АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/112/16 Справа № 194/778/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого, судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 на вирок Тернівського районного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2015 року, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000259, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Рубіжне Луганської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

був визнаний винним та засуджений за ст. 336 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців.

В апеляційних скаргах:
-обвинувачений ОСОБА_8 з вироком суду не згоден, у зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і даним, що його характеризують, внаслідок його суворості. Вважає, що судом не взято до уваги, що відповідно до висновку призовної комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 , де він раніше перебував на обліку, він був визнаний обмежено придатним на строкову службу у військовий час та знятий з військового обліку згідно наказу МОУ №342 п 2.3 від 09.06.2006 року(а.с.33,48).

Судом також не прийнято до уваги, що він сам з`явився до військового комісаріату у зв`язку з тим, що у нього було тимчасове посвідчення, написав заяву військовому комісару про видачу йому військового квитка, замість тимчасового посвідчення.

В матеріалах кримінального провадження є угода про визнання винуватості, яка підписана ним та прокурором ОСОБА_9 , за якою він повністю визнавав себе винним за ст.336 КК України та погоджувався з призначенням йому покарання у вигляді 2 років позбавлення волі і звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки на підставі ст.75 КК України та виконанням ним зобов`язань, передбачених п.2,п.3,п.4 ст.76 КК України. Ухвалою суду від 12 серпня 2015 року в затвердженні вказаної угоди про визнання винуватості відмовлено з причини того, що на думку суду у судовому засіданні він визнав винуватість не повністю, а частково, у зв`язку з чим суд зробив висновок що укладення угоди було не добровільним. Проти вказаних висновків суду він заперечує, так як свою вину, як на досудовому слідстві, так і в суді визнавав повністю, а про стан здоров`я вказував, характеризуючи свої особисті дані.

Вважає призначене покарання у виді позбавлення волі надто суворим, так як повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у скоєному, має постійне місце роботи, до затримання працював гірничим підземним працівником на шахті «Самарська», де характеризується позитивно, раніше не судимий.

Просить вирок суду змінити та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, відповідно до ст. 75 КК України.

-захисник ОСОБА_7 також не згодна з вироком суду, у зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і даним, що його характеризують, внаслідок його суворості. При цьому посилається на доводи, вказані в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_8 .

Просить вирок суду змінити та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, відповідно до ст. 75 КК України.

Згідно вироку суду ОСОБА_8 , будучи визнаним обмежено придатним до служби у військовий час за висновком призовної комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 з 16.10.2008 року був зарахований в запас збройних сил України у військовому званні солдат, тобто є військовозобов`язаним. 02 березня 2015 року прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , пройшов медичний огляд, за яким був визнаний придатним за станом здоров`я для проходження військової служби. 06 квітня 2015 року об 11 годині 50 хвилин у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою АДРЕСА_3 відкрито відмовився від отримання повістки про прибуття до призовної дільниці за адресою АДРЕСА_3 , про що складений акт молодшим спеціалістом служби захисту інформації Павлоградського ОМВК ОСОБА_10 , який здійснював спробу вручення повістки та дільничим інспектором Павлоградського МВ ГУМВС ОСОБА_11 .

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_7 , яка просила задовольнити апеляційні скарги про пом`якшення покарання та застосування ст.75 КК України, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та в його інтересах захисника ОСОБА_7 , вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та в його інтересах захисника ОСОБА_7 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 за ст. 366 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюються.

Разом з тим відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України при призначенні покарання суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Як вбачається з вироку, обвинувачений ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ч.3 ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого, не має.

Обставинами, які пом`якшують його покарання, є активне сприяння розкриттю злочину.

Крім того, під час судового розгляду суд в повній мірі не з`ясував відомості про особу обвинуваченого та не врахував можливість виправлення ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства, який повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у скоєному, має постійне місце роботи, до затримання працював гірничим підземним працівником на шахті «Самарська», за місцем роботи характеризується позитивно, раніше не судимий, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра.

Відповідно до ст.75 КК України у разі призначення покарання у вигляді позбавлення волі, крім засуджених до позбавлення волі на строк більше п`яти років за тяжкі і особливо тяжкі, а також за корупційні злочини, суд залежно від ступеня суспільної небезпечності вчиненого, даних про особу засудженого та обставин, що обтяжують і пом`якшують покарання, вправі звільнити таких осіб від відбування покарання з випробуванням.

Так обираючи ОСОБА_8 кримінальне покарання, суд виходив з того, що вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості та те, що ОСОБА_8 раніше не судимий.

Проаналізувавши всі наявні обставини по справі в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до вірного переконання про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст.69 КК України.

На думку колегії суддів призначена засудженому ОСОБА_8 міра покарання є законною та справедливою і відповідає вчиненому ним злочину та даним про його особу.

Разом з тим, колегія суддів приймає до уваги те, що ОСОБА_8 в ході всього досудового слідства та в судовому засіданні повністю визнавав свою вину, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, має постійне місце роботи, раніше не судимий, а тому вважає за можливе застосувати до нього ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування призначеного судом покарання, встановивши йому іспитовий термін із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Тернівського районного суду Дніпропетровської області, від 06 листопада 2015 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000259, відносно ОСОБА_8 змінити.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного судом покарання 1(один) рік шість місяців позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 2 роки.

Відповідно до п. п. 2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_8 :

не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

В решті вирок залишити без змін.

Звільнити ОСОБА_8 з-під варти з Дніпропетровського слідчого ізолятора.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Повний текст ухвали оголосити 05 січня 2016 року о 15.00 годині.

Судді: