ЄУН №337/5239/15-к
Провадження №1-кп/337/349/2015
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 грудня 2015 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю: секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжя кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0002640 від 29.08.2015р. за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м.Запоріжжі, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:
1) 14.09.2006 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст.186 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік;
2) 04.09.2007 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186, 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки;
3) 28.01.2008 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186, 71 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі. Відповідно до постанови Павлоградського районного суду Дніпропетровської області від 07.12.2009 року звільнений 15.12.2009р. з місць позбавлення волі умовно-достроково, невідбутий строк 2 роки 24 дні;
4) 12.10.2010 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.186, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. 20.02.2015 року звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання;
5) 27.07.2015 року Хортицьким районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки;
мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід відносно якого обраний у вигляді тримання під вартою з 29.08.2015р.,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
17 серпня 2015 року приблизно о 00 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 , маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, за допомогою ключа, яким він раніше заволодів у потерпілої ОСОБА_6 , проник до приміщення квартири АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав: ноутбук «Lenovo» (В 50-30) S№-СВ348-64652, вартістю 7000 гривень; мобільний телефон «Samsung» SM-G350E вартістю 1300 гривень, imei НОМЕР_1 та imei НОМЕР_2 ; мобільний телефон «Prestigio» Multi Phone PAP5400 вартістю 1200 гривень, imei НОМЕР_3 та imei НОМЕР_4 , та грошові кошти в розмірі 400 гривень, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 9900 гривень.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні вину в скоєнні даного кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що в зазначений день та час він перебував зі своїм знайомим на ім`я ОСОБА_7 у квартирі останнього, яка знаходиться в Ленінському районі м.Запоріжжя. Знаходився з ним всю ніч, а саме приблизно з 15 годин 16 серпня 2015 року до 9 годин ранку 17 серпня 2015 року. Потерпілу ОСОБА_6 не знає, ввечері 16 серпня 2015 року її не бачив та не зустрічався, ключі від квартири потерпілої не брав, до в квартири потерпілої не проникав і її речі з квартири не викрадав, ноутбук та мобільні телефони, які належать потерпілій, ніколи не бачив та нікому не продавав. Вважає, що потерпіла та свідок оговорюють його.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини в інкримінованому кримінальному правопорушенні за ст. 185 ч.3 КК України, суд вважає, що його вина повністю підтверджується сукупністю зібраних у встановленому порядку і безпосередньо досліджених судом допустимих та належних доказів.

Судом встановлено, що інформація по факту викрадення майна з квартири АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_6 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, внесена до ЄРДР 29.08.2015р. за № 0002640 і проводилось досудове розслідування.

29.08.2015р. про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення повідомлено ОСОБА_5 .

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що 16 серпня 2015 року приблизно о 21.30-22.00 годин вона перебувала біля магазину АТБ, який розташований біля парку «Перемоги» в Хортицькому районі м.Запоріжжя. В руках мала жіночу сумочку та коли намагалась її закрити, з неї випали її особисті речі, зокрема, ключі від квартири, банківська картка та інше. В цей час до неї підійшов раніше їй незнайомий обвинувачений ОСОБА_5 , який заговорив з нею та запитав, де вона мешкає. Вона машинально повідомила йому свою адресу, а саме: вулицю, номер будинку, можливо з номером квартири. Був темний час доби, ділянка місцевості була погано освітлена, вона намагалась зібрати всі свої речі, які випали з сумки, хвилювалась щодо банківської картки. ОСОБА_5 подав їй мобільний телефон, який також випав з сумочки, ще якісь речі, деякий час постояв біля неї та пішов. Вона не бачила його обличчя, але бачила його збоку, його силует, зріст, колір волосся, форму рук, достовірно пам`ятає його голос та наполягає, що це був саме обвинувачений ОСОБА_5 . Після того, як вона зібрала речі, пішла додому, але по дорозі зустріла подругу ОСОБА_8 , з якою провела деякий час - вони гуляли, вживали слабоалкогольні напої, і біля 02.00-02.30 годин ночі 17 серпня 2015 року повернулась до своєї квартири за адресою: АДРЕСА_4 , де мешкала одна. Вхідні двері в квартиру були відчинені, в квартирі було включено світло, розкрити ящики на меблях, в квартирі був безлад, речі перевернуті. Тоді вона перевірила другий комплект ключів від квартири, який в цей день, коли вона виходила з дому, був у неї в сумочці, та не знайшовши їх, здогадалась, що вони випали з сумочки біля магазину та вона не помітила, що їх забрав обвинувачений. Всього ключів від квартири було два комплекти. Ключі від квартири та замки на її вхідних дверях мають специфічні ознаки, які відрізняють їх від більшості ключів та замків, зокрема, розміром, формовою замкової щілини та формою виточки зубців на ключах, що дає можливість легко визначити двері із замком, до якого підходять її ключі.

Перевіривши речі в квартирі, виявила, що відсутній ноутбук марки «Lenovo», який лежав на тумбочці біля ліжка в спальній кімнаті, два мобільний телефони марки «Samsung» та «Prestigio», які лежали в тумбочці біля цього ж ліжка, а також 400 гривень, які також були в цій же тумбочці. Приблизно о 04.00 годині ранку 17 серпня 2015 року вона зателефонувала до міліції та повідомила про викрадення речей з квартири. На виклик приїхали працівники міліції та запропонували їй прибути до відділку для оформлення відповідної заяви. Вважаючи, що результати розслідування будуть негативними та перебуваючи в стресовому стані через проникнення іншої особи до її житла, вона відмовилась від перевірки її звернення до міліції. Декілька днів вона була в стресовому стані, дуже хвилювалась і нервувала, але коли вона заспокоїлась, все ж такі вирішила звернутись до міліції з письмовою заявою для належного розслідування викрадення її речей з квартири. При цьому вона помилково зазначила, що викрадення речей з квартири відбулось вночі 18.08.2015р., а не 17.08.2015р. Після цього, через кілька днів, працівники міліції повернули їй викрадений ноутбук та телефони. Цивільний позов нею не заявлявся.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що вона працює реалізатором в продуктовому кіоску ПП «Кравченко», що розташований по вул.Гудименка, 34 в м.Запоріжжя. Обвинуваченого ОСОБА_5 знає в обличчя як покупця, який інколи робив покупки в кіоску. Точну дату не пам`ятає, але зазначає, що приблизно за тиждень - півтора до 22 серпня 2015 року, вночі, приблизно о 23.00 годині, коли вона була на роботі, до кіоску приходив ОСОБА_5 , який купив кофе, чекав якусь дівчину, декілька хвилин побув біля кіоску та пішов в сторону магазину АТБ. Приблизно о 5 годині ранку наступного дня, до кіоску знов прийшов ОСОБА_5 та запропонував придбати у нього ноутбук марки «Lenovo» та два мобільні телефони в корпусі білого кольору. Пояснив, що вночі з якимось чоловіком пили спиртне за його рахунок, оскільки грошей цей чоловік не мав, то замість грошей віддав йому свій ноутбук та телефони. Зважаючи на те, що через декілька днів у її доньки був день народження, вона купила у ОСОБА_5 ноутбук за 1200 грн., телефони покупати відмовилась, але ОСОБА_5 віддав їх безкоштовно, оскільки вони не працювали. Через декілька днів вона добровільно передала працівникам міліції ноутбук та телефони, пояснила, у кого та за скільки їх придбала. Також суду пояснила, що після вказаних подій обвинувачений ОСОБА_5 дзвонив їй на мобільний телефон та просив дати неправдиві свідчення, які б виправдовували його, обіцяв повернути їй гроші за покупку у нього ноутбуку.

Свідок ОСОБА_10 - мати обвинуваченого та свідок ОСОБА_11 вітчим обвинуваченого під час судового розгляду відмовились давати пояснення на підставі ст. 63 Конституції України.

Згідно даних рапорту чергового Хортицького РВ Запорізького МУ ГУМВСУ в Запорізькій області, 17.08.2015р. о 5.39 год. до Хортицького РВ ЗМУ надійшло повідомлення з служби «102» про те, що по АДРЕСА_4 , в період ночі з квартири викрали ноутбук «Леново» та 400 грн.

Згідно даних рапорту чергового Хортицького РВ Запорізького МУ ГУМВСУ в Запорізькій області, 28.08.2015р. о 20.00 год. до Хортицького РВ звернулась гр. ОСОБА_6 , яка мешкає по АДРЕСА_4 з заявою, що 18.08.2015р. приблизно о 00.00 годин, повернувшись до дому за місцем мешкання виявила відкриті двері та відсутність мобільного телефону Самсунг в корпусі білого кольору, мобільного телефону марки Престижио в корпусі білого кольору, ноутбуку Леново в корпусі чорного кольору.

Згідно даних протоколу від 28.08.2015р. та фототаблиці до нього, проведено огляд місця події - квартири АДРЕСА_2 . На час огляду вхідні двері обладнані врізаним замком, слідів зламу та видимих пошкоджень не мають. Нічого не вилучалось.

Згідно даних протоколу пред`явлення для впізнання за фотознімками від 29.08.2015р., серед інших зображень чоловічих облич, у присутності двох понятих, свідок ОСОБА_9 впізнала на фото №2 ОСОБА_5 , як хлопця який приблизно 20.08.2015р. о 05.00 год. продав їй ноутбук «Lenovo» та мобільні телефони «Samsung» та «Prestigio».

Згідно даних протоколу від 29.08.2015р. з фототаблицею до нього та постанови про визнання речовими доказами від 29.08.2015р., були оглянуті речі, які добровільно надала свідок ОСОБА_9 , а саме: ноутбук марки «Lenovo» в корпусі чорного кольору модель 20-382 серійний номер СВ 34864652, мобільний телефон «Samsung» SM-G350Е в корпусі білого кольору імей 1) НОМЕР_1 , імей 2) НОМЕР_2 (без сім-карти та картки пам`яті) та мобільний телефон «Prestigio» Multi Phone РАР5400 в корпусі білого кольору імей1) НОМЕР_3 , імей 2) НОМЕР_4 . Вказані речі визнані речовими доказами за кримінальним провадженням, внесеним в ЄРДР за №0002640.

Дослідивши всебічно, повно, об`єктивно та неупереджено всі обставини кримінального провадження, оцінивши кожний із зазначених доказів з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку, що, незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини, його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, знайшла своє повне підтвердження в ході судового провадження.

Так, його вина підтверджується показами потерпілої ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_9 , письмовими доказами, даними, які містяться в рапортах, протоколі огляду, протоколі впізнання, які є належними та допустимими, тому суд приймає їх за основу при постановленні вироку.

Показання потерпілої ОСОБА_6 під час судового розгляду, зокрема, в частині впізнання в обвинуваченому ОСОБА_5 молодого чоловіка, який пізно ввечері 16.08.2015р. допомагав їй збирати речі біля магазину, які випали з сумочці, після чого зник другий комплект ключів від квартири з якої вчинено крадіжку, та якому вона повідомила адресу свого помешкання, є логічними, детальними, послідовними, переконливими, не довіряти цим показанням у суду немає підстав. Такі показання потерпілої спростовують показання обвинуваченого ОСОБА_5 в тій частині, що він ніколи не зустрічався з потерпілою, а вночі з 16 на 17 серпня 2015 року перебував в іншому районі міста.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника про те, що покази потерпілої ОСОБА_6 є недопустимими, оскільки вона плутається у датах вчинення кримінального правопорушення, в день подій вживала алкогольні напої, відмовлялась від перевірки своєї заяви, а потім знов просила провести досудове розслідування, що свідчить про непослідовність її показань, суд не приймає при постановленні вироку, оскільки враховує пояснення потерпілої ОСОБА_6 надані безпосередньо в ході судового розгляду про те, що події відбувались саме вночі з 16 на 17 серпня 2015 року, час та дату 18.08.2015р. під час написання заяви в міліції вона повідомила помилково, тому що після викрадення її речей з квартири тривалий час знаходилась в стресовому стані і дуже нервувала, в зв`язку з чим помилилась щодо дати подій при написанні заяви.

Суд вважає, що такі суперечності є несуттєвими і не впливають на висновки суду про винуватість обвинуваченого. Той факт, що потерпіла звернулась до міліції вранці 17.08.2015р., а потім відмовилась давати будь-які пояснення з приводу викрадення її майна з квартири, про що писала відповідну заяву, та знов звернулась до міліції з заявою про викрадення її речей з квартири лише 28.08.2015р., ніяким чином не спростовує висновок про доведеність вини обвинуваченого у викраденні з квартири потерпілої її речей за обставин, встановлених судом.

При цьому, суд враховує, що потерпіла ОСОБА_6 до подій, які сталися вночі з 16 на 17 серпня 2015 року з обвинуваченим ОСОБА_5 знайома не була, ні в яких стосунках з ним не перебувала і не підтримувала їх, в результатах справи не зацікавлена і тому підстав сумніватися в об`єктивності і правдивості її свідчень у суду немає, як немає і цих підстав не довіряти показанням свідка ОСОБА_9 .

Так, суд враховує, що показання свідка ОСОБА_9 , які були надані безпосередньо під час судового розгляду, узгоджуються з протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, за яким ОСОБА_9 впізнала у хлопці, який продав їй ноутбук та два мобільних телефони, обвинуваченого ОСОБА_5 . Покази свідка ОСОБА_9 також спростовують доводи обвинуваченого ОСОБА_5 в тій частині, що він ніколи не продавав свідку ніяких речей, в тому числі, які належать потерпілій ОСОБА_6 та які були викрадені з її квартири.

Вищевказані докази свідчать про неспроможність доводів обвинуваченого про неможливість скоєння ним інкримінованого злочину, є допустимими і достовірними.

Суд не вбачає передбачених законом підстав для визнання за клопотанням обвинуваченого ОСОБА_5 недопустимими доказами усіх даних, що містяться в інших доказах, наданих стороною обвинувачення, оскільки на досудовому розслідуванні, на переконання суду, докази стороною обвинувачення зібрані у спосіб, передбачений вимогами КПК України, крім того, в даному кримінальному провадженні дотримано вимоги ст.290 КПК України та надано доступ до всіх матеріалів досудового розслідування сторонам кримінального провадження.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що він ніколи не бачив потерпілу ОСОБА_6 , крадіжку її речей з квартири не вчиняв, вночі з 16 серпня 2015 року на 17 серпня 2015 року він перебував в іншому районі міста у свого знайомого за ім`ям ОСОБА_7 в його квартирі, ноутбук та мобільні телефони потерпілої свідку ОСОБА_9 не продавав, з невідомих йому підстав потерпіла ОСОБА_6 та свідок ОСОБА_9 оговорюють його, суд визнає такими, що не відповідають дійсності і розцінює їх як спосіб захисту, обраний обвинуваченим з метою уникнення відповідальності за вчинене. Ці доводи об`єктивно спростовуються вищевказаними доказами, не довіряти яким у суду немає підстав.
Належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів обвинувачений ОСОБА_5 суду не надав, якимось чином обставини обвинувачення на спростував, зокрема, не зміг пояснити за якою адресою він перебував в ніч подій, хто такі обставини міг би підтвердити.

Відповідні доводи захисника ОСОБА_4 щодо недоведеності вини обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення, при обставинах викладених в обвинуваченні, суд також вважає необґрунтованими та безпідставними.

При постановленні вироку суд також враховує, що даних про те, що крадіжка з квартири потерпілої ОСОБА_6 могла бути вчинена за інших обставин іншими особами, судом не встановлено. Обставин, які б ставили під сумнів показання потерпілої або свідка ОСОБА_9 , судом не виявлено.

На підставі викладеного, суд вважає встановленим та доведеним, що обвинувачений ОСОБА_5 своїми умисними діями скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно та поєднану з проникненням у житло, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ст. 185 ч.3 КК України, у вчиненні якого суд визнає його винуватим.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, а саме те, що скоєний ОСОБА_5 злочин відноситься до категорії тяжких та ОСОБА_5 не розкаявся у скоєному, а також суд враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше був неодноразово судимий за умисні корисливі злочини, за попереднім вироком був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком, але на шлях виправлення не встав і вчинив новий злочин в період іспитового строку в короткий термін, що минув після звільнення його від відбування покарання з випробуванням, що, у сукупності із відсутністю місця роботи, засвідчує стійку схильність обвинуваченого до вчинення корисливих злочинів і відсутність наміру стати на шлях виправлення. Також суд враховує, що ОСОБА_5 задовільно характеризується за місцем мешкання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, але проходив стаціонарне лікування з 09.03.2015р. по 27.03.2015р. з діагнозом «Соціалізований розлад поведінки».

З урахуванням всіх обставин кримінального провадження та відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого неможливо без ізоляції від суспільства та з метою попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, вважає необхідним призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі, яке слід обрати в межах санкції ст.185 ч.3 КК України.

Враховуючи, що за вироком Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 27 липня 2015 року ОСОБА_5 засуджений за ст.186 ч.2 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі з випробувальним терміном на 2 роки, скоїв нове кримінальне правопорушення в період іспитового строку, суд вважає необхідним застосувати правила ст.71 КК України та до покарання призначеного ОСОБА_5 за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 27 липня 2015 року.

Оскільки при постановленні даного вироку остаточне покарання призначається не за принципом повного приєднання покарання за попереднім вироком, а за принципом часткового приєднання невідбутого покарання, суд не зараховує час перебування ОСОБА_5 під вартою у справі за вироком Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 27 липня 2015 року.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженню не заявлений, процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. 368 370, 373,374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України та призначити йому покарання за даною статтею у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного ОСОБА_5 за даним вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 27 липня 2015 року та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 10 (десяти) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту затримання, а саме з 29.08.2015 року.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 - утримання під вартою в Запорізькому слідчому ізоляторі УДПтСУ в Запорізькій області залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Речові докази ноутбук марки «Lenovo» (В 50-30) S№-СВ348-64652, мобільний телефон «Samsung» SM-G350Е імей 1) НОМЕР_1 , імей 2) НОМЕР_2 та мобільний телефон «Prestigio» Multi Phone РАР5400 імей1) НОМЕР_3 , імей 2) НОМЕР_4 , передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 залишити за належністю потерпілій ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1