Провадження № 11-кп/792/527/15
Справа № 676/3753/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст. 296 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 жовтня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000839 від 28 квітня 2015 року, за апеляційною скаргою прокурора на вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 24 червня 2015 року,

у с т а н о в и л а :
Вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 24 червня 2015 року

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, з незакінченою вищою освітою, неодружений, не працює, не має судимостей;
визнаний винуватим:
- за ч.1 ст.296 КК України із застосуванням ст.69 КК України з призначенням покарання у виді штрафу в розмірі 510 грн.
Запобіжний захід до ОСОБА_7 не обирався.

За вироком суду, близько 23-ї години 27 квітня 2015 року ОСОБА_7 , перебуваючи в громадському місці зупинці громадського транспорту поблизу будинку № 12 по вул. Князів Коріатовичів в м. Кам`янці-Подільському, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, яка виразилась у зневажливому ставленні до громадського порядку, ігноруванні існуючих в суспільстві елементарних правил поведінки, умисно, безпричинно наніс два удари кулаком в область живота неповнолітньому ОСОБА_8 , заподіявши йому фізичного болю.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій, просив вирок суду в частині призначеного покарання скасувати через його м`якість та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання у виді арешту на строк 2 місяці.

Посилався на неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Уважав, що суд в достатній мірі не врахував, що ОСОБА_7 не працює, не навчається, вчинив злочин щодо неповнолітнього, а також думку потерпілого ОСОБА_8 про призначення йому суворого покарання. Тому, на думку прокурора, наведені у вироку характеризуючі дані не є підставою для призначення ОСОБА_7 покарання відповідно до ст.69 КК України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги про скасування вироку суду та ухвалення нового з призначенням обвинуваченому покарання у виді арешту; пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечив проти апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вона підлягає задоволенню.

Як установлено судом, близько 23-ї години 27 квітня 2015 року ОСОБА_7 , перебуваючи в громадському місці зупинці громадського транспорту поблизу будинку № 12 по вул. Князів Коріатовичів в м. Кам`янці-Подільському, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, яка виразилась у зневажливому ставленні до громадського порядку, ігноруванні існуючих в суспільстві елементарних правил поведінки, умисно, безпричинно наніс два удари кулаком в область живота неповнолітньому ОСОБА_8 , заподіявши йому фізичного болю.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджений сукупністю зібраних та детально викладених у вироку доказів і в апеляційній скарзі прокурора не заперечується, як не оспорюється і кваліфікація його дій за ч.1 ст.296 КК України.

Відповідно до ст.349 КПК України суд першої інстанції визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Таке рішення суду відповідає вимогам закону. У зв`язку з цим фактичні обставини кримінального провадження не можуть бути предметом розгляду в апеляційному порядку.

Проте, апеляційний суд не позбавлений можливості перевірити законність та обґрунтованість вироку суду в частині призначеного обвинуваченому покарання, про що наголошується в апеляційній скарзі прокурора.

Так, при призначенні ОСОБА_7 покарання, місцевий суд не дотримався загальних засад його призначення та не врахував, що згідно зі ст.69 КК України призначити більш м`яке покарання, ніж передбачено законом, зокрема нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті, передбаченої законом за вчинений злочин, можна лише за наявності декількох (не менше двох обставин), що пом`якшують його та істотно знижують ступінь тяжкості цього злочину, а також з урахуванням особи винного.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання на підставі ст.69 КК України у виді штрафу в меншому розмірі, ніж передбачено санкцією ч.1 ст.296 КК України, суд виходив з того, що він раніше несудимий, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно. Як обставини, що пом`якшують покарання, судом ураховано визнання ним вини та сприяння розкриттю злочину.

Разом з тим, суд не навів мотивів призначення саме такого покарання, зокрема застосування ст.69 КК України, та його розміру.

Ураховуючи суспільну небезпечність та тяжкість скоєного ОСОБА_7 злочину та конкретні обставини його вчинення, зокрема щодо неповнолітнього, а також те, що обвинувачений не працює, колегія суддів приходить до висновку що застосування до нього вимог ст.69 КК України не можна визнати справедливим, а призначене на цій підставі покарання у виді мінімального розміру штрафу слід уважати м`яким.

Відповідно до п.п.3, 4 ч.ч.1, 2 ст.409 КПК України підставою для скасування судового рішення є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Отже, на переконання колегії суддів, питання про застосування ст. 69 КК України вирішено однобічно, без урахування визнаних судом обтяжуючих обставин і належного мотивування.

За таких обставин вирок суду в частині призначення ОСОБА_7 покарання підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку.

ОСОБА_7 не працює, а тому колегія суддів уважає, що йому слід призначити реальне покарання з урахуванням санкції ч.1 ст.296 КК України у виді арешту, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів.

Керуючись ст.ст.407, 409, 420 426 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 24 червня 2015 року щодо ОСОБА_7 в частині призначення покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.296 КК України у виді арешту строком на 2 місяці.

У решті вирок суду залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

Строк відбуття покарання обчислювати з моменту приведення вироку у виконання.

На вирок може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:/підписи/

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду ОСОБА_2