Справа № 738/1580/15-к
№ провадження 1-в/738/399/2015
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2015 року м. Мена
Менський районний суд Чернігівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника установи виконання покарань ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мена Менського району Чернігівської області, в режимі відеоконференції, клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році»,
В С Т А Н О В И В:
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотання про застосування ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році».
В судовому засіданні представник адміністрації Менської виправної колонії №91 заперечував проти задоволення клопотання.
Прокурор вважає, що клопотання є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.
Заслухавши пояснення засудженого, думку представника адміністрації Менської виправної колонії №91 та прокурора, дослідивши матеріали особової справи, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 відбуває покарання за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 04 лютого 2015 року за ч.2 ст. 309, ч.4 ст. 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна. Зараховано в строк відбування покарання частину відбутого покарання за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 21 жовтня 2014 року з 21 жовтня 2014 року по 04 лютого 2015 року.
Строк відбування покарання рахується з 21 жовтня 2014 року.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.
Питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників, відповідно до ст. 9 Закону України «Про амністію у 2014 році».

Статтею 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» передбачено скорочення наполовину невідбуту частину покарання засудженим, що відбувають покарання у виді позбавлення волі на певний строк, та інші покарання, не пов`язані з позбавленням волі, які не підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статей 1-5 цього Закону. Іншими словами, дія цією статті розповсюджується на засуджених за вчинення злочинів будь-якої тяжкості, в тому числі й тяжких та особливо тяжких (за винятком обмежень, визначених у ст. 8 даного закону та у ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні»).
Амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії (п. «в» ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні») та які раніше звільнялись з місць позбавлення волі умовно-достроково і знову вчинили тяжкий або особливо тяжкий злочин (п. «б» ст.8 Закону України «Про амністію у 2014 році»).
Як вбачається з матеріалів особової справи, довідки про судимість, засуджений ОСОБА_5 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжких злочинів, а саме: вироком 25 жовтня 2007 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.3 ст. 307, ч.2 ст. 317, ч.2 ст. 309, ч.1 ст. 70, ст. 69 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений постановою Менського районного суду Чернігівської області від 23 травня 2011 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 3 місяці 12 днів;
вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 21 жовтня 2014 року за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 289, ст. 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі.
З досліджених вироків слідує, що ОСОБА_5 має дві не зняті та непогашені судимості за тяжкі та особливо тяжкі злочини, а тому відповідно до п. «в» ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», амністія не може бути застосована до нього.
Рішення про застосування чи незастосування амністії приймається судом стосовно кожної особи індивідуально після ретельної перевірки матеріалів особової справи та відомостей про поведінку засудженого за час відбування покарання , що передбачено нормами ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні».
Вислухавши засудженого, який наполягав на задоволенні клопотання, думку прокурора та представника установи виконання покарань, які заперечували проти застосування до засудженого Закону України «Про амністію у 2014 році», мотивуючи тим, що підстави для застосування амністії відсутні, дослідивши матеріали особової справи, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, оскільки є обмеження щодо застосування амністії відносно засудженого, які визначені Законом України «Про амністію у 2014 році» та Законом України «Про застосування амністії в Україні».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 85, 86 КК України, ст. 9 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року, ст. 1, п. «в» ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», ст. 537, ст. 539 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернігівської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1