АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/803/15-к Номер провадження 11-кп/786/560/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія:ч.2 ст.186 КК України Т.З.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 серпня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі - ОСОБА_5
за участю прокурора - ОСОБА_6
захисника адвоката ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою старшого прокурора Миргородської міжрайонної прокуратури Полтавської області на вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 29.05.2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , освіта середня, не працюючий, не одружений, раніше судимий:

- 22.10.2009 року Пологівським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.296, ст.ст. 70, 353 КК України на 3 роки обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк на 1 рік 6 місяців позбавлення волі;

- 11.07.2011 року Пологівським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.185, 71 КК України на 3 роки 3 місяці позбавлення волі;

- 26.06.2012 року Пологівським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.185, 71 КК України на 3 роки 9 місяців позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 17.02.2015 року умовно-достроково, не відбутий строк 1 рік 1 місяць 9 днів,

засуджений:

-за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України частково приєднано до покарання, призначеного за цим вироком, невідбуту частину покарання за вироком Пологівського районного суду Запорізької області від 26.06.2012 року, визначено остаточне покарання за сукупністю вироків 4 роки 1 місяць позбавлення волі.

Вирішено питання щодо долі речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним в тому, що він 23.03.2015 року, близько 19.20 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на зупинці „Хлібзавод по вул.Гоголя навпроти будинку №169 в м.Миргород, побачив на тротуарі ОСОБА_9 , яка в лівій руці тримала жіночу сумочку і, маючи намір заволодіти чужим майном, що виник раптово, діючи повторно, підійшов до ОСОБА_9 зі спини та переслідуючи корисливі мотиви, намагався шляхом ривку відкрито заволодіти її майном жіночою сумкою, вартістю 100 грн., в якій знаходився гаманець, вартістю 120 грн., з грошима в сумі 7 грн., платіжною карткою ПАТ „Райффайзен Банк до рахунку. на якому знаходилось 800 грн., платіжна картка ПАТ „Банк Форвард до рахунку, на рахунку якого знаходилось 11 000 грн., також в сумочці знаходились мобільний телефон марки „Samsung Mobile TV, вартістю 450 грн., з сім-карткою оператора ПрАТ „МТС-Україна, вартістю 20 грн., на рахунку якої знаходилось 1,96 грн., мобільний телефон марки „Нокіа Люміа 625, вартістю 1 000 грн., з сім-карткою оператора ТОВ „Астеліт, вартістю 20 грн.

Загальна вартість майна ОСОБА_9 , яким намагався відкрито заволодіти ОСОБА_8 складає 12 780 ,96 грн. Незважаючи на те, що ОСОБА_8 здійснив кілька ривків за ручки сумочки, тобто вчинив всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не довів до кінця з причин, які не залежали від його волі він фізично не зміг подолати опір ОСОБА_9 та пошкодив ручки її сумочки. Після того як ОСОБА_9 почала гучно кричати та кликати на допомогу перехожих, ОСОБА_8 з місця вчинення протиправних діянь швидко зник.

ОСОБА_8 , діючи повторно, цього ж дня, 23.03.2015 року, близько 19.30 год., рухаючись по правій стороні мосту через річку Хорол в м.Миргород по вул.Гоголя в напрямку центру міста, помітив неповнолітню ОСОБА_10 , яка рухалась попереду розмовляючи по мобільному телефону та, закінчивши розмову по мобільному телефону, поклала його до правої кишені куртки, в яку була одягнута. З метою відкритого викрадення майна ОСОБА_10 належного їй телефону, ОСОБА_8 підійшов до неї зі спини, коли та вже пройшла міст та почала спускатися з нього, поклав свою руку до кишені ОСОБА_10 та намагався відкрито заволодіти її мобільним телефоном марки „Samsung GTI 8262, вартістю 400 грн., з сім-карткою оператора ТОВ „Астеліт, вартістю 20 грн., на рахунку якої знаходилось 10 грн., та з сім-карткою оператора ПрАТ „Київстар, вартістю 20 грн., а всього майном на загальну суму 450 грн. Незважаючи на те, що ОСОБА_8 вчинив всі дії, які вважав необхідним для доведення злочину до кінця, але злочин до кінця не довів з причин ,які не залежали від його волі ОСОБА_10 перехопила своєю рукою його руку, різко розвернулась, від чого обоє впали та покотились вниз з тротуару, після чого ОСОБА_10 встала першою та втекла.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи встановлені за вироком суду фактичні обставини справи та правову кваліфікацію дій ОСОБА_8 , просить вирок суду скасувати у зв`язку із необґрунтованим призначенням особі явно несправедливого покарання через м`якість, що не відповідає особі винного, ступеню тяжкості вчинених ним злочинів, та не достатнє для його виправлення й попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_8 за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України, із застосуванням положень ст.ст. 71, 81 на 4 роки 6 місяців позбавлення волі.
Інші учасники судового розгляду вирок суду не оскаржили.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав подану ним апеляційну скаргу з підстав в ній зазначених, обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника адвоката ОСОБА_7 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, прохали вирок суду щодо ОСОБА_8 залишити без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що апеляційна прокурора задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурора висновки суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України не оспорюються. Суд першої інстанції правильно визнав ОСОБА_8 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України, тобто у вчиненні закінченого замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинених повторно.

Відповідає вимогам ст.ст. 65, 71 КК України і призначене ОСОБА_8 покарання, яке обране з урахуванням даних про особу обвинуваченого, ступеню тяжкості вчинених ним злочинів та обставин, що пом`якшують покарання.

Суд першої інстанції призначаючи ОСОБА_8 покарання врахував наявність пом`якшуючих покарання обставин, а саме повне визнання вини, його щире каяття та активне сприяння органам досудового розслідування в розкритті злочину та встановленні істини, повністю відшкодував завдану потерпілим шкоду, а також врахував при призначенні покарання і думку потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які претензій до обвинуваченого не мають.

Згідно ч.4 ст.71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від не відбутої частини покарання за попереднім вироком.

З урахуванням вказаних вимог закону, суд першої інстанції і визначив остаточне покарання за сукупністю вироків.

З огляду на викладене, саме призначене ОСОБА_8 судом покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для винесення нового вироку апеляційним судом та, відповідно, призначення ОСОБА_8 більш суворого покарання у виді позбавлення волі відповідно до санкції ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, колегія суддів не вбачає.

З урахуванням вищенаведеного апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу старшого прокурора Миргородської міжрайонної прокуратури Полтавської області залишити без задоволення, а вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 29.05.2015 року відносно ОСОБА_8 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той же строк - з моменту вручення йому копії ухвали.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3