Справа № 344/80/16-к
Провадження № 1-кс/344/152/16
У Х В А Л А
21 січня 2016 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

скаржника ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_5 про відвід слідчого судді ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И В:

в заяві вказано, що скаржник подав в прокуратуру скаргу щодо не внесення в ЄРДР повідомлення про вчинення злочину суддею Івано-Франківського міського суду ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 375 КПК України за обставин ухвалення рішення в справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_9 про визнання недійсним правочину. У реєстрації повідомлення було відмовлено, то скаржник подав до Івано-Франківського міського суду скаргу, в якій просив зобов`язати прокурора зареєструвати вказану заяву. У відповідній заяві просив суддю Івано-Франківського міського суду звернутися до апеляційного суду Івано-Франківської області для зміни підсудності, оскільки заява про вчинення злочину, на думку скаржника, спрямована щодо дій судді Івано-Франківського міського суду.

В судовому засіданні скаржник підтримав заяву з підстав, що в ній вказані, а також надав пояснення, що в аналогічному випадку, під час розгляду таких заяв судами м. Києва відповідні заяви було задоволено; заяву подано не для затягування судового розгляду скарги; слідчою суддею ОСОБА_6 було відмовлено в клопотанні про звернення до Апеляційного суду Івано-Франківської області для зміни підсудності.

В судовому засіданні прокурор заперечила заяву з тих підстав, що дії скаржника спрямовані на затягування судового розгляду скарги.

Судом встановлено наступні обставини.

11/12/2015 р. скаржник подав заяву Генеральному прокурору України в якій просив внести в ЄРДР відомості за ч. 1 ст.375 КК України щодо вчинення злочину суддею Івано-Франківського міського суду Польською М.

21/12/2015 р. Прокуратурою Івано-Франківської області відмовлено у внесенні інформації за заявою в ЄРДР і роз`яснено право на оскарження відповідної відмови.

06/01/2016 р. скаржник подав до Івано-Франківського міського суду скаргу, в якій просив визнати протиправною бездіяльність щодо невнесення в ЄРДР відомостей за ч. 1 ст.375 КК України щодо вчинення злочину суддею Івано-Франківського міського суду Польською М.

В скарзі скаржник просив звернутися до Апеляційного суду Івано-Франківської області для зміни підсудності, однак відповідно до пояснення скаржника в клопотанні було відмовлено, що на думку скаржника також є підставою для відводу.

Таким чином предметом скарги від 06/01/2015 р. є відмова прокуратури у внесенні інформації в ЄРДР.

В заяві про відвід судді ОСОБА_6 вказано, що її підставою є п. 4 ст. 75 КПК України відповідно до якого слідчий суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості в порівнянні з тими, що вказані в КПК України.

В ст. 34 КПК України вказано, що кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження.

Так, ОСОБА_10 не є обвинуваченою чи потерпілою в кримінальному провадженні Івано-Франківського міського суду.

В заяві скаржника про відвід зазначено, що ОСОБА_10 не є обвинуваченою чи потерпілою в кримінальному провадженні Івано-Франківського міського суду, але на думку скаржника є потенційною підозрюваною.

Однак відповідно до ст. 3 КПК України притягнення до кримінальної відповідальності - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 4 ст. 22 КПК України повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, звернення з обвинувальним актом та підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором. У випадках, передбачених цим Кодексом, повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення може здійснюватися слідчим за погодженням із прокурором, а обвинувачення може підтримуватися потерпілим, його представником.

Тобто припущення про підозру не допускаються.

Аналогічний висновок вказано в рішеннях Європейського суду з прав людини в справі «Рохліна проти Росії» (Rohlina v. Russia), N 54071/00, п. 81, рішення від 7 квітня 2005 року, та "Антоненков та інші проти України" (Antonenkov and Others v. Ukraine), N 14183/02, пп. 32-33, рішення від 22 листопада 2005 року, в яких суд вказує, що поняття "обвинувачення" для цілей пункту 1 статті 6 ( 995_004 ) може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (див. "Фоті та інші проти Італії" (Foti and Others v. Italy), серія А N 56, п. 53, рішення від 10 грудня 1982 року, та "Озтурк проти Німеччини" (Ozturk v. Germany), серія А N 73, п. 53, рішення від 21 лютого 1984 року).

При цьому відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі "Баглай проти України" (Baglay v. Ukraine), № 22431/02, п. 31, рішення від 8 листопада 2005 року, та "Стоянова та Недельку проти Румунії" (Stoianova and Nedelcu v. Romania), № 77517/01 та № 77722/01, п. 20) право на кримінально-правове переслідування належить саме органу державної влади, який наділений компетенцією щодо проведення кримінально переслідування чи його припинення.

Таким чином обвинувачення від імені держави пред`являється уповноваженим на те державним органом.

Предметом оскарження за скаргою від 06/01/2016 р. є дії прокурора, а не дії судді Івано-Франківського міського суду.

Також в якості підстави для відводу вказано не направлення слідчою суддею скарги до апеляційного суду для зміни підсудності.

Так, відповідно до п. 2 ст. 34 КПК України питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.

Отже зміна підсудності допускається тільки щодо кримінального провадження для його розгляду по суті, а не щодо скарги на дії чи бездіяльність прокурора.

Крім цього будь-яке кримінальне провадження відсутнє.

Разом з цим право на звернення із поданням про зміну підсудності процесуальним законом надано місцевому суду, який і розглядає кримінальне провадження, а не будь-яким іншим посадовим чи службовим особам відповідного суду, які не є безпосередніми учасниками відповідних процесуальних відносин.

Таким чином заява про відвід позбавлена будь-яких правових підстав, її засновано на основі казуїстики та софістики, а тому вона є формою шикани та не підлягає до задоволення.

Так само відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (див., серед іншого, рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria,) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-XII).

Тому питання відводу судді визначеного системою автоматичного розподілу заяви в суді, до компетенції якого належить розгляд скарг на дії органу досудового розслідування залежить від змісту процесуальної діяльності судді, а не від припущення скаржника про будь-чию зацікавленість в результаті розгляду його скарги.

При цьому відповідно до ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Таким чином судові рішення, які не ухвалено безпосередньо щодо підстав та предмету розгляду даної заяви не стосуються даного кримінального провадження та не містять в собі об`єктивних даних, що підлягають встановленню в цьому судовому засіданні.

Крім цього у постанові Верховного Суду України від 23 червня 2015 року №802/3531/14-а) вказано, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.78 р. у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у ч.1 ст.6 конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з… питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це відповідно до положень КПК України оскарження дій чи бездіяльності прокуратури Івано-Франківської області належить саме до компетенції Івано-Франківського міського суду.

В справі Європейського суду з прав людини «Вайт та Кенеді проти Німеччини» (Waite and Kennedy v. Germany), заява № 26083/94, п. 54, ЕСПЛ 1999-I вказано, що саме національні суди повинні володіють компетенцією тлумачити національне законодавство та надавати оцінку наданим їм доказам.

Усі інші пояснення і арґументи, які вказані в заяві не спростовують висновків суду, зазначених в цій ухвалі, їх дослідження та оцінка не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якої іншої ухвали за змістом.

Відповідно до зазначеного суд, -

П О С Т А Н О В И В :

в задоволенні заяви про відвід слідчого судді ОСОБА_6 , відмовити.

Відповідно до ст. 309 КПК України даний вид ухвал слідчого судді оскарженню не підлягає, заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1