Справа № 191/3199/15-к
Провадження № 1-кп/191/325/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 грудня 2015 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Синельникове матеріали кримінального провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Синельникове Дніпропетровської області, громадянина України, українця, освіта середня технічна, не працюючого, не одруженого, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше в силу ст.. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

а також за участю:

обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В :
20 травня 2015 року близько 04 години 30 хвилин ОСОБА_5 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_7 , відносно якого 16.11.2015 року ухвалено вирок, з метою реалізації спільного умислу на незаконне заволодіння транспортним засобом, прийшли до гаражу, розташованого навпроти будинку АДРЕСА_2 , та за допомогою фізичної сили, почали смикати руками одну із сторін воріт гаражу, після неодноразового фізичного навантаження ворота відчинились. Проникнувши до приміщення вищевказаного гаражу, ОСОБА_5 разом із неповнолітнім ОСОБА_7 підійшли до мопеду марки «DEFIANT» з об`ємом двигуна 49, 9 см.куб., без державного знаку, синього кольору, що належить потерпілому ОСОБА_6 , переконавшись в тому, що їхні спільні протиправні дії залишаться непомітними, ОСОБА_5 разом із неповнолітнім ОСОБА_7 , за допомогою фізичної сили, таємно, умисно, із корисливих мотивів, на свою користь, діючи за попередньою змовою, за допомогою сили рук викотили мопед «DEFIANT» з об`ємом двигуна 49,9 см.куб без державного знаку, з гаражу, та направилися в напрямку вул. Шевченко, м. Синельникове, Дніпропетровської області, таким чином заволоділи ним. Після чого розпорядилися мопедом марки «DEFIANT» з об`ємом двигуна 49,9 см.куб без державного знаку на свій розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину визнав повністю, щиро розкаявся в скоєному, та пояснив, що все було так як викладено в обвинувальному акті. Також доповнив, що спочатку під час розпиття з ОСОБА_7 спиртних напоїв домовилися скоїти крадіжку будь-якого майна з гаражу. Вдвох із ОСОБА_7 руками тягнули ворота гаражу та вони відчинились. З гаражу викотили мопед, прокотили його два квартали, потім завели та поїхали на вул. Миру до Азамат Івана, з яким він по телефону домовився про продаж мопеду. ОСОБА_7 залишився чекати його навпроти гаражу, а він покотив мопед до гаражу та продав його ОСОБА_8 за 1000 грн., з яких 500 грн. дав ОСОБА_7 . На даний час проживає із співмешканкою та її малолітньою дитиною, які знаходяться на його утриманні, оскільки співмешканка знаходиться в декретній відпустці, а він працює неофіційно у приватного підприємця в м. Дніпропетровську, має намір стати батьком цієї дитини. Погодився на скоєння даного злочину, оскільки перебував у стані алкогольного сп`яніння, про що дуже жалкує. Просив суд суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що 20.05.2015 року він приїхав на АДРЕСА_3 , де проживав із співмешканкою та помітив, що одна половина воріт гаражу неповністю зачинена. Після цього він викликав працівників міліції, які провели огляд гаражу та була виявлена відсутність мопеду. В подальшому мопед йому був повернутий працівниками міліції. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має. Вважав, що обвинуваченому повинна бути обрана міра покарання, пов`язана з реальним позбавленням волі, оскільки раніше до нього вже застосовувався іспитовий строк.

Оскільки учасники судового провадження не оспорювали обставин вчиненого кримінального правопорушення та не заперечували проти судового розгляду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, відтак, у суворій відповідності до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. За таких обставин суд прийняв рішення про проведення судового розгляду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи викладене вище, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілого, дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 , прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю та встановлена винність обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб та з проникненням у приміщення.

Суд, призначаючи покарання обвинуваченому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість вчинення кримінального правопорушення, яке згідно з ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, особу винного, який раніше в силу ст.. 89 КК України не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, працює без офіційного працевлаштування у приватного підприємця на будівництві з 2014 року, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, має на утриманні співмешканку та її малолітню доньку, вихованням якої займається, повністю визнав свою вину та щиро розкаявся в скоєному, шкода потерпілому відшкодована шляхом повернення майна, але вчинив даний злочин у стані алкогольного сп`яніння.

Обставиною, що пом`якшує покарання згідно ст. 66 КК України, суд враховує щире каяття.

Обставиною, що відповідно до вимог ст. 67 КК України обтяжує покарання, є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, його відношення до скоєного, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність у обвинуваченого будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим та враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що також при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а тому суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 можливо без його ізолювання від суспільства, а покарання йому повинно бути обрано необхідне та достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, а саме у вигляді позбавлення волі в межах санкції інкримінованої статті Кримінального Кодексу України, із застосуванням ст.. ст.. 75, 76 КК України. Доводи потерпілого щодо обрання обвинуваченому міри покарання, пов`язаної з реальним позбавленням волі, з тих причин, що раніше до нього вже застосовувався іспитовий строк, не є належним чином обґрунтованими, оскільки ухвалою суду від 20.05.2014 року ОСОБА_5 був звільнений від призначеного йому покарання по закінченню іспитового строку, що згідно правил ст. 89 КК України обвинувачений є таким, що не має судимості. Отже, підстав для обрання обвинуваченому більш суворої міри покарання, судом встановлено не було.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369 - 371, 373 - 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :
Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку 3 (три) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України суд покладає на засудженого ОСОБА_5 обов`язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.

Речовий доказ, що знаходиться під зберігальною розпискою у потерпілого ОСОБА_6 (а. с. 17), залишити в його володінні.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1