Справа №1-159/2010
ВИРОК

Іменем України

19 липня 2010 року Вишгородським районним судом Київської області в складі: головуючого судді - Рудюка О.Д.,

при секретарі - Пономаренко Д.О.,

з участю прокурора - Медведської О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, пенсіонер, не одруженого, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

встановив:

9 січня 2010 року близько 13-00 години, гр. ОСОБА_1, перебуваючи в будинку № 7 по вул. Полянського в с. Литвинівка Вишгородського району Київської області, де він проживав разом зі своєю сестрою ОСОБА_2, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, викрав золоті сережки, завдавши гр. ОСОБА_2 матеріального збитку у розмірі 399,00грн.

Крім того, маючи злочинний намір на вчинення злочину, гр. ОСОБА_1, 15.01.2010 року, близько 12-00 години, з метою таємного викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступ, повторно, зайшовши до кімнати своєї сестри ОСОБА_3, з шкатулки тієї ж шухляди викрав золоте кільце, розпорядившись викраденим на власний розсуд, тим самим, вчиненим злочином завдав гр. ОСОБА_2 матеріального збитку на суму 1 500,00грн.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою винність, у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю, покаявся, повністю підтвердивши обставини вчиненого ним злочину. Зокрема пояснивши, що 9 січня 2010 року, коли вдома нікого не було, зайшов через відчинені двері, що вели до кімнати сестри ОСОБА_4. Відчинивши шухлядку, побачив скриньку, з якої викрав золоті сережки, що належали сестрі. Для того, щоб продати сережки пішов до ОСОБА_5, що проживає неподалік та запропонував їй придбали сережки, сказавши, що вони його, а так як потрібні гроші, хоче їх продати. ОСОБА_6 придбала та заплатила 150 грн. Коли гроші скінчилися, він знову вирішив викрасти в сестри золоті прикраси, які зберігалися в шкатулці. З цією метою наступного разу, а саме 15.01.2010 року, скориставшись відсутністю членів сім'ї, зайшов до кімнати сестри та знову відчинивши шухлядку трюмо, з шкатулки викрав кільце, з яким знову пішов до ОСОБА_5 Вона оглянувши кільце, сказала, що воно не золоте, тому повернула його. Повернувшись додому, дочекавшись поки сестра з батьком вийдуть з будинку, пройшовши в кімнату сестри, дістав скриньку з прикрасами, з якої викрав інше кільце, повернувши попереднє. Відразу поніс викрадене кільце до ОСОБА_5 та продав його за 100 грн. Крім того ОСОБА_5 дала 1,5 л. горілки. Коли сестра виявила відсутність своїх прикрас, відразу почала підозрювати його у викраденні. Він зізнався, що дійсно викрадав її прикраси, для того, щоб купувати горілку та пообіцяв, що поверне. Через кілька днів викупив золоті сережки та кільце у ОСОБА_5 та повернув сестрі. Більше речей в своєї сестри не викрадав. В скоєному щиро розкаюється.

Крім повного визнання своєї вини самим підсудним ОСОБА_1 його вина в скоєному повністю підтверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що проживає разом з неповнолітнім сином, батьком та рідним братом - ОСОБА_1, який в будинку займає окрему кімнату. Костянтин на даний час ніде не працює, зловживає спиртними напоями. З будинку виносить посуд, золоті прикраси які потім продає та купляє горілку.

Переглядаючи свої речі 16 січня 2010 року виявила відсутність своїх золотих речей, а саме: золотого кільця, вагою 4,12 гр., вартістю 577 грн.; золотих сережок вагою 2,85 гр., вартістю 399 грн.; золотого кільця, вагою близько 10 гр., вартістю 1 500 грн., яке купувала в 2008 році на Київському ювелірному заводі. Золоті прикраси зберігала в скринці, яка лежала в шухлядці трюмо

своєї кімнати.

Коли запитала про крадіжку з будинку в свого брата, він зізнався, що він 9 січня 2010 року, коли в будинку нікого не було, скориставшись її відсутністю, зайшов до її кімнати , двері якої були відчинені, та з скриньки викрав золоте кільце. Після чого виніс та продав одній з місцевих мешканок села за 50 грн., та купив горілки. Після чого, коли в нього скінчилися гроші, він знову, знаючи про те, що вона не переховувала скриньку з золотими прикрасами 15.01.2010 року викрав в неї золоте кільце та сережки, які також продав тій же особі, яка проживає в селі. Після того, як брат зізнався, що це він викрав золоті прикраси, пообіцяв , що поверне їх. Через кілька днів він повернув золоте кільце, вагою до 10 гр. та сережки. Іншого кільця мені не повернув, пояснюючи це тим, що він його не викрадав.

Таким чином, своїми умисними діями, що виразилися в таємному викраденні чужого майна, вчиненого повторно, гр. ОСОБА_1 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 повністю визнав себе винним у скоєнні злочину, що йому Інкримінується, та підтвердив обставини вчинення злочину, викладені у обвинувальному висновку.

Потерпіла ОСОБА_2 надала суду показання, якими підтвердила всі обставини скоєння злочину підсудним та підтримали показання, дані нею на попередньому слідстві.

Вина підсудного у вчиненні злочину, що йому інкримінується, також підтверджується матеріалами кримінальної справи, що були досліджені у судовому засіданні, а саме: протокол огляду місця події (а.с. 4); пояснення гр. ОСОБА_5 (а.с. 22).

Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_1, у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що помякшують його покарання.

Обставинами, що помякшують покарання підсудного, згідно ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття, сприяння в розкриті даного злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Крім цього, при обранні ОСОБА_1 міри покарання судом враховується, що підсудний за місцем проживання характеризується посередньо, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_1 покарання у виді обмеження волі, але з урахуванням обставин справи та особи винного, суд дійшов висновку, що його перевиховання та виправлення можливо без відбування покарання, та вважає за доцільне призначити підсудному покарання з застосуванням ст. 75 КК України.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд,

засудив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого від відбування покарання, якщо він на протязі одного року не вчинить нового злочину і виконає такі обовязки:

-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально- виконавчої системи;

-періодично зявлятись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи;

-повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_1 до набрання вироком законної сили залишити в виді - підписки про невиїзд з постійного місця проживання.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Київської області через районний суд протягом 15 діб.

Суддя О.Д. Рудюк