Справа 1-146/11
Вирок

Іменем України

29 квітня 2011 року Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі головуючого судді Окунь Т.В.

при секретарі Гончар С.Т.

з участю прокурора Рябих С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Комсомольську кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, не одруженого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого:

за ч. 3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючого на МП «Кредо», одруженого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, в силу ст. 89 КК УКраїни не судимого:

за ч. 3 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

Підсудні вчинили умисний тяжкий злочин проти власності за таких обставин:

12 січня 2011 року, близько 20-00 год., підсудні, за попередньою змовою між собою, на велосипедах, що належать підсудному ОСОБА_1 на праві приватної власності, з метою викрадення чужого майна приїхали на територію ДФ ВАТ «ПГЗК», де, діючи таємно, шляхом вільного доступу з приміщення фабрики викрали 15 мелючих шарів загальною вагою 116,6 кг. та вартістю 772 грн. 05 коп. і погрузивши їх на велосипеди, вивезли за територію фабрики, де в районі садового товариства «Мічуринець» були зупинені працівниками охорони ОДА «Захист».

Свою вину в предявленому обвинуваченні підсудні визнали повністю, і підтвердили суду, що 12 січня 2011 року за обставин, викладених в мотивувальній частині вироку, за попередньою змовою між собою, таємно, з території ВАТ ПГЗК викрали 15 мелючих шарів, які були вилучені у них під час слідування до пункту прийому металобрухту.

Обгрунтовуючи висновки про доведеність вини підсудних в скоєнні інкримінованого злочину, суд, обмежившись їх допитом, застосовуючи положення ч. 3 ст. 299 КПК України, приймає до уваги, що фактичні обставини справи та обєм викраденого ніким не оспорюються.

Отже, умисні дії, які виразились у таємному викраденні майна ВАТ «ПГЗК», вчиненими за попередньою змовою групою осіб, та повязаними із проникненням в приміщення, органами досудового слідства вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України.

Виходячи з загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи винних та обставини, що впливають на призначення покарання.

Суд враховує, що підсудні вчинили умисний тяжкий злочин проти власності і разом з тим приймає до уваги, що тяжких наслідків від скоєного не настало. В якості обставини, що помякшує покарання, суд враховує щире каяття підсудних в скоєному та активне сприяння розкриттю злочину.

За висновками ЛКК підсудні практично здорові, працездатні, не потребують примусового лікування від наркоманії та алкоголізму, позитивно характеризуються за місцем проживання. ОСОБА_2 має сімю, ОСОБА_1 вперше притягається до кримінальної відповідальності.

Вирішуючи питання про вид покарання, враховуючи дані про особи підсудних та відсутність матеріальних збитків від скоєного, приймаючи до уваги, що покарання, як захід примусу має на меті не тільки кару а й виправлення засуджених та запобігання вчиненню ними нових злочинів, суд, призначаючи обом покарання у вигляді позбавлення волі, вважає можливим їх виправлення без відбування покарання, з встановленням іспитового строку в межах, передбачених ст. 75 КК України.

Звільняючи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням, суд, з метою організації органами виконання покарань належного контролю за їх поведінкою, покладає на обох обовязки, передбачені ст. 76 КК України.

Питання про речові докази вирішене судом відповідно до положень ст..81 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд,

з а с у д и в:

ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі.

ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засуджених від відбування покарання з встановленням іспитового строку тривалістю на один рік.

Відповідно до ст. 76 КК України зобовязати обох засуджених не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, періодично зявлятися на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої системи.

Запобіжний захід засудженим залишити попередній підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Речові докази по справі (а.с. 10,81,82) - 15 мелючих тіл залишити ВАТ «ПГЗК», як йому належні, два велосипеди «Україна», що є власністю ОСОБА_1 конфіскувати на користь держави.

На вирок суду протягом 15 днів з часу його проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Полтавської області.

Суддя Т.В. Окунь