Справа № 190/643/14-к
Провадження №1-кп/190/4/15
ЄРДР №
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2015 року м.П`ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.П`ятихатки обвинувальний акт у кримінальному провадженні №1кп/190/4/15 (ЄРДР №0000477) за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.П`ятихатки Дніпропетровської області, громадянина України, має загальну середню освіту, не одруженого, на утриманні осіб не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 02.10.2014 року Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 14.10.2011 року і остаточно до відбуття 4 роки 6 місяців позбавлення волі, відбуває покарання у СВК №21, якому запобіжний захід не обирався, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 10.03.2014 року приблизно о 21.30год, проходячи повз домоволодіння АДРЕСА_2 , з корисливих намірів, керуючись прямим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, вирішив таємно викрасти майно, належне ОСОБА_5 . Так, 10.03.2014 року приблизно о 21.35год ОСОБА_4 таємно, шляхом вільного доступу, застосовуючи фізичну силу рук, через хвіртку проник до сховища (частина території, відведена для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, яка обладнана огорожею або технічними засобами чи забезпечена іншою охороною), розташованого на території домоволодіння АДРЕСА_2 , звідки з-під стіни приміщення літньої кухні викрав металеву драбину з кутника (5х5см), довжиною 3м, вартістю 400 грн. З викраденим з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій матеріальної шкоди на суму 400 грн.
Вищевказані дії ОСОБА_4 у обвинувальному акті кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням до сховища.
Повторно, 17.03.2014 року приблизно о 05.40год ОСОБА_4 , проходячи повз домоволодіння АДРЕСА_3 , керуючись прямим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, вирішив таємно викрасти майно, належне ОСОБА_6 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна з корисливої зацікавленості, 17.03.2014 року приблизно о 05.45год ОСОБА_4 таємно, шляхом вільного доступу, застосовуючи фізичну силу рук, через хвіртку проник до сховища на територію домоволодіння АДРЕСА_3 , звідки з столу, розташованого поблизу будівлі літньої кухні, викрав алюмінієву миску ємністю 18 літрів, вартістю 200 грн. З викраденим з місця скоєння злочину ОСОБА_4 намагався зникнути, але за ним вслід побіг ОСОБА_7 . Пробігши один перевулок приблизно сім будинків, ОСОБА_7 наздогнав ОСОБА_4 та забрав у нього викрадену ним алюмінієву миску ємністю 18 літрів, а ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник.
Зазначені у вищевказаному абзаці дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України як замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням до сховища, який не був доведений до кінця з причин, що не залежали від волі ОСОБА_4 .
В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у скоєних кримінальних правопорушеннях визнав у повному обсязі, підтвердивши в повному обсязі обставини, викладені в обвинувальному акті, на підставі ст.63 Конституції України відмовившись від дачі показань відносно себе.
Обвинувачений ОСОБА_4 28.08.2015 року подав до суду заяву, яку підтримав при судовому розгляді кримінального провадження, про визнання вини у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України, повністю, про визнання недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи на підставі ст.349 КПК України, неможливість оскарження обставин справи судом роз`яснено та обвинуваченим ОСОБА_4 зрозуміло, добровільність подання вказаної заяви та розуміння наслідків обвинуваченим перевірено в судовому засіданні. Крім того, обвинувачений відмовився від послуг захисника, пояснивши, що відмова не пов?язана з його матеріальним становищем.
Прокурор проти заяв обвинуваченого не заперечував.
Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_5 в судовий розгляд не з`явилися, надали до суду заяви про про проведення судового провадження за їх відсутності.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників процесу дослідження доказів щодо фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, а саме доказів на підтвердження подій кримінальних правопорушень та винуватості обвинуваченого, ухвалою суду визнано недоцільним. У зв`язку з чим суд не приводить недосліджені докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у мотивувальній частині вироку. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням до сховища, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та у замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням до сховища, який не був доведений до кінця з причин, що не залежали від волі ОСОБА_4 , тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.
При визначенні виду та розміру покарання суд враховує ступень тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який вчинив тяжкий злочин, ступінь здійснення злочинного наміру обвинуваченого та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця.
На обліку у лікарів нарколога і психіатра ОСОБА_4 не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше неодноразово судимий.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття обвинуваченого у скоєному правопорушенні, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд не зазначає.
На підставі вищевикладеного, враховуючи особу обвинуваченого та обставини вчиненого правопорушення, з урахуванням положень ст.68 КК України щодо призначення покарання за незакінчений злочин суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України у вигляді позбавлення волі з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу, визначивши остаточне покарання з урахуванням вироку Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 02.10.2014 року за ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
При цьому суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Оскільки запобіжний захід у кримінальному провадженні не обирався, за даним вироком обвинуваченому, який наразі відбуває покарання у виді позбавлення волі, призначається також покарання у виді позбавлення волі, суд вважає за необхідне обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, витрати на залучення експерта відсутні, речові докази, що знаходяться на зберіганні потерпілих, згідно ст.100 КПК України, залишити останнім.
Керуючись ст.ст.100, 374-376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, та призначити покарання:

за ч.3 ст.185 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі,

за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України призначити покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначивши покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України ОСОБА_4 призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком більш суворим покаранням за вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 02.10.2014 року, призначивши до відбуття покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі в кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили обрати тримання під вартою в залі суду негайно.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 відраховувати з часу фактичного затримання з 25.09.2014 року.

Речовий доказ металеву драбину, довжиною 3м з кутника (5х5см), яка знаходиться на зберіганні у ОСОБА_5 , залишити останній.

Речовий доказ алюмінієву миску ємністю 18л, яка знаходиться на зберіганні у ОСОБА_6 , залишити останній.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня проголошення(отримання) вироку суду
Суддя ОСОБА_1