 2013 року скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі суду.

Головуючий:

Судді: