Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_5,
суддів:ОСОБА_6, ОСОБА_7,
розглянула в судовому засіданні 05 жовтня 2015 року у м. Києві касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, на вирок Київського районного суду м. Одеси від 09 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 23 червня 2015 року щодо ОСОБА_4

Зазначеним вироком, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду,

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, такого, що судимості не мав,

на підставі угоди про визнання винуватості від 02 квітня 2015 року визнано винуватим за ч. 1 ст. 263 КК та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки та на підставі ст. 75 цього Кодексу звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

За вироком суду, ОСОБА_4 04 березня 2015 року о 10.00 год. біля гаражів на вул. Сибірській в м. Одесі незаконно придбав, шляхом привласнення, знайдений обріз мисливської рушниці, придатний для стрільби, який є короткоствольною гладкоствольною вогнепальною зброєю, виготовленою з двохствольної мисливської рушниці 16 калібру моделі «ТОЗ-БМ» шляхом укорочення саморобним способом стволів та відпилювання частини прикладу. Зазначений обріз він носив при собі без передбаченого законом дозволу до затримання співробітниками міліції, а саме до 10.30 год. цього ж дня.

У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування зазначених судових рішень та призначення нового розгляду в суді першої інстанції. В обґрунтування вимог касаційної скарги посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке убачає у порушенні судами першої та апеляційної інстанцій п. 4 ч. 2 ст. 412 КПК. Крім того, зазначає про невідповідність ухвали апеляційного суду положенням ст. 419 КПК.

Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 263 КК у касаційній скарзі не оспорюються.

Доводи прокурора щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, на думку колегії суддів, є безпідставними.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 412 КПК судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності захисника, якщо його участь є обов'язковою.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 52 КПК участь захисника є обов'язковою у кримінальному провадженні у разі укладення угоди між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості - з моменту ініціювання укладення такої угоди.

Разом з тим, як убачається зі змісту п. 2 ч. 4 ст. 394 КПК вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

На ці ж положення законодавець посилається і у п. 3 ч. 3 ст. 424 глави 23 КПК, вказуючи, що вирок суду першої інстанції на підставі угоди після його перегляду в апеляційному порядку, а також судове рішення суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на такий вирок можуть бути оскаржені в касаційному порядку прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджено сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою ст. 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Як слушно зазначено в ухвалі апеляційного суду, виходячи з системного аналізу статей кримінального процесуального закону можливо зробити висновок, що законодавець виходить першочергово як з дотримання прав обвинуваченого у разі укладення такої угоди, так і з обов'язків прокурора щодо дотримання ним при здійсненні процесуальної діяльності загальних засад кримінального провадження, передбачених ст. 7 КПК, при цьому убезпечивши обвинуваченого від судової помилки при вирішенні цього питання шляхом надання можливості саме обвинуваченому, відповідно до вимог п. 1 ч. 4 ст. 394 КПК, оскаржувати вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості з підстав невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою ст. 474 цього Кодексу, в тому числі не роз'яснення йому наслідків укладення угоди.

Апеляційний суд, зваживши на те, що між прокурором та обвинуваченим хоча й була укладена угода про визнання винуватості, яка затверджена судом з винесенням обвинувального вироку за відсутності захисника, тобто з порушенням п. 9 ч. 2 ст. 52 КПК, однак, з урахуванням того, що сам обвинувачений вирок суду не оскаржував, обґрунтовано відмовив у задоволенні апеляційної скарги прокурора на підставі ч. 4 ст. 399 КПК, оскільки судове рішення було оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскаржене згідно з положеннями ст. 394 КПК.

Крім того, як убачається зі змісту ухвали апеляційного суду, наведені у касаційній скарзі доводи прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, за своїм змістом аналогічні доводам апеляційної скарги прокурора і на них надано обґрунтовані відповіді. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК і з наведеними в ній висновками погоджується і колегія суддів.

Таким чином, підстав для скасування оскаржуваних судових рішень з мотивів, наведених у касаційній скарзі прокурора, колегія суддів не вбачає.

Отже, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а із касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Відмовити прокурору, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на вирок Київського районного суду м. Одеси від 09 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 23 червня 2015 року щодо ОСОБА_4.

Ухвала касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7