н/п 1-кс/640/7758/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" жовтня 2015 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю слідчого ОСОБА_3 ,
Згідно з наданим суду Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань у зазначеному кримінальному провадженні кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин: «Встановлено, що упродовж 2006-2014 років на підставі рішень сесій Хотімлянської сільської ради Вовчанського району Харківської області земельні ділянки, площею понад 3 га. передані у власність ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 для ведення особистого селянського господарства, обслуговування жилого будинку, споруд та будівель тощо. У подальшому, вищевказаними громадянами земельні ділянки на підставі цивільно-правових угод відчужені на користь ОСОБА_7 , а згодом на користь ОСОБА_10 . Однак, відведення вказаних земельних ділянок у власність громадян здійснено з порушенням вимог ст.ст. 60, 61, 118, 122 Земельного Кодексу України. Так, відповідно до листа Харківської регіональної філії Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру ДП «Центр Державного земельного кадастру» від 10.07.2015 № 07/1082 встановлено, що передані у власність земельні ділянки знаходяться в межах прибережної захисної смуги Печеніжського водосховища. Згідно з вимогами ст. 58 Земельного кодексу України визначено, що до земель водного фонду належать землі, зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойом. Ст. 59 Земельного кодексу України передбачено, що громадянам та юридичним особам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть безоплатно передаватись у власність замкнені природні водойми (загальною площею до 3 га). Відповідно до вимог ч. 4 цієї статті громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватись на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення та берегових смуг водних шляхів, озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб ( утому числі рибництва (аквакультури), культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт, догляду, розміщення та обслуговування об`єктів портової інфраструктури і гідротехнічних споруд тощо, а також штучно створені земельні ділянки для будівництва та експлуатації об`єктів портової інфраструктури та інших об`єктів водного транспорту. При цьому, службовими особами відділу Держземагенства у Вовчанському районі, достовірно знаючи, що вказані земельні ділянки фактично являються землями водного фонду державної власності і не можуть передаватись у власність громадянам для цілей заборонених чинним законодавством, погоджено документацію із землеустрою із зазначенням інформації про те, що відведення ділянок здійснюється за рахунок земель сільськогосподарського призначення, житлової та громадської забудови. Таким чином, службовими особами відділу Держземагенства у Вовчанському районі Харківської області, діючи умисно та зловживаючи своїм службовим становищем в інтересах третіх осіб, незаконно погоджено документацію із землеустрою щодо відведення земельних ділянок, внаслідок чого, у власність громадянам незаконно передані земельні ділянки із земель державної власності, чим завдано істотної шкоди державним інтересам. Виходячи з викладеного, у ході вивчення отримано достатньо даних, що свідчать про наявність у діях осіб відділу Держземагентства у Вовчанському районі, складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України».
Слідчий вказує, що з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин скоєного правопорушення, встановлення законності виділення земель водного фонду у власність, законності використання, можливої шкоди, виникла необхідність в проведенні позапланової виїзної перевірки додержання вимог природоохоронного законодавства, про що просить винести ухвалу.
У судовому засіданні слідчий підтримала подане клопотання.
Слідчий суддя, вислухавши думку слідчого, дослідивши документи та оцінивши докази, якими слідчий обґрунтовує клопотання, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання, виходячи з наступного.
Як зазначено ст. 4 КПК України, кримінальне провадження на території України здійснюється з підстав та в порядку, передбаченому цим кодексом, незалежно від місця вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватись вимог Конституції України, цього кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати цьому Кодексу. При здійсненні кримінального провадження не може застосовуватись закон, який суперечить цьому кодексу.
Відповідно вимог КПК України, слідчим суддею в межах його компетенції, на етапі досудового розслідування розглядаються, клопотання слідчого (прокурора) по застосуванню заходів забезпечення кримінального провадження, повний перелік видів яких визначений ст. 131 КПК України, клопотання про проведення слідчих дії, визначених у главі 20 КПК України.
Ст. 131 КПК України передбачає види заходів забезпечення кримінального провадження, якими є: виклик слідчим, прокурором, судовий виклик і привід; накладення грошового стягнення; тимчасове обмеження у користуванні спеціальним правом; відсторонення від посади; тимчасовий доступ до речей і документів; тимчасове вилучення майна; арешт майна; затримання особи та запобіжні заходи. Відповідно до ч.1 ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Тобто чинним КПК України встановлений вичерпний перелік заходів забезпечення кримінального провадження, дозвіл на проведення яких надається на підставі ухвали слідчого судді.
Виходячи з викладеного, надання слідчим суддею дозволу на проведення позапланової виїзної перевірки чинним КПК України не передбачено. В клопотанні також відсутні посилання слідчого на діючу норму КПК України, яка б передбачала процедуру надання слідчим суддею дозволу на проведення позапланової виїзної перевірки.
КПК України не передбачена така слідча дія, як проведення позапланової виїзної перевірки, а відповідно, і повноваження слідчого судді на її призначення - відсутні.
З урахуванням викладеного, клопотання про надання дозволу на проведення позапланової виїзної перевірки задоволенню не підлягає.
Клопотання про фіксування процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання слідчому судді не надходило і за ініціативою суду не здійснюється, відповідно положень ст.107 КПК України.
Керуючись ст.ст. 4, 9, 107, 131, 223- 266, 309, 310 КПК України, слідчий суддя, -
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Слідчий суддя ОСОБА_1