П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.06.2015 Справа №607/9321/15-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

Головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі справу за скаргою адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінальної справи
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 звернувся в суд із скаргою на постанову заступника начальника відділу розслідування ДТП СУ УМВС України в Тернопільській області майора міліції ОСОБА_5 від 26.12.2011 року про закриття кримінальної справи №1176910 на підставі ч.2 ст.6 КПК України, (в редакції 1960 року), яка була порушена за ч.2 ст. 286 КК України стосовно ОСОБА_6 . Скаргу обґрунтовує тим, що висновок слідчого про відсутність в діях ОСОБА_6 складу злочину, передбачено ч.2 ст. 286 КК України, мотивовано висновками експертів №11937 від 25.11.2011 року, проте вважає, що вказані висновки є безпідставними, оскільки зроблені на підставі вихідних даних, які є неспроможними. Просить поновити строк оскарження постанови заступника начальника відділу розслідування ДТП СУ УМВС України в Тернопільській області майора міліції ОСОБА_5 від 26.12.2011 року про закриття кримінальної справи,у зв`язку з тим, що тільки 22.05.2015 року він отримав висновок автотехнічної експертизи №3444, проведеної у Львівському НДІСЕ, яким визнано неспроможними вихідні дані, одержані на основі показів водія ОСОБА_6 , та одразу звернувся зі скаргою до суду. Також просить скасувати постанову слідчого та справу направити для проведення додаткового розслідування прокурору.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримав з підстав, викладених в ній.
Слідчий, прокурор в судове засідання повторно не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду, своїм правом висловити позицію щодо скарги не скористалися.

Розглянувши матеріали скарги та матеріали кримінальної справи №1176910 по факту дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася 13.09.2006 року на вул. Степана Будного м. Тернополя, в результаті якої загинув ОСОБА_7 , суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що СУ УМВС України в Тернопільській області розслідувалася кримінальна справа №1176910 за ч.2 ст. 286 КК України за фактом того, що 13 вересня 2006 року, близько 8 год. 55 хв. водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем "Ауді-100" з реєстраційним н/з НОМЕР_1 та рухаючись по вул. С.Будного в м. Тернополі, в напрямку від "Петриківського перехрестя" до перехрестя з вул. Микулинецькою, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_7 , який знаходився на проїзній частині дороги. В результаті наїзду ОСОБА_7 від отриманих тілесних ушкоджень помер в лікувальному закладі.

Постановою заступника начальника відділу розслідування ДТП СУ УМВС України в Тернопільській області майора міліції ОСОБА_5 від 26.12.2011 року (а.с. 266) кримінальну справу №1176910 порушену за ч.2 ст. 286 КК України стосовно ОСОБА_6 закрито на підставі ч.2 ст.6 КПК України (в редакції 1960 року).

Закриваючи справу, слідчий виходив з того, що з висновку експертів №11937 від 25.11.2011 року судової комісійної комплексної трнспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи обставин наїзду автомобіля АУДІ 100 д/н НОМЕР_1 на пішохода, складений Одеським НДІСЕ, яким встановлено, що з висновку експертів №11937 від 25.11.2011 року вбачається, що швидкість автомобіля АУДІ 100 д/н НОМЕР_1 в умовах події перед гальмуванням становила 75…78 км/год. В категоричній формі вирішити питання про технічну спроможність показань водія ОСОБА_6 відносно вказаного ним місця наїзду не представляється можливим по причині непридатності для використання в рамках існуючих експертних методик виявленої на місці пригоди слідової інформації. Але в показаннях водія автомобіля АУДІ 100 д/н НОМЕР_1 не вбачається жодного технічно неспроможного компонента розвитку пригоди. Автомобіль АУДІ 100 д/н НОМЕР_1 на момент реагування його водія на небезпеку для руху був віддалений від місця наїзду на відстань більшу 33….34 метрів, але на скільки, встановити достовірно не представляється можливим, оскільки неможливо встановити фактичний в умовах ДТП час реагування водія автомобіля на небезпеку. Також експерти прийшли до переконання, що зупинити автомобіль АУДІ 100 д/н НОМЕР_1 в умовах події при русі з допустимою швидкістю 60 км/год на ділянці довжиною 33….34 метрів технічно неможливо, що означає неможливість зупинки автомобіля в зазначених слідством умовах при допустимій швидкості руху. В умовах події водій автомобіля АУДІ 100 д/н НОМЕР_1 по заданим вихідним даним слідства не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода, бо віддалення автомобіля від місця наїзду в момент виникнення небезпеки у виді раптового початку руху пішохода на смугу автомобіля, виходячи з установленого слідством темпу його переміщення складало 27…29 метрів, що менше величини гальмівного шляху цього автомобіля при умові руху його з допустимою швидкістю (34….36 м.). Враховуючи вищенаведене, слідчий прийшов до переконання, що в ході досудового розслідування не здобуто жодних доказів, які вказували про наявність у водія ОСОБА_6 технічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_7 та порушення ним правил безпеки дорожнього руху.

Як вбачається з постанов про призначення комплексної судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи від 05 серпня 2011 року (а.с. 253) при призначенні експертизи слідчий визначив вихідні дані, зокрема: - перед ДТП пішохід рухався зліва-направо по ходу руху автомобіля постійно перебуваючи в полі зору водія та тримаючи за поводок в руці собаку. Траєкторія руху пішохода проходить на відстані 2,0 м до кінця краю залізничного мосту, перпендикулярно до проїзної частини дороги; - рухаючись у вказаному напрямку пішохід, перебуваючи в зоровому контакті з водієм, зупинився на відстані 4,8 м до місця наїзду. До зупинки пішохід рухався спокійною ходою, як для його віку 66 років. Далі після зупинки продовжував рух до місця наїзду (в результаті ривка собаки) в темпі 3,2….3,28 м/сек.; з показань водія ОСОБА_6 він почав реагувати на небезпеку, тобто застосував екстрене гальмування, в момент, коли собака, яку тримав за повід пішохід, з середини дороги різко почала рух до правого краю дороги, потягнувши за собою пішохода. Наїзд стався в процесі екстренного гальмування передньою центральною частиною автомобіля АУДІ. За показанням водія ОСОБА_6 місце наїзду на пішохода знаходиться на віддалі 19,6 м. від початку слідів гальмування; небезпека для руху водія наступає коли пішохід продовжив рух з місця своєї зупинки на проїзній частині дороги.

Відповідно до висновку №3444 судової автотехнічної експертизи Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз від 11 грудня 2014 року за зверненням адвоката ОСОБА_3 комплекс вихідних даних, одержаних досудовим слідством на основі показів водія ОСОБА_6 , даних ним під час проведення відтворення обстановки і обставин події, відповідно до яких з моменту виникнення небезпеки для руху (з моменту відновлення руху пішохода з собакою) до моменту наїзду пішохід ОСОБА_7 подолав відстань 4,8 м за середній час 1,5 сек, а наїзд відбувся на віддалі 19,6 м від початку слідів гальмування автомобіля "Ауді-100", не спроможний з технічної точки зору. Вказані висновки експерта обґрунтовані з наукової точки зору, зокрема тим, що згідно табличних даних, середня швидкість пішоходів віком понад 70 років під час швидкого бігу становить 8,7 км/год, а максимальна швидкість 10,6 км/год. Враховуючи те, що перед початком руху ОСОБА_7 в початковий момент перебував в нерухомому стані, а тому для забезпечення середньої швидкості руху по даному відрізку шляху його кінцева швидкість за заданий час (1,5 секунди) повинна б була становити 23,04 км/год. Також експерт прийшов до переконання, що відстань від початку зафіксованих слідів гальмування до місця наїзду не могла, з технічної точки зору, бути більшою ніж 17,3 м, що суперечить показам водія ОСОБА_6 .

Відповідно до ст.22 КПК України прокурор, слідчий, зобов`язані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи, виявити як ті обставини, що викривають, ті, що виправдовують обвинуваченого.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що постанова заступника начальника відділу розслідування ДТП СУ УМВС України в Тернопільській області майора міліції ОСОБА_5 від 26.12.2011 року про закриття кримінальної справи №1176910 прийнята передчасно, без повного всебічного та об`єктивного з`ясування всіх обставин кримінального правопорушення.

При цьому суд враховує, що в вихідних даних для проведення експертизи слідчим зазначено неправильний вік потерпілого (66 років, замість 76), що також могло вплинути на висновки експерта, а також належним чином не мотивував визначення в вихідних даних моменту виникнення небезпеки коли пішохід продовжив рух з місця своєї зупинки на проїзній частині дороги, а не в момент виходу на проїжджу частину пішохода (п. 12.3 - у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди).

Відповідно до вимог ст. 236-5 КПК України, постанова органу дізнання, слідчого, прокурора про закриття кримінальної справи може бути оскаржена особою, інтересів якої вона стосується, або її представником до районного (міського) суду за місцем розташуванням органу або роботи посадової особи, яка винесла постанову, протягом семи днів з дня отримання її копії чи повідомлення прокурора про залишення скарги на цю постанову без задоволення.

Відповідно до ст. 90 КПК України (1960 року), пропущений з поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи постановою органу дізнання, слідчого, прокурора, ухвалою суду або постановою судді.

Оскільки в матеріалах кримінальної справи відсутні докази надіслання копії постанови ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , а також у зв`язку з тим, що як вбачається з листа Львівського НДІСЕ на адресу ОСОБА_4 висновок експертів, яким підтверджується неправильність заданих слідчим вихідних даних, на його адресу був надісланий 22.05.2015 року, а тому суд вважає, що строки оскарження постанови слід поновити.

У відповідності до положень ст.236-6 КПК України суддя, розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінальної справи, залежно від того, чи були при закритті справи виконані вимоги ст.ст.213,214 КПК України залишає скаргу без задоволення чи скасовує постанову про закриття справи.

Тому суд приходить до переконання, що постанова заступника начальника відділу розслідування ДТП СУ УМВС України в Тернопільській області майора міліції ОСОБА_5 від 26.12.2011 року про закриття кримінальної справи №1176910 на підставі ч.2 ст.6 КПК України підлягає до скасування.

При додатковому розслідуванні слідчому слід перевірити правильність вихідних даних, наданих слідчим при проведенні експертиз, і, в разі необхідності, при виявленні, що такі дані є неправильними, призначити повторні експертизи, та за їх наслідками прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Відповідно до п.10 Прикінцевих та перехідних положень КПК України (2012 року) кримінальні справи, які на день набрання чинності цим Кодексом не направлені до суду з обвинувальним висновком, постановою про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, постановою про направлення справи до суду для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, розслідуються, надсилаються до суду та розглядаються судами першої, апеляційної, касаційної інстанцій і Верховним Судом України згідно з положеннями цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 213, 214, 236-5, 236-6 КПК України (1960) , суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Поновити строк на оскарження постанови заступника начальника відділу розслідування ДТП СУ УМВС України в Тернопільській області майора міліції ОСОБА_5 від 26.12.2011 року про закриття кримінальної справи №1176910 за ч.2 ст.6 КПК України (в редакції 1960 року), яка була порушена за ч.2 ст. 286 КК України стосовно ОСОБА_6 .

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову заступника начальника відділу розслідування ДТП СУ УМВС України в Тернопільській області майора міліції ОСОБА_5 від 26.12.2011 року про закриття кримінальної справи №1176910 за ч.2 ст.6 КПК України задовольнити.

Постанову заступника начальника відділу розслідування ДТП СУ УМВС України в Тернопільській області майора міліції ОСОБА_5 від 26.12.2011 року про закриття кримінальної справи №1176910 за ч.2 ст.6 КПК України скасувати, а справу направити прокурору м. Тернополя для відновлення слідства.
Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд протягом 7 діб.
Суддя Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області ОСОБА_1