Справа № 515/1606/13-к
Провадження № 1-в/515/2025/15
Татарбунарський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

02 вересня 2015 року Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

представника МВ КВІ ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

засудженого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Татарбунари Одеської області подання Кілійського МВ КВІ УДПтСУ в Одеській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням стосовно засудженого ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в ст.Ладожська Усть-Лабинського району Краснодарського краю, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, судимого, не працюючого, до арешту проживаючого по АДРЕСА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 ,

В С Т А Н О В И В :

Вироком Татарбунарського районного суду Одеської області від 13 вересня 2012 року ОСОБА_6 засуджено за ч.3 ст. 185 КК України з призначенням покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від призначеного покарання з іспитом терміном на 1 рік та 6 місяців.

Як вбачається з подання, ОСОБА_6 за час відбування покарання зарекомендував себе з негативної сторони, не з`явився на реєстрацію 12.10.2012 року, про що йому було винесено попередження. 19.10.2012 року у відношенні нього був здійснений привід та вказаної дати його ознайомлено з порядком та умовами відбування випробувального строку. Однак, ОСОБА_6 з червня 2013 року почав порушувати вимоги п.п.3,4 ч.1 ст. 76 КК України, не з`являвся на виклики 03 червня, на 10 червня та 17 червня 2013 року, тому стосовно нього застосовано привід на 26.06.2013 року. Згідно рапорту працівника міліції, місцезнаходження засудженого не встановлено. Таким чином, ОСОБА_6 не виконує покладені на нього судом обов`язки, що передбачені ст. 76 КК України, на шлях виправлення не став, злісно ухиляється від відбування покарання з іспитом.

В судовому засіданні начальник Кілійського МВ КВІ УДПтС України в Одеській області підтримала подання в повному обсязі, пояснивши, що засуджений ОСОБА_6 не з`явився на реєстрацію 12.10.2012 року, про що йому було винесено попередження. 19.10.2012 року у відношенні нього був здійснений привід та вказаної дати його ознайомлено з порядком та умовами відбування випробувального строку. Після цього він своєчасно являвся на реєстрацію перший та третій понеділок щомісячно до червня 2013 року. Однак, 03 червня, 10 червня та 17 червня 2013 року він не з`явився на виклики, пропустивши реєстрацію, тому стосовно нього було застосовано привід на 26.06.2013 року, який не було виконано по причині відсутності ОСОБА_6 за місцем проживання. Тому вважає, що останній порушив обов`язки, покладені на нього судом щодо повідомлення КВІ про зміну свого місця проживання чи роботи, а також щодо періодичної 2 рази на місяць явки до КВІ для реєстрації, що є підставою для звернення до суду з вищезазначеним поданням.

Прокурор підтримав подання в повному обсязі, вважаючи його обґрунтованим та законним.

Засуджений ОСОБА_6 заперечував проти задоволення подання КВІ, пояснивши, що в нього була стресова ситуація, він проживав на той час один, тому виїхав з м.Татарбунари спочатку до м.Одеси, де познайомився з людьми, які його влаштували до реабілітаційного центру в м.Києві, в якому він перебував до лютого 2014 року. Потім він влаштувався на роботу в м.Києві, винайняв житло, де перебував до березня 2015 року. Повідомити представника КВІ він не мав можливості, так як не знав повної адреси та мав бажання особисто приїхати та повідомити про причину зміни місця проживання та знаходження його в реабілітаційного центрі, однак не встиг цього зробити, так як по приїзду до м.Татарбунари в березні 2015 року, був затриманий співробітниками Татарбунарського РО ГУМВД України, які доправили його до місця відбування покарання згідно постанови суду.

Захисник засудженого адвокат ОСОБА_5 , не заперечуючи факту порушення його підзахисним зобов`язань, покладених на нього судом в частині реєстрації в КВІ за місцем проживання, вважає, що інспекція взагалі не мала права приймати до виконання вирок Татарбунарського райсуду за місцем його проживання, а повинна була відправити його для виконання за місцем реєстрації засудженого, посилаючись на Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року з послідуючими змінами. Крім того, вважає, що КВІ не надала доказів належного повідомлення ОСОБА_6 про виклики до КВІ. Також просив врахувати при вирішенні подання, що ОСОБА_6 тривалий час проходив реабілітацію в поновлювальному Центрі Київського філіала ВБО «Перетворення України», надавши в підтвердження суду довідку вказаної організації.

Як вбачається з наданої захисником довідки без номера від 20.05.2014 року, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в період з 29.07.2013 по 23.02.2014 року знаходився в поновлювальному Центрі Київського філіала ВБО «Перетворення України», де проходив попередній період програми реабілітації.

Заслухавши пояснення та доводи учасників судового провадження, дослідивши надані до подання матеріали, довідку, надану адвокатом, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення подання, виходячи з наступного.

Як це видно з подання, доводи якого в повному обсязі підтверджується наданими матеріалами, що були досліджені у судовому засіданні, ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленим про покладені на нього судом обов`язки та наслідки ухилення від їх виконання, про що свідчить дана ним підписка 19.10.2012 року, наявна в матеріалах особової справи, змінив місце свого проживання та роботи без повідомлення про це КВІ, не з`явився до інспекції на реєстрацію 03.06.2013, 17.06.2013 та 01.07.2013 років, порушивши зобов`язання щодо періодичної реєстрації в КВІ перший та третій понеділок щомісячно, що слідує з листка реєстрації, чим злісно ухилився від відбування покарання з іспитом.

Відповідно до ч.2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Суд не приймає до уваги доводи адвоката щодо необхідності виконання вироку та контролю за поведінкою засудженого інспекцією КВІ не за місцем проживання, а за місцем реєстрації засудженого та вважає їх необґрунтованими, оскільки згідно ч.1 ст.163 КВК України контроль за поведінкою осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, протягом іспитового строку здійснюється кримінально - виконавчою інспекцією за місцем проживання засудженого. При цьому, судом встановлено, що до та після вступу вироку в законну силу, засуджений декілька років проживав в АДРЕСА_1 , потім перейшов проживати за адресою АДРЕСА_3 , потім по АДРЕСА_4 , що не заперечувалось засудженим в судовому засіданні. Тому, на думку суду, Кілійське МВ КВІ УДПтС України в Одеській області належно прийняло до виконання вирок Татарбунарського районного суду від 13.09.2012 року щодо ОСОБА_6 на підставі розпорядження, виданого судом 03.10.2012 року, що міститься в особовій справі засудженого.

Що стосується посилання захисника адвоката ОСОБА_5 та засудженого ОСОБА_6 на довідку щодо перебування останнього в реабілітаційному центрі з 29.07.2013 року по 23.02.2014 року, то суд не може вважати її підставою для самовільного порушення засудженим покладених на нього судом обов`язків. Тому, ОСОБА_6 повинен нести відповідальність за ст.166 ч.3 КВК України, згідно якої невиконанням обов`язків вважається таке, коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які було покладено на нього судом.

Керуючись ст.78 ч.2 КК України, ст.ст.163,166 КВК України, ст.395, п.8 ч.1 ст.537, ст. 539 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Подання начальника Кілійського МВ КВІ УДПтСУ в Одеській області про скасування звільнення від відбуття покарання з випробуванням стосовно засудженого ОСОБА_6 задовольнити.

Скасувати звільнення від відбування покарання з іспитом відносно ОСОБА_6 на направити його для відбування покарання, призначеного вироком Татарбунарського районного суду Одеської області від 13 вересня 2012 року за ч.3 ст.185 КК України, у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з дня його фактичного затримання.

Виконання ухвали покласти на Татарбунарський РВ ГУМВД України в Одеській області.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи діб до апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подання апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя Семенюк