Справа № 405/4722/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 жовтня 2015 року Ленінський районний суд м.Кіровограда в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю прокурора: ОСОБА_2

захисника: ОСОБА_3

при секретарі: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Кіровограді обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000075 від 20.05.2015 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, гр. України, з вищою освітою, не одруженого, військовослужбовця, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 408 КК України та угоду про визнання винуватості від 25 червня 2015року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 вчинив дезертирство, тобто нез`явлення на службу з відпустки з метою ухилення від військової служби, за наступних обставин.

Відповідно до ч.3 ст. 22 «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №607/2014 від 21.07.2014року громадянин ОСОБА_5 призвано на військову службу під час мобілізації на особовий період з 31 серпня 2014року ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 №63 від 04.09.2014року з того ж дня лейтенанта ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу зазначеної військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду передового авіа навідника штурмової роти військової частини польова пошта В НОМЕР_2 , яка дислокується в АДРЕСА_1 по АДРЕСА_2 .

Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, лейтенант ОСОБА_5 відповідно до ст.ст. 9, 11, 16, 40, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. ст. 1, ч.3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зобов`язаний свято і непорушно додержуватися вимог Конституції України, законів України, військової присяги, статутів, наказів та розпоряджень, віддано служити українському народу сумлінно і чесно виконувати військовий та службовий обов`язок, що визначають обсяг виконання завдань доручених йому за посадою, не допускати ганебних вчинків самому та утримувати від їх вчинення іншими.

Однак, лейтенант ОСОБА_5 діючи всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам Статутів Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки з метою ухилення від військової служби, будучи придатним для проходження військової служби, знаходячись у відпустці за місцем свого проживання вирішив не з`являтися до військової частини польова пошта НОМЕР_1 .

ОСОБА_5 реалізуючи свій злочинний намір направлений на ухилення від військової служби 24 січня 2015року не з`явився вчасно на службу з відпустки до військової частини польова пошта В НОМЕР_2 , яка дислокується в АДРЕСА_2 та продовжував нез`являтися на службу без поважних причин до 24 червня 2014року проводячи час у вказаний період на власний розсуд за місцем своє реєстрації в АДРЕСА_1 та в інших місцях.

Протягом зазначеного періоду ОСОБА_5 з приводу будь яких захворювань до медичних закладів не звертався, органи військового управління про своє місце перебування не повідомляв, органами влади не затримувався, жодних перешкод для прибуття до військової частини не мав.

24 червня 2015року о 10.30год. лейтенант ОСОБА_5 добровільно прибув до військової прокуратури Кіровоградського гарнізону.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненому злочині визнав повністю, не заперечував проти фактичних обставин справи і показав, що дійсно не з`явився для проходження військової служби без поважних причин з 24 січня 2015року.. У вчиненому розкаявся.

Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст. 408 КК України, як дезертирство, тобто нез`явлення на службу з відпустки з метою ухилення від військової служби.

25 червня 2015 року між старшим прокурором військової прокуратури Кіровоградського гарнізону ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 на підставі ст. ст. 468, 469, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості, за змістом якої ОСОБА_5 зобов`язується беззастережно визнати свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 408 КК України, сторони узгодили, що покарання ОСОБА_7 за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 408 КК України призначається у виді позбавлення волі строком на 1 рік. В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановленні ст.473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

Заслухавши учасників судового провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України та закону, суд прийшов до висновку, що угода підлягає затвердженню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до положень частин 2 та 4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

Згідно з ч.5 ст.469 КПК України передбачено, що укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, правову кваліфікацію кримінального правопорушення органом досудового розслідування здійснено правильно, угоду про визнання винуватості укладено після повідомлення ОСОБА_5 про підозру, потерпілих у даному кримінальному провадженні немає, узгоджена сторонами міра покарання, передбачена санкцією ч.1 ст. 408 КК України. Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 КПК України та її умови не суперечать іншим вимогам закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Обґрунтованих і достатніх підстав вважати, що укладення угоди між сторонами не було добровільним, тобто є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а також, що обвинувачений не має можливості виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, судом встановлено не було.

Умови даної угоди відповідають вимогам Кримінально процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про наявність, передбачених законом підстав для затвердження угоди про визнання винуватості від 25.06.2015 року і призначення узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст.ст. 314, 374, 472-475 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду від 25.06.2015 року про визнання винуватості укладену між старшим прокурором військової прокуратури Кіровоградського гарнізону ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 408 КК України і призначити узгоджене покарання у виді позбавлення волі строком на 1 /один/ рік.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 12 жовтня 2015року.

Запобіжний захід ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на апеляційний період обрати тримання під вартою, взявши під варту в залі судового засідання.

Речові докази та судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених статтею 394 КПК України до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський райсуд м. Кіровограда протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка утримується під вартою в той же строк з дня отримання копії вироку.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_1