Справа № 333/6609/15-к
Справа №333/6609/15-к
Провадження №1-кп/333/681/15
ВИРОК

Іменем України
16 листопада 2015 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя, кримінальне провадження №0001849 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, освіта середня спеціальна, офіційно непрацюючого, неодруженого, дітей на утримані не має, не є депутатом, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України,

за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України,
В С Т А Н О В И В:
24 квітня 2015 року, приблизно о 17-00 годині, після завершення ремонту автомобіля «Citroen C4», чорного кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , наданого ОСОБА_4 разом із ключами від автомобіля, ОСОБА_5 , маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом з метою пересування та використання його в особистих цілях, не маючи законних підстав та відповідних документів на право керування автомобілем, знаходячись на території станції технічного обслуговування автомобілів «Сигнал», розташованої за адресою: м.Запоріжжя, вул.Космічна, буд.121, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, шляхом вільного доступу за допомогою ключів від замку запалювання автомобіля, завів двигун даного транспортного засобу та, рухаючись на зазначеному автомобілі, перемістив останній за адресою: м.Запоріжжя, вул.Хортицьке шосе, буд.12. Далі, в цей же день, о 18-30 годині, ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «Citroen C4», чорного кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул.Гудименка в м.Запоріжжя, не впоравшись з керуванням, скоїв наїзд на бордюр проїзної частини, внаслідок чого пошкодив зазначений транспортний засіб, чим завдав потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на суму 19270,26 гривень.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, визнав повністю та суду пояснив, що дійсно 24.04.2015 року, у денний час, потерпілий залишив на території станції технічного обслуговування автомобілів «Сигнал», де він раніше працював, для проведення ремонту автомобіль «Citroen C4», чорного кольору, разом із ключами від нього. Увечері, того ж дня, після роботи він вжив алкогольні напої, після чого завів двигун даного транспортного засобу з метою використання його в особистих цілях та пересування на ньому до Хортицького району м.Запоріжжя. Дозвіл на керування автомобілем потерпілий йому не надавав. Далі, в цей же день, приблизно о 18-30 годині, він, керуючи автомобілем «Citroen C4», по вул.Гудименка в м.Запоріжжя, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на бордюр проїзної частини. Після цього він залишив автомобіль на місці скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Протиправні діяння, які ставляться йому в провину, він не оспорює, в скоєному щиросердно розкаюється. Цивільний позов потерпілого визнає повністю.
Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 суду пояснив, що 24.04.2015 року, приблизно о 15-00 годині він залишив належний йому на праві власності автомобіль «Citroen C4», чорного кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , разом з ключами на території станції технічного обслуговування автомобілів «Сигнал», де обвинувачений сказав йому прийти за транспортним засобом наступного ранку. Дозволу на керування автомобілем, він нікому не надавав. Коли він вранці 25.04.2015 року прийшов на СТО, то автомобіля там не було, ніхто не знав, де він знаходиться. У зв`язку з цим він написав заяву до міліції. Заявлений ним цивільний позов він підтримує повністю, просить суд його задовольнити. Також просить покарати обвинуваченого не суворо.
У судовому засіданні оголошені документи, що характеризують особу ОСОБА_5 , а також матеріали цивільного позову.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, обмеживши дослідження доказів допитом обвинуваченого, потерпілого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого, та матеріалами цивільного позову.
За таких обставин, суд вважає доведеним пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення та кваліфікує дії останнього за ч.1 ст.289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, думку потерпілого, який не наполягав на суворому покаранні обвинуваченого, дані, що характеризують особу винного, раніше не судимий в силу ст.89 КК України,стан здоров`я на обліку у психіатра не перебуває, з його слів, хронічними захворюваннями не страждає, офіційно не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, стійкі соціальні зв`язки відсутні неодружений, дітей чи інших осіб на утриманні немає. Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, про що свідчить поведінка обвинуваченого на досудовому розслідуванні і в суді. Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_5 , суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Санкцією ч.1 ст.289 КК України передбачено кілька видів альтернативних покарань. Враховуючи дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що він офіційно не працює, обставини вчинення зазначеного кримінального правопорушення, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, положення ст.61 КК України, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді обмеження волі на строк в межах санкції закону, щовідповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання.
Враховуючи тяжкість скоєного ОСОБА_5 кримінального правопорушення, дані про його особу, щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, думку потерпілого, який просив не карати обвинуваченого суворо, суд з урахуванням вимог ст.75 КК України приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства та звільнення його від відбування покарання з випробуванням, що є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Вирішуючи питання про запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , суд, враховуючи відсутність у учасників процесу відповідних клопотань, вважає за необхідне до вступу вироку в законну силу запобіжний захід обвинуваченому не обирати.
По справі потерпілим ОСОБА_4 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 матеріальної шкоди у розмірі 22070,26 гривень та моральної шкоди у розмірі 4000,00 гривень. Зазначений цивільний позов обвинувачений визнав повністю.
Положеннями ч.1 ст.129 КПК встановлено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
При вирішенні питання про стягнення з обвинуваченого заподіяної потерпілій матеріальної шкоди, суд виходить з наступного.
Зі змісту цивільного позову потерпілого ОСОБА_4 вбачається, що він просить суд стягнути на його користь з обвинуваченого ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 22070,26 гривень, а саме: 19270,26 гривень грошові кошти, витрачені на проведення ремонтних робіт автомобіля, 480,00 гривень вартість евакуації автомобіля, 1620,00 гривень грошові кошти, витрачені на зберігання тимчасово затриманого автомобілю на спеціальному майданчику, 700,00 гривень вартість послуг експерта при проведенні оцінки транспортного засобу.
Вирішуючи питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд має керуватися відповідними нормами цивільного та іншого законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам, підприємствам, установам, організаціям, державі.
Згідно ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Матеріальна шкода у розмірі 22070,26 гривень знайшла своє підтвердження під час судового розгляду кримінального провадження та підтверджується відповідними чеками, звітом про оцінку завданої шкоди, актом приймання-передачі виконаних робіт, що містяться в матеріалах кримінального провадження. Обвинувачений зазначену матеріальну шкоду визнав повністю. У зв`язку з цим, оскільки дані позовні вимоги випливають з обвинувачення, суд вважає вимоги потерпілого про стягнення з обвинуваченого понесеної ним матеріальної шкоди у вигляді витрачених коштів на ремонт автомобіля у розмірі 22070,26 гривень обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
При вирішенні питання про стягнення з обвинуваченого заподіяної потерпілому моральної шкоди, суд виходить з наступного.
Згідно з ч.1 ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Відповідно до ч.1 ст.1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 ст.1167 Цивільного кодексу України.
Пунктами 3, 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Пунктом 5 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні та з чого він при цьому виходить.

Оцінюючи вимоги потерпілого про стягнення моральної шкоди, яка оцінена ним в загальній сумі 4000,00 гривень, суд виходить з характеру та обсягу фізичних страждань потерпілого, що виникли в результаті протиправних дій обвинуваченого, моральної шкоди у вигляді змін нормального ритму життя, морально-психологічного хвилювання у зв`язку з пошкодженням автомобілю, принципів виваженості та справедливості, враховує те, що потерпілий в результаті заподіяної обвинуваченим матеріальної шкоди поміняв звичний спосіб життя.

Таким чином, суд вважає за необхідне повністю задовольнити позовні вимоги потерпілого про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди.
Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні. Долю речових доказів вирішити на підставі ст.100 КПК України.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.100, 124, 349, 368, 369, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд
З А С У Д И В:
ОСОБА_6 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у виді трьох років обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік.
Відповідно до ст.76 КК України, у зв`язку із звільненням від відбування покарання з випробуванням, покласти на засудженого ОСОБА_5 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.
Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди грошову суму у розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок, в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди грошову суму у розмірі 22070 (двадцять дві тисячі сімдесят) гривень 26 копійок.
Речові докази:
автомобіль «Citroen C4», чорного кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4 та знаходиться у нього на відповідальному зберіганні, залишити ОСОБА_4 за належністю.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суду м.Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Комунарського районного суду
м.Запоріжжя ОСОБА_1