Справа № 464/7348/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/783/658/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2015 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючогоОСОБА_2 ,
суддів апеляційного судуОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
при секретаріОСОБА_5

у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002367 від 28 серпня 2015 року за ч. 2 ст. 186 КК України, за участі

прокурораОСОБА_6 ,
обвинуваченогоОСОБА_7
та його захисникаОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 28 серпня 2015 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, -

встановила:
ухвалою слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 28 серпня 2015 року клопотання слідчого СВ Сихівського РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 186 КК України

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Російської Федерації, громадянина України, українця, середньо-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Апеляційного суду Полтавської області від 19.07.2001 року за ч. 3 ст. 142, ч. 3 ст. 143, ч. 3 ст. 140, ст. 42 КК України (1960 року),

задоволено та застосовано щодо нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Підозрюваному ОСОБА_12 визначено заставу в розмірі 35 000,00 грн.

Строк дії ухвали про обрання підозрюваному ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою встановлено на 60 днів ? до 26 жовтня 2015 року.

Не погоджуючись із оскаржуваною ухвалою, захисник підозрюваного ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_13 подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою відмовити в обранні запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_12 .

Апелянт вважає, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою, такою, що прийнята з грубим порушенням норм КПК України, а також такою, що порушує законні права та інтереси його підзахисного визначені Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

В обґрунтуванні апеляційної скарги апелянт зазначає що, як убачається із клопотання про застосування запобіжного заходу в клопотанні, в порушення вимог ч. 1 ст. 184 КПК України, відсутні обґрунтування щодо наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Ці ризики у клопотанні не зазначені, натомість слідчий у своєму клопотання про взяття під варту виключно здійснює перелік вказаних ризиків, які містяться у КПК України.

Як убачається із оскаржуваної ухвали від 18.08.2014 року та матеріалів кримінального провадження про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, а також слідчий і прокурор, не взяли до уваги практику Європейського суду з прав людини та вимоги КПК України, хоча відповідно до ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Водночас підозрюваний ОСОБА_14 пояснив, що перешкоджати слідству не має на меті з огляду на те, що не знає взагалі хто є свідками у справі, усвідомлює, що потерпілий навіть якби хотів на даний час відкликати свою заяву не може, а тому нема сенсу у нього це вимагати чи просити, має постійне місце праці (неофіційне) у м. Львові в яке вкладено значні кошти, а тому йому немає сенсу покидати Львів, окрім цього у м. Львові проживає його дівчина ОСОБА_15 по АДРЕСА_2 , яка вагітна від нього, а тому має міцні соціальні зв`язки у м. Львові, хоча зареєстрований у м. Кременчуку Полтавської області, однак слідчий суддя ці твердження та докази до уваги не взяв, а виключно з огляду на формальні підстави виніс ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яка не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Таким чином, слідчий суддя, на думку захисника, безпідставно не врахував відсутність доказів ухилення його підзахисного від органів досудового розслідування чи суду; саме по собі посилання на норму закону не є достатнім для взяття особи під варту; при ознайомленні з клопотанням його підзахисному не було надано копії матеріалів, які обґрунтовують затримання та копію самого клопотання, оскільки на момент прибуття захисника ОСОБА_14 повідомив що розписувався на певних документах однак такі йому вручені не були; проведення процесуальної дії - вручення клопотання про обрання запобіжного заходу було проведено з порушенням права особи на правову допомогу, що вказує на нікчемність такого документу.

Заслухавши доповідача, підозрюваного ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_10 про скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді і винесення нового рішення, прокурора про відмову в задоволенні апеляційної скарги і залишення оскаржуваної ухвали слідчого судді без змін, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Як убачається з оскаржуваної ухвали слідчого судді, ОСОБА_14 підозрюється в тому, що він 28 серпня 2015 року близько 05.45 год., перебуваючи по вул. Коломийській м. Львова, неподалік будинку № 7, побачивши потерпілого ОСОБА_16 , у якого на плечі знаходилась чорна сумка, вартістю 300 грн., в якій було п`ять збірників нот, вартістю 100 грн., два ключа із магнітним брелоком від квартири, вартістю 100 грн., та хліб, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, підійшов до потерпілого та попросив сигарету, після чого шляхом застосування насильства, що не було небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, завдав ОСОБА_17 удару ногою в обличчя, від чого потерпілий втратив рівновагу та впав на землю, а ОСОБА_14 , продовжуючи свій злочинний умисел, завдав потерпілому ще 4-5 ударів ногами по обличчю і вирвавши сумку потерпілого з місця вчинення злочину втік.

Дії ОСОБА_9 кваліфіковано досудовим слідством як відкрите викрадення чужого майна поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, тобто за ч. 2 ст. 186 КК України.

З витягу кримінального провадження № 0002367 від 28 серпня 2015 року вбачається, що 28.08.2015 року заяву потерпілого ОСОБА_16 про вчинений стосовно нього злочин внесено до ЄРДР.

28 серпня 2015 року близько 07.00 год. ОСОБА_9 було затримано в порядку ст. 208 КПК України, і в цей же день 28 серпня 2015 року його повідомлено про підозру у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 186 КК України.

Слідчий суддя, на думку колегії суддів, прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_14 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки така підозра стверджується доказами, зібраними в матеріалах кримінального провадження, зокрема протоколом допиту потерпілого ОСОБА_16 та протоколом впізнання ним підозрюваного, показаннями самого підозрюваного ОСОБА_9 .

Приймаючи рішення про обрання стосовно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, на думку колегії суддів, обґрунтовано покликався на те, що ОСОБА_14 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покарання за який передбаченого у виді позбавлення волі від чотирьох до шести років, раніше неодноразово судимий, а тому існує ризик, що ОСОБА_14 , перебуваючи на волі, може вчиняти інші кримінальні правопорушенні, переховуватись від органів досудового розслідування.

Колегія суддів вважає, що прокурором не доведена в суді, під час розгляду клопотання слідчого про обрання підозрюваному ОСОБА_12 запобіжного заходу наявність такого ризику, як впливати на свідків і інших учасників процесу, а тому до уваги його не бере.

Разом з тим, колегія суддів бере до уваги відсутність у підозрюваного ОСОБА_9 твердих соціальних зв`язків, відсутність у нього постійного місця проживання та неодноразове притягнення до кримінальної відповідальності в минулому, наявність непогашеної судимості, що свідчить про те, що слідчий суддя прийшов до обґрунтованого рішення, що підозрюваний ОСОБА_14 може вчинити інші кримінальні правопорушення чи переховуватись від органів досудового розслідування, тобто не виконувати свої процесуальні обов`язки у зв`язку з наявністю ризиків, передбачених вимогами ст. 177 КПК України.

Покликання захисника підозрюваного ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 на те, що слідчий суддя не обґрунтував у своїй ухвалі наявність обґрунтованої підозри у вчиненні його підзахисним злочину, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, спростовуються ухвалою слідчого судді про те, що суд прийшов до висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_18 злочину за ч. 2 ст. 186 КК України, що стверджується протоколом допиту потерпілого ОСОБА_16 , протоколом впізнання ним підозрюваного та визнанням підозрюваним ОСОБА_18 своєї вини під час досудового розслідування.

Слідчий суддя також, як убачається з оскаржуваної ухвали, прийшов до переконання, що інший більш м`який запобіжний захід застосований бути не може, оскільки ОСОБА_14 не має постійного місця проживання та роботи, раніше неодноразово судимий, в тому числі і за вчинення особливо тяжкого злочину, а тому знаходячись на волі може продовжити займатись злочинною діяльністю або переховуватись від органів досудового розслідування.

В засіданні апеляційного суду спростовано, твердження ОСОБА_9 про те, що він працює, оскільки він як підприємець не зареєстрований, а інші дані про його працевлаштування відсутні. Таким чином слідчий суддя обґрунтовано прийшов до висновку, що підозрюваний ОСОБА_14 не працює, в нього відсутнє постійне місце проживання, оскільки він був зареєстрований в м. Кременчуку Полтавської області, де не появлявся з 2008 року, тобто з часу відбування покарання, а під час його затримання, останній ночував в автомашині.

Крім того, як убачається з матеріалів кримінального провадження, 15 липня 2015 року ОСОБА_19 , з якою він проживав, звернулась із заявою про викрадення ОСОБА_18 у неї побутової техніки, що додатково підтверджує висновок слідчого судді про схильність підозрюваного до вчинення злочинів.

З врахуванням наведеного та із врахуванням відсутності заборон щодо обрання підозрюваному ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, на думку колегії суддів, прийшов до правильного висновку, що неможливо запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_9 , а ніж тримання під вартою.

На підставі наведеного в задоволенні апеляційної скарги захисника підозрюваного ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 необхідно відмовити, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404-405, 407, 418-419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ухвалила:
ухвалу слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 28 серпня 2015 року про обрання стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 без задоволення.

Ухвала вступає в законну силу після її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:
підпис підпис підпис
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .
Копія відповідно до оригіналу.
Суддя апеляційного суду ОСОБА_20 .

Ухвала вступила в законну силу 11 вересня 2015 року.
Копію виготовлено «____» ___________ 2015 року
Помічник судді ОСОБА_21