НІКОПОЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/5490/15-к
Провадження № 1-кп/0182/613/2015
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.11.2015 року м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження № 0000013 стосовно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця с. Бадалове, Берегівського району, Закарпатської
області, українця, гр.. України, освіта середня, не одруженого,
працює збірником вікон у ТОВ «Кріоліт - Мастер»,
зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_1 , тимчасово мешкає:
АДРЕСА_2 ,
раніше не судимого,
за правовою кваліфікацією за ч.2 ст. 190 КК України,
сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4
представник цивільного позивача ОСОБА_5
захисник ОСОБА_6
обвинувачений ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 на початку 2013 року, більш точної дати та часу при проведені досудового розслідування встановити неможливо, у невстановленої особи дізнався про те, що в квартирі АДРЕСА_3 , яка на праві приватної власності належала ОСОБА_7 , розташованою за адресою по АДРЕСА_4 , ніхто не мешкає. Власник квартири, ОСОБА_7 виїхав за межі України, тривалий час мешкав за кордоном, де і помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Після смерті ОСОБА_7 , вказана квартира згідно заповіту від 16.04.1994 року повинна була перейти у спадок його дружині ОСОБА_8 .
Однак, ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Прелестне, Прохорівського району, Бєлгородської області, Російської Федерації.
У зв`язку з відсутністю спадкоємців квартира, яка належала ОСОБА_7 повинна була згідно ст. 335, 1277 ГК України перейти у власність територіальної громади м. Нікополя в особі Нікопольського міської ради та перебуваючи неприйнятою спадщиною, знаходилася під захистом держави.
Після цього у ОСОБА_3 виник умисел на незаконне заволодіння квартирою ОСОБА_7 , шляхом визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом на підставі рішення суду та подальшою реєстрацією права власності на вказану квартиру.
Так, діючи умисно, з метою заволодіння вказаною квартирою, ОСОБА_3 , подав до Нікопольського міськрайонного суду цивільний позов до виконавчого комітету Нікопольської міської ради про визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом квартири АДРЕСА_5 , яка належала ОСОБА_7 та повинна була згідно ст. 335, 1277 ЦК України перейти у власність територіальної громади м. Нікополя в особі Нікопольської міської ради, перебуваючи неприйнятою спадщиною, знаходилася під захистом держави.
Крім того, до вказаного позову в якості доказів, а саме для підтвердження факту смерті гр. ОСОБА_7 , ОСОБА_3 додав копію свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 07.08.2007 року виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, згідно якого ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Нікополі, а також копію свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого виконкомом Менжинської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області згідно якого ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , у с. Олексіївка, Нікопольського району, Дніпропетровської області, які не відповідають дійсності.
Також, продовжуючи свої дії, направлені на протиправне набуття у власність вищевказаної квартири, ОСОБА_3 вирішив підшукати осіб для надання у суді завідомо неправдивих свідчень про нібито своє сумісне проживання в квартирі АДРЕСА_5 разом з колишнім власником, а саме ОСОБА_7 , з 2001 року та ведення ними сумісного господарства, харчування, спільних витратах, ремонті та облаштуванні вказаного житла.
Так, в 2013 році, більш точної дати і часу не встановлено, не ставлячи до відома про свій злочинний умисел, направлений на заволодіння квартирою його раніше знайомого ОСОБА_9 та співмешканку ОСОБА_10 , матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, не вступаючи з ними в злочинну змову, попросив їх надати завідомо неправдиві свідчення про нібито своє сумісне проживання в квартирі АДРЕСА_5 разом з колишнім власником, а саме ОСОБА_7 , з 2001 року та ведення ними сумісного господарства, харчування, спільних витратах, ремонті та облаштуванні вказаного житла, на що отримав згоду від останніх.
Після цього, ОСОБА_3 , 17.06.2013 року, в період-часу з 14.30 до 14.45 годині, знаходячись в залі судових засідань, який розташований в адміністративній будівлі Нікопольського міськрайонного суду по вул. Шевченка, 203 в м. Нікополі Дніпропетровській області, умисно, шляхом обману, з метою протиправного отримання права власності на квартиру АДРЕСА_5 , під час проведення судового засідання по справі N«182/3308/13-ц за вищевказаним цивільним позовом, надав суду покази про нібито сумісне господарство, харчування, спільні витрати, ремонт та облаштування вказаного житла з колишнім власником, а саме ОСОБА_7 з 2001 року та наполягав на задоволенні цивільного позову про визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом вищевказаної квартири.
Його покази при судовому розгляді цивільного позову підтвердили свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які також були присутніми на вказаному судовому засіданні.
На підставі наданих завідомо неправдивих свідчень свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , а також копій свідоцтв про смерть гр. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які не відповідають дійсності, цивільний позов ОСОБА_3 про визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом квартири АДРЕСА_5 , яка належала ОСОБА_7 , та повинна була згідно ст. 335, 1277 ЦК України перейти у власність територіальної громади м. Нікополя в особі Нікопольської міської ради та перебуваючи неприйнятою спадщиною, знаходилася під захистом держави, Нікопольським міськрайонним судом 17.06.2013 року був задоволений в повному обсязі.
На підставі вказаного рішення суду від 17.06.2013 року по справі № 182/3308/13-ц та відповідної заяви ОСОБА_3 , 04.07.2013 року Реєстраційною службою Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на вказану квартиру АДРЕСА_5 , у зв`язку з чим останній протиправно втримав право власності на вказану квартиру.
В подальшому ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_5 продав, та грошима розпорядився на власний розсуд.
Після реалізації ОСОБА_11 вказаної квартири, рішення Нікопольського міськрайонного суду від 17.06.2013 року по справі № 182/3308/13-ц скасовано рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04.06.2014 року, яким у задоволені позовних вимог ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом відмовлено у повному обсязі та вказане рішення набрало законної сили.
Таким чином, ОСОБА_3 умисно, шляхом обману, з корисливих мотивів, протиправно набув у власність квартиру АДРЕСА_5 , яка належала ОСОБА_7 та повинна була згідно ст. 335, 1277 ЦК України перейти у власність територіальної громади м. Нікополя в особі Нікопольського міського ради та перебуваючи неприйнятою спадщиною, знаходилася під захистом держави, вартість якої відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №1419-15 станом на 17.06.2013 року склала 77783,00 грн., чим завдав територіальній громаді в особі Нікопольської міської ради збитки на вказану суму.
Будучи допитаним у судовому засіданні ОСОБА_3 вину свою визнав повністю і суду пояснив, що в кв. АДРЕСА_5 ніхто не мешкає. Тоді він зібрав документи що в даній квартирі мешкав разом з ОСОБА_7 і подав позов в суд про визнання за ним права на вказану квартиру в порядку спадкування за законом. З ОСОБА_7 він не був знайомий і з ним разом не мешкав, він кудись виїхав. Суд задовольнив його позов, визнав за ним право на вказану квартиру. Вину визнає повністю у скоєному щиросердечно кається, позов Нікопольської міської ради на суму77783 грн. 00 коп. не визнає, просить передати його на поруки трудовому колективу ТОВ «Кріоліт Мастер».
Суд враховуючи те, що ОСОБА_3 вину свою в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, кваліфікованого за ч.2 ст. 190 КК України визнає повністю, погоджуючись з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а також прокурор не заперечує щодо встановлених обставин, суд, керуючись ч.3 ст. 349 КПК України, вважає недоцільним дослідження доказів на підтвердження винуватості обвинуваченого за інкримінованим йому кримінальним правопорушенням, яке ніким не оспорюються.
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення доведена сааме за правовою кваліфікацією за ч.2 ст. 190 КК України придбання права на майно шляхом обману (шахрайство), що завдало значної шкоди потерпілому.
Суд рахує що цивільний позов представника цивільного позивача Нікопольської міської ради ОСОБА_5 на суму 77783 грн. 00 коп. необхідно залишити без розгляду, так як вказаним представником не було надано суду доказів, що підтверджують вказаний позов.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд приймає до уваги ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним правопорушення відповідно до вимог ст.12 КК України, враховує обставини до яких відносить щиросердечне каяття обвинуваченого, характеристику за якою він характеризується позитивно, що він не судимий, тому враховуючи всі обставини по справі, суд вважає, що достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів з його сторони призначити йому покарання у вигляді обмеження волі і суд рахує можливим застосувати до нього ст..75 КК України звільнив його від відбуття покарання з випробовуванням.
А також враховуючи те, що ОСОБА_3 вперше вчинив злочин середньої тяжкості, раніше не судимий, у скоєному щиросердечно кається, тому суд рахує можливим задовольнити клопотання трудового колективу ТОВ «Кріоліт-Мастер» звільнив його від кримінальної відповідальності і передати його на поруки трудовому колективу ТОВ «Кріоліт-Мастер».
Керуючись ст.ст.370,371,374,376 КПК України, ст.47 КК України, суд,-
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у вигляді двох років обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України із застосуванням ст. 76 КК України ОСОБА_3 від відбуття покарання звільнити із випробовуванням терміном на один рік, зобов`язав його: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.
Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності і передати його на поруки трудовому колективу ТОВ «Кріолті-Мастер».
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 до набранням вироком законної сили, залишити у вигляді домашнього арешту, а потім відмінити.
Цивільний позов Нікопольської міської ради на суму 77783 грн.00 коп. залишити без розгляду.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Вирок може бути оскаржений протягом 30 днів з моменту його проголошення шляхом подачі апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.

Головуючий :