Апеляційний суд Херсонської області
Справа № 11а-473/2010 Головуючий в 1 інстанції: Зубов О.С.
Категорія ч.2 ст. 365 КК України Доповідач: Гемма Ю.М.
27 квітня 2010 року м. Херсон
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:
головуючого Годуна В.А.,
суддів Гемми Ю.М., Ришкової Н.М.,
з участю прокурора Литвиненка О.О.,
засудженого ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальну справу за апеляціями прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, засудженого ОСОБА_2, на вирок Суворовського районного суду м. Херсона від 30 січня 2009 року, -
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, такий, що не має судимості; засуджений за ч.2 ст.365 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки.
На підставі ст. ст.75, 76 КК України ОСОБА_2 звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки з покладенням обовязків: повідомляти органи кримінально виконавчої системи про зміну місця проживання,
Міра запобіжного заходу змінена з тримання під варту на підписку про невиїзд.
Вирішено питання про речові докази та судові витрати.
Вироком суду ОСОБА_2 визнаний винним та засуджений за те, що він, займаючи посаду міліціонера групи затримання 2 роти батальйону міліції відділу ДСО при УМВС України в Херсонській області, являючись працівником правоохоронного органу, знаходячись при виконанні своїх службових обовязків, повноважень, визначених Законом України Про міліцію від 20.12.1990 року, Кодексом України про админістративні правопорушення, нормативно-правовими актами МВС України й УМВС України в Херсонській області, а саме: функціональними обовязками міліціонера-водія групи затримання і роти батальйону міліції ВДСО при УМВС України в Херсонській області, відповідно до яких на нього покладені обовязки по охороні громадського порядку, забезпеченню особистої безпеки громадян, 04 червня 2005 року з 03 до 04 години в приміщенні бару Конкорд м. Цюрупинськ, знаходячись при виконанні своїх службових обовязків по охороні громадського при затриманні й доставці ОСОБА_3 у Цюрупинський РВ УМВС України в Херсонській області, перевищив надані йому службові повноваження, а саме щодо ОСОБА_3 незаконні дії, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, як працівникові міліції, які супроводжувались застосуванням насильства, наніс ОСОБА_3, при відсутності до цього підстав, декілька ударів руками по голові і груди, потім витягнув останнього на вулицю і на площадці навпроти бару збив з ніг на асфальт, наніс декілька ударів ногами по голові і тулубу. Після чого, ОСОБА_3 був доставлений у Цюрупинський РВ УМВС України в Херсонській області, де відносно нього був складений адміністративний протокол за ст. 185 КУпАП України. 3 метою змусити ОСОБА_3 підписати цей протокол. ОСОБА_2 наніс тому декілька ударів рукою по обличчю, в результаті чого заподіяв істотну шкоду охоронюваним законом правам та інтересам ОСОБА_4, що виразилося в застосуванні насильства, яке ображає особисте гідність потерпілого, заподіянні йому середньої тяжкості тілесних ушкоджень, а також заподіяв істотну шкоду державним інтересам, що виразилося в підриві авторитету органів міліції.

В поданих апеляціях:

-прокурор, не оспорюючи доведеність вини, правильність кваліфікації дій засудженого ОСОБА_2, вказує на незаконність вироку у звязку з невідповідністю призначеного судом покарання тяжкості злочину внаслідок його м'якості, обґрунтовуючи свої доводи тим, що, призначаючи покарання, суд фактично не врахував, що він учинив тяжкий злочин, не визнав свою вину, не відшкодував матеріальні збитки, що свідчить про його намагання ухилитися від кримінальної відповідальності. Просить скасувати вирок та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_2 за ч.2 ст.365 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років із позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки;

-засуджений ОСОБА_2 посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, обгрунтовуючи свої доводи тим, що він діяв у межах своїх повноважень, припиняючи протиправні дії потерпілого ОСОБА_3С Вважає, що суд не дав належної оцінки показанням свідків ОСОБА_5. ОСОБА_6 - працівників бару, ОСОБА_7, ОСОБА_8, які підтвердили, що до ОСОБА_3 насильство не застосовувалося і що останній учинив хуліганські дії у барі; свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 - медичних працівників, які підтвердили, що ОСОБА_3 був стані алкогольного спяніння, вів себе агресивно, висловлювався нецензурною лайкою; свідків ОСОБА_12. ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16О - працівників міліції, які підтвердили, що ОСОБА_3 при доставці у відділ міліції вів себе агресивно, був у нетверезому стані, висловлювався нецензурною лайкою. Суд надав перевагу показанням свідків ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20 про те, що нібито він бив ОСОБА_3, які є знайомими потерпілого і є зацікавлені особами. Також суд не врахував, що ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження при паданні, що підтвердили свідки ОСОБА_21, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_8. Крім того, суд не врахував, що він діяв у стані крайньої необхідності, викликаної активним опором ОСОБА_3 і ОСОБА_19 та загрозою його здоровю. При цьому суд не дав належній правовій оцінці діям ОСОБА_3, ОСОБА_19, ОСОБА_20, які не заперечували факт учинення ними хуліганських дій у громадському місці і не вжив заходів до притягнення їх до кримінальної відповідальності. З цих підстав просить скасувати вирок та закрити справу на підставі п.2 ч.1 ст.6 КПК України.

Іншими учасниками судового розгляду вирок не оскаржується.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про підтримання апеляції прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, пояснення засудженого ОСОБА_2 і його захисника ОСОБА_1, які підтримали доводи апеляції засудженого, та заперечували проти задоволення апеляції прокурора, останнє слово ОСОБА_2, в якому він просить скасувати вирок і закрити справу, перевіривши матеріали справи і доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню з таких підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні злочину, за який його засуджено, за встановлених і викладених у вироку обставин, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджуються розглянутими в судовому засіданні доказами і є обгрунтованим.

Твердження засудженого ОСОБА_2 про те, що, виконуючи свої службові обовязки по охороні громадського порядку, він не наносив удари і не бив дотерпілого ОСОБА_3С, були предметом перевірки у судовому засіданні і спростовуються наступними доказами.

Потерпілий ОСОБА_3 показав, що коли він із знайомими знаходився у кафе «Конкорд», до нього підійшов працівник міліції ОСОБА_2, взяв його за ллече і зажадав пройти з ним. На його відмову, ОСОБА_2 застосував до нього фізичну силу, нанісши декілька ударів руками в груди, голову, за одяг витягнув із приміщення кафе на вулицю, поклав на кришку багажника легкового взтомобіля, надяг на нього наручники. Потім ОСОБА_2 ударом ноги :оив його на асфальт і наніс множинні удари ногами по тулубу й голові, від яких він утратив свідомість, прийшов до тями в автомобілі. Його доставили в Цюрупинський гайвідділ міліції і склали відносно нього протокол про адміністративне тавопорушення. Коли він на вимогу ОСОБА_2 відмовився підписати протокол, той наніс йому удар рукою по обличчю. Пізніше його відвезли в лікарню для надання медичної допомоги.

Очевидці злочину - свідки ОСОБА_20, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_22 показали, що ОСОБА_2 у кафе схопив за одяг ОСОБА_3 і потягнув того на вулицю, нанісши останньому декілька ударів у голову й груди, коли той став упиратися. Поклавши ОСОБА_3 на багажник автомобіля, ОСОБА_2 надяг на нього наручники. Потім ОСОБА_2 ударом ноги збив ОСОБА_3 на асфальт і став того бити ногами по тулубу й голові. Коли ОСОБА_2 саджав в автомобіль ОСОБА_3, на обличчі у того були тілесні ушкодження.

Висновками судово-медичних експертиз установлено, що ОСОБА_3 заподіянні тілесні ушкодження: закритий осколковий перелом правої вилиці зі зміщенням уламків, закрита черепно-мозкова травма - струс головного мозку, синці, забійні рани віка правого ока, садна підборідної області, садни верхніх та нижніх кінцівок, відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень за критерієм тривалого розладу здоровя. Пошкодження голови й обличчя заподіяні тупими обмеженими предметами, не виключено, руками ногами. Утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_3 при обставинах і способом, вказаними ОСОБА_3 потепілим), ОСОБА_17, ОСОБА_20, ОСОБА_22 0.0. (свідками-очевидцями), а саме: заподіяння пошкоджень голови й обличчя від ударів руками й ногами, а пошкодження кінцівок, як від ударів руками, ногами, так і від травматичного контакту з дорожнім покриттям, не виключається. Утворення пошкоджень голови, в тому числі обличчя ОСОБА_3 від падіння з висоти власного росту і наступного зіткнення з асфальтом виключається.

(том №2, а.с.5 - 8, 18 - 20)

Висновки цих експертиз узгоджуються з вище наведеними показаннями потерпілого й свідків відносно локалізації й механізму утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_3, якими спростовуються доводи засудженого ОСОБА_2 про те, що не спричиняв тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_3 і що той отримав тілесні ушкодження при падінні.

Оскільки викладені докази узюджуюіься між собою щодо фактичних обставин учинення ОСОБА_2 злочину, у суду не було підстав ставити під сумнів достовірність цих доказів, які обґрунтовано покладені в основу обвинувальною вироку.

Тому доводи засудженого в апеляції про те, що свідки - ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20 є зацікавленими особами слід визнати безпідставними.

Крім того, той факт, що на обличчі у ОСОБА_3 були тілесні ушкодження, коли того доставили в райвідділ міліції не заперечували свідки - працівники міліції ОСОБА_21, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_15, ОСОБА_23

Ту обставину, що ОСОБА_2 примусово виводив із кафе ОСОБА_3 підтвердили свідок ОСОБА_7, а також працівники кафе - свідки ОСОБА_6 і ОСОБА_5 1.В. При цьому свідок ОСОБА_7 бачила кров на обличчі ОСОБА_3

Свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 - медичні працівники показали, шо, коли ОСОБА_3 надавали медичну допомогу, на його обличчі були тілесні ушкодження: гематоми, садна, синці.

Врахувавши усі обставини справи, суд обгрунтовано відкинув показання свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_2 не застосовував насильство до ОСОБА_3, а також показання свідків ОСОБА_21, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження при падінні, на які посилається засуджений в апеляції, оскільки вони суперечать фактичним обставинам справи і дослідженими по справі доказам.

В той же час правильно прийняв до уваги показання свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_21, ОСОБА_12М, ОСОБА_13, ОСОБА_23, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_9. ОСОБА_10, ОСОБА_11 про неправильну ОСОБА_3, який перебував у стані алкогольного спяніння, висловлювався нецензурною лайкою, вів себе зухвало, на шо посилається засуджений в апеляції. При цьому суд правильно зазначив у вироку, що така неправильна поведінка ОСОБА_3 не давала ОСОБА_2 підстав застосовувати фізичне насильство до потерпілого.

Даних, які б свідчили про те, що засуджений ОСОБА_2 діяв у стані крайньої необхідності, викликаної активним опором потерпілого ОСОБА_3 і свідка ОСОБА_19 та загрозою його здоровю, як про це стверджує апелянт, в матеріалах справи немає.

Що стосується посилання ОСОБА_2 в апеляції на те, що суд не дав належної оцінки діям потерпілого ОСОБА_3, свідків ОСОБА_19, ОСОБА_20 щодо вчинення ними хуліганських дій у громадському місці (кафе), то їх слід визнати безпідставними, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи. Крім того, провадження у справу про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП стосовно ОСОБА_3 закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення, а також відмовлено в порушенні кримінальної справи щодо нього за фактом опору працівникам міліції за відсутністю складу злочину.

(том № 1, а.с.75 -80, 87, 88, том № 3, а.с.5)

Дослідивши та проаналізувавши наведені докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні злочину, за який він засуджений, і правильно кваліфікував його дії 4.2 ст. 365 КК України.

Отже, викладені в апеляції засудженого доводи про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, не ґрунтуються на матеріалах справи.

Підстав для закриття справи, як про це просить апелянт, немає.

Доводи прокурора про мякість призначеного покарання засуджено є необгрунтованими.

Призначаючи ОСОБА_24 вид та міру покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого н злочину, дані про його особу, що він уперше притягується до кримінальна відповідальності, позитивно характеризується за місцем проходження служби проживання, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, неправильну поведи потерпілого, яка стала поводом учинення злочину, які правильно визнав обставинами, що пом'якшують його покарання. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Врахувавши конкретні обставин справи та дані про особу винного, а також неправильну поведінку потерпілого, суд обгрунтовано дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_2 без ізоляції від суспільства із необхідним застосуванням ст. ст.75, 76 КК України. Таке покарання, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для його виправлення й попередження нових злочинів. Тому підстав для скасування вироку в частині призначення покарання внаслідок м'якості, як про це ставиться питання в апеляції прокурора, немає.

Посилання прокурора в апеляції на те, що у судовому засіданні засуджений не визнав свою вину, не відшкодував матеріальні збиіки, не можуть бути підставами для призначення засудженому більш суворого покарання, оскільки це є способом його захисту і не є обставинами, які обтяжують покарання. Сама по собі тяжкість злочину, на що вказує прокурор в апеляції, також не є безумовною підставою для призначення для суворого покарання.

Порушень норм кримінально-процесуального закону, які можуть бути підставами для скасування чи зміну вироку, по справі не встановлено.

Таким чином, вирок має бути залишений без змін.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

апеляції прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, засудженого ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а вирок Суворовського районного суду м. Херсона від 30 січня 2009 року щодо нього без зміни.

Головуючий:

Судді: