Справа № 1-360/11
Провадження № 1/1015/1005/11
В И Р О К

іменем України

21.04.2011 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Омельченко М.М.

при секретарі Комендат М.Р.

за участю прокурора Черната О.А., Пастуха І.О.

потерпілої ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, українки, громадянки України, що має середню освіту, тимчасово не працюючої, незаміжньої, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимої, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

встановив:

ОСОБА_2 07.01.2011 року близько 8 години, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_1 за запрошенням ОСОБА_1, яка там проживала, після сумісного розпивання спиртних напоїв, скориставшись тим, що власниця квартири відпочиває в іншій кімнаті квартири, з метою викрадення чужого майна та повернення його на свою користь, шляхом вільного доступу проникла до кімнати, де відпочивала потерпіла ОСОБА_1, діючи умисно, таємно з корисливих мотивів, викрала золотий перстень 583 проби вагою 2,47 г, вартість якого згідно з висновком товарознавчого експертизи становить 427,60 грн., золотий перстень 585 проби вагою 1,37 г, вартість якого згідно з висновком товарознавчого експертизи становить 302,81 грн., золотий перстень 585 проби вагою 1,75 г, вартість якого згідно з висновком товарознавчого експертизи становить 386,80 грн., бувший у використанні мобільний телефон марки «Nokia-7230», вартість якого згідно з висновком товарознавчого експертизи становить 848,72 грн., з SIM-карткою мобільного оператора «Лайф» вартістю 13,47 грн., грошові кошти в сумі 3000 грн. різними купюрами та пластикову банківську картку АТ «Брокбізнесбанк», з якої в подальшому зняла кошти в сумі 1344,28 грн. З місця злочину з викраденим майном зникла, чим завдала потерпілій ОСОБА_1 матеріального збитку на загальну суму 6323,68 грн., викраденим розпорядилася на власний розсуд.

Допитана у судовому засіданні підсудна ОСОБА_2 свою вину у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 185 КК України визнала, повністю підтвердила обставини його вчинення, суду пояснила, що 06.01.2011 року ввечері вона зустрілась зі своїм знайомим ОСОБА_3, який проживає в Німеччині. Після зустрічі вони направились в кафе «Пальміра», яке знаходиться в м. Києві по вул. Гната Юри, неподалік кінотеатру «Лейпциг». В кафе вони їли та вживали алкогольні напої, перебували там до 23 години. Потім вона зателефонувала своїй подрузі ОСОБА_4, запропонувала їй приїхати до цього кафе для відпочинку. Юля повідомила, що на даний час вона знаходиться в с. Софіївській Борщагівці Києво-Святошинського району Київської області в кафе «Райський Яр» разом зі своєю подругою ОСОБА_1 та, в свою чергу, запропонувала їм приїхати до них в кафе, на що вона погодилась. Вони з ОСОБА_3 покинули кафе «Пальміра» та поїхали на таксі до кафе «Райський Яр». Зайшли туди близько 00 години 30 хвилин, підсіли до столику, де сиділи ОСОБА_4 та ОСОБА_1, замовили їжу та спиртні напої, пробули в цьому кафе близько години, після чого зібралися і на таксі знову поїхали до кафе «Пальміра», куди прибули близько 01 години 30 хвилин. Знову замовили їжу та спиртні напої. Згодом знову покинули кафе і на таксі поїхали до готелю, що знаходиться біля університету «Україна», щоб відвести ОСОБА_3. Вона провела ОСОБА_3 до готелю та повернулася до таксі, вони з подругами знову поїхали до кафе «Пальміра», пробули там близько 2 годин. Потім ОСОБА_4 та ОСОБА_1 запропонували поїхати в м. Вишневе, на що вона погодилась. Приїхавши до Вишневого вони знову зайшли в кафе, назву якого вона не запамятала, там вони купили пива та риби і поїхали до ОСОБА_1 додому, точної адреси не памятає. Приїхали вони до ОСОБА_1 близько 04 години, там розпивали пиво, згодом ОСОБА_4 застелила їй ліжко і вони пішли спати. Наступного дня, 07.01.2011 року, о 8 годині вона прокинулась та помітила, що ОСОБА_4 й ОСОБА_1 сплять в іншій кімнаті. Вона зайшла до кімнати, де вони спали, помітила на тумбочці три золотих персні та мобільний телефон марки «Nokia-7230», потім вона направилася в кімнату, щоб одягнутися, і там помітила в шафі конверт, в якому знаходились гроші в сумі 3000 грн. купюрами по 100 та 50 гривень. Вона направилась в коридор, щоб взутися і там біля дзеркала побачила пластикову банківську картку, якого саме банку не памятає. Вказані речі вона забрала, поклала в ліву зовнішню кишеню своєї куртки. Після чого покинула квартиру, викликала таксі та поїхала додому. Згаданими грошима вона розпорядилася на власний розсуд: заплатила за таксі, купила продукти харчування, оплатила проїзд до Хмельницької області. Персні вона здала до ломбарду, який знаходиться в м. Києві по вул. Івана Лепсе, 53, в результаті чого отримала 1 151 грн., мобільний телефон вона загубила в таксі. Цього ж дня направилася до супермаркету «Фора», що знаходиться в м. Києві по вул. Героїв Севастополя, і там розплатилася за продукти харчування за допомогою викраденої картки на суму 1350 грн. У вчиненому щиро розкаялась та просила суд суворо її не карати.

Окрім визнання ОСОБА_2 вини у предявленому їй обвинуваченні вина підсудної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, підтверджується сукупністю доказів, які були зібрані у справі та досліджені під час судового слідства, а саме:

- поясненнями потерпілої ОСОБА_1, яка суду пояснила, що 06.01.2011 року близько 21 години до неї приїхала подруга ОСОБА_4, вони з нею пішли до кафе «Райський Яр», що в с. Софіївській Борщагівці». Близько 22 години подрузі на мобільний зателефонувала жінка на імя ОСОБА_2, яка запропонувала зустрітися в Києві. Юля відмовилась, проте запросила цю жінку приїхати до них в кафе «Райський Яр». Близько 23 години 30 хвилин до кафе зайшла підсудна зі своїм знайомим ОСОБА_3, тоді вона їх бачила вперше. В кафе вони всі були десь до 01 години 07.01.2011 року, потім поїхали до іншого кафе «Пальміра» в м. Києві, що біля кінотеатру «Лейпциг». Туди вони прибули десь о 01 годині 30 хвилин, замовили їжу та спиртні напої. Згодом знову викликали таксі, відвезли знайомого підсудної до готелю, що біля університету «Україна», і повернулися до кафе «Пальміра», побули там близько 2 годин. Потім вона запропонувала поїхати до неї додому в АДРЕСА_2, на що ОСОБА_2 погодилась. Спочатку вони заїхали до кафе, назву якого не знає, купили там пиво, рибу і поїхали далі на таксі до неї додому. Туди потрапили близько 04 години 00 хвилин 07.01.2011 року. Підсудній вони з ОСОБА_4 постелили в гостьовій кімнаті, а самі лягли спати в спальні. Прокинулась вона об 11 годині 30 хвилин 07.01.2011 року, виявила відсутність ОСОБА_2. Після огляду квартири вона зрозуміла, що зникли три золотих персні, мобільний телефон марки «Nokia-7230» з SIM-карткою мобільного оператора «Лайф» за номером НОМЕР_1, гроші в сумі 3 000 грн. купюрами по 100 та 50 гривень та пластикова банківська картка АТ «Брокбізнесбанк», на рахунку якої було 1 344,28 грн. Загальна сума матеріального збитку складає 6 361,23 грн., про що вона предявила на досудовому слідстві до підсудної цивільний позов, який підтримала в судовому засіданні та просила задовольнити. При визначенні міри покарання підсудній, просила ОСОБА_2 суворо не карати;

- заявою потерпілої ОСОБА_1 (а.с. 9); протоколом огляду місця події від 18.01.2011 року (а.с. 10-11); розрахунковими чеками ломбарду «Скарбнця» №№ А7888332, А7888333, А7888334 (а.с. 26-28); постановою про приєднання речових доказів до справи від 13.03.2011 року (а.с. 30); звітом про проведення судово-товарознавчої експертизи (а.с. 33-32); випискою по рахунку за період 01.01.2011 року по 03.03.2011 року (а.с. 41); протоколами предявлення для впізнання від 12.03.2011 року та від 13.03.2011 року з довідками (а.с. 49-54); протоколами відтворення обстановки і обставин події від 12.03.2011 року та від 02.03.2011 року з фототаблицями (а.с. 69-79); протоколами очної ставки від 13.03.2011 року (а.с. 82-87).

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд визнає, що підсудна та потерпіла давали суду правдиві покази, які відповідають встановленим судом фактичним обставинам справи.

Суд визнає, що вина підсудної ОСОБА_2 у вчиненні злочину доведена повністю, її дії кваліфікуються судом за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу підсудної.

Призначаючи покарання підсудній, суд враховує, що злочин за ч. 1 ст. 185 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, підсудна за місцем проживання характеризується позитивно (а.с. 56), раніше не судима (а.с. 58), на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.с. 57), обставинами, що помякшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття, обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено, а тому, з урахування думки потерпілої, вважає доцільним призначити покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді штрафу в межах санкції вказаної статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 КПК України постановляючи вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

З огляду на вказане, цивільний позов потерпілої ОСОБА_1 щодо стягнення з ОСОБА_2 на її користь 6361,23 грн. спричиненої матеріальної шкоди підлягає повному задоволенню, оскільки він повністю підтверджений документально.

Долю речових доказів суд вирішує згідно зі ст. ст. 81, 330 КПК України.

Судові витрати у справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323-324, 328 КПК України, суд -

засудив:

ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, і призначити їй покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 (вісімсот пятдесят) гривень на користь держави.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_3) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_4) 6361, 23 грн. матеріальної шкоди.

Речові докази у справі: розрахункові чеки ломбарду «Скарбниця» №№ А7888332, А7888333, А7888334, які зберігаються при матеріалах кримінальної справи (а.с. 26-28, 30) - залишити у справі.

Запобіжний захід ОСОБА_2 до вступу вироку в законну силу залишити підписку про невиїзд.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 15 діб з дня його проголошення прокурором та потерпілою, а засудженою в той же строк, з моменту вручення їй копії вироку.

Суддя М.М. Омельченко