Ухвала
іменем україни

4 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0003648 за обвинуваченням

ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с. Озерне, Ізмаїльського району, Одеської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25 лютого 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 26 травня 2015 року щодо ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и л а :

У касаційній скарзі захисник засудженого ставить питання про скасування постановлених судових рішень та закриття кримінального провадження. Посилаючись на недопустимість доказів вирок та ухвалу вважає незаконними та необґрунтованими. Вказує на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає про безпідставну відмову в задоволенні ряду клопотань сторони захисту та не дослідження всіх доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи. Вважає, що суд не взяв до уваги покази ряду свідків та не надав належну оцінку показам потерпілої. Наголошує, що не доведено та не підтверджено доказами викрадене майно та його вартість. Повідомляє, що апеляційна інстанція не звернула увагу на порушення допущені судом першої інстанції, а тому підлягає скасуванню і ухвала апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді, думки: захисника на підтвердження доводів, викладених у скарзі; прокурора, який заперечував проти задоволення скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25 лютого 2015 року ОСОБА_4 засуджено за:

- ч. 4 ст. 187 КК України на 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого;
- п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України на 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_4 остаточно визначено покарання 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.
Вирішені питання про речові докази у провадженні.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 26 травня 2015 року вирок залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_4 визнано винним у тому, що він в період часу з 20 год. 23 вересня 2013 року до 01 год. 24 вересня 2013 року, з корисливих мотивів, з метою вчинення розбійного нападу поєднаного із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень та відкритого викрадення чужого майна, проник на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_7 з метою заволодіння грошовими коштами та золотими виробами. Для подолання імовірного опору ОСОБА_4 взяв сапу, яка знаходилась на території вказаного домоволодіння та проник через стулку вікна до будинку ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою умисного спричинення смерті останній, наніс їй 6 ударів ріжучою частиною сапи в область правого боку обличчя, коли вона перестала чинити опір, почав обшукувати дім, звідки викрав грошові кошти та майно потерпілої на загальну суму 12000 грн., після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

Зіставна травма голови та шиї з пошкодженням внутрішніх органів у ОСОБА_7 викликала небезпечні для життя явища і відноситься до тяжких тілесних ушкоджень. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_7 померла, а її смерть знаходилася в прямому причинному зв`язку з комбінованою травмою голови та шиї, яка настала від розвиненого травматичного шоку.

Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни касаційним судом судового рішення є істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Неналежна на думку скаржника, оцінка доказів, та не взяття до уваги окремих доказів, не є предметом розгляду суду касаційної інстанції.

Натомість, зазначені обставини, на які, зокрема, посилається у касаційній скарзі захисник, були предметом перевірки суду апеляційної інстанції, яка зазначила про відсутність цих порушень вимог КПК України при проведенні досудового розслідування і розгляді справи в суді першої інстанції.

Висновки про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, за які його засуджено за викладених у вироку обставин, суд першої інстанції обґрунтував, дослідивши показання засудженого, який вину не визнав, вказав, що в будинку потерпілої ніколи не був та інкримінованих злочинів не вчиняв. Наголошував, що в день вчинення інкримінованих злочинів був в іншому місці і це підтверджується показаннями свідків.

Проаналізовано судом і висновок судового медичної експертизи, згідно з яким потерпілій ОСОБА_7 заподіяно тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпеки для життя, від яких настала смерть потерпілої.
Цей висновок підтвердив в судовому засіданні експерт ОСОБА_9 та уточнив, що смерть ОСОБА_7 наступила в період часу з 16 години 23.09.2013 року до 1 години 24.09.2013 року.

Взято судом до уваги і процесуальні докази у провадженні, а саме: протокол огляду місця події та фототаблицю до нього, згідно якого на даху гаражу виявлено сапу, на якій виявлені сліди бурого кольору; протокол огляду трупа від 25 вересня 2013 року та фототаблицею до нього згідно якого на трупі ОСОБА_7 виявлені численні тілесні ушкодження і під час якого вилучені дактилоскопічна карта загиблої, зрізи з нігтьових пластин лівої та правої руки потерпілої; протоколом затримання ОСОБА_4 , з якого убачається, що присутності адвоката ОСОБА_10 вилучені спортивні брюки, куртка, світер, батник та футболка, які приєднанні до матеріалів справи; протокол огляду місця події та фототаблицю до нього, з яких убачається, що було оглянуто будинок АДРЕСА_3 , де виявлено труп ОСОБА_7 , квитанція з ломбарду про купівлю у ОСОБА_7 золотого ланцюжка вартістю 1235 грн., 11 відрізків відбитків рук - 2 сліди з внутрішнього боку створі вікна в кімнаті № 4, 3 відрізка відбитків рук з кімнати №1,6 відрізка відбитків рук з кімнати № 2, змиви крові; висновки експертиз.

Правильно покладено судом в основу вироку і висновок експерта № 453 від 28 вересня 2013 року, згідно з яким слід долоні, вилучений при огляді місця події - будинку АДРЕСА_3 залишений тенарною частиною долоні правої руки ОСОБА_8 .

Здійснено судом посилання і на висновок експерта № 765, згідно з яким кров потерпілої відноситься до групи А з ізогемоглютином анті - В за ізосерологічної ерітроцитарної системи АВО. Кров ОСОБА_8 відноситься до групи О з ізогемоглютином анті - А та анті - В за ізосерологічної ерітроцитарної системи АВО. На кофті ОСОБА_8 є кров групи А з ізогемоглютином анті - В, що не виключає можливості походження крові від потерпілої ОСОБА_7 .

Обґрунтовано взято до уваги і висновок експерта № 820, згідно якого на спортивних штанах та туфлях ОСОБА_8 є кров групи А ізогемоглютином анті - В, що не виключає можливості походження крові від потерпілої ОСОБА_7 .

Належно проаналізовано і висновком експерта № 767 з якого убачається, що на змивах рук ОСОБА_8 виявлено кров людині групи А з ізогемоглютином анті - В, що не виключає походження крові від потерпілої ОСОБА_7 .

Досліджено судом також висновок експерта № 593, яким встановлено, що генетичні ознаки клітин з домішкою крові на ватних тампонах зі змивами з рук підозрюваного ОСОБА_8 є змішаними і містять генетичні ознаки визначені у зразках крові потерпілої ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_4 .

Ці висновки експертиз спростовують доводи засудженого про те, що в будинку потерпілої він ніколи не був та злочину не вчиняв.

Належним чином перевірялися судом і доводи засудженого щодо його знаходження у час вчинення злочину в іншому місці. Зокрема, з цих підстав, судом досліджено показання свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які пояснили, що обвинувачений з 8 вересня 2013 року по 22 вересня 2013 року та з 24 вересня 2013 року по 27 вересня 2013 року знаходився у них дома, вони постійно з ним спілкувалися, ходили на роботу. Разом з тим ці пояснення не стосуються часу, в який були вчинені кримінальні правопорушення.

Досліджено судом і показання потерпілої ОСОБА_13 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .

Сукупність зібраних у справі та належним чином досліджених у судовому засіданні доказів, які доповнюють один одного та у своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих правопорушень, а тому доводи щодо безпідставності засудження спростовуються матеріалами справи.

З достатньою повнотою суд перевірив доводи засудженого про його невинуватість в судовому засіданні, його критичний аналіз окремих доказів належним чином мотивований.
У своїх висновках суд першої інстанції навів мотиви за яких взяв до уваги одні докази та відкинув інші, обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України.

Доводи захисника про те, що протоколи огляду місця події є неналежними та недопустимими доказами, оскільки не було дозволу суду на огляд житла є неспроможними. Ці слідчі дії проведені у відповідності до вимог закону, оскільки проводився огляд місця події, тобто огляд місця вчинення злочину, не огляд житла, як на це вказує захисник.

Неспроможні і доводи сторони захисту про недопустимість, як доказів висновків експертиз через неналежне відібрання зразків, оскільки ОСОБА_4 добровільно здав біологічні зразки для їх дослідження.

Суд дотримався вимог ст. ст. 10, 22 КПК України, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом. Клопотання всіх учасників процесу розгляну у відповідності до вимог КПК України.

Всі доводи щодо незаконності засудження, не взяття до уваги ряду доказів, та неналежної їх оцінки та покладення в основу вироку недопустимих доказів, які аналогічні доводам апеляцій засудженого та його захисника, належно перевірені апеляційним судом, на них надано вмотивовані відповіді, ухвала суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, колегією суддів не встановлено, а тому підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25 лютого 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 26 травня 2015 року щодо ОСОБА_4 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2