печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2015 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням слідчого в особливо важливих справах другого відділу управління спеціальних розслідувань Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 про арешт майна,
В С Т А Н О В И В:
Слідчий в особливо важливих справах другого відділу управління спеціальних розслідувань Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням, погодженим із прокурором, про арешт майна, в обґрунтування якого зазначив наступне.

Головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000069 від 06.03.2014 за фактом вчинення службовими особами із числа колишнього вищого керівництва держави України заволодіння державним майном в особливо великих розмірах, легалізації (відмивання) такого майна, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст.191, ч. 3 ст. 209 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у 2007 році Голова правління НАК «Надра України» ОСОБА_5 , зловживаючи службовим становищем, діючи в інтересах колишнього Прем`єр-міністра України ОСОБА_6 , за попередньою змовою з останнім та Міністром охорони навколишнього природного середовища України ОСОБА_7 із підконтрольним ОСОБА_6 ТОВ «Медінвесттрейд» в особі директора ОСОБА_8 , ТОВ «Танталіт» в особі директора ОСОБА_9 заволодів комплексом відпочинку «Пуща-Водиця» урочища «Межигір`я», розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та будинком АДРЕСА_2 та земельними ділянками, загальною вартістю 540 млн. 92 тис. грн., що є особливо великим розміром.

Окрім того, встановлено, що ОСОБА_5 легалізовував грошові кошти, здобуті злочинним шляхом придбання нерухомого та рухомого майна у приватну власність своїй родині ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

У межах кримінального провадження № 0000069 Печерським районним судом м. Києва 05.05.2015 накладено арешт на автомобіль «BMW 645СІ 4398», 2004 р.в., сірого кольору, двигун № НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 та автомобіль «FERRARI FF», 2013 р.в., чорного кольору, двигун № НОМЕР_4 , тип кузова КУПЕ-В, кузов № НОМЕР_5 , д.н.з. НОМЕР_6 , які належать ОСОБА_12 .

Ухвалою Печерського суду м. Києва від 10.11.2015 задоволено клопотання представника ОСОБА_12 та скасовано арешт вказаних автомобілів, у зв`язку з не пред`явленням у межах кримінального провадження останній повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Посилаючись на вищевикладене та положення ч. 1, ч. 3 ст. 170 КК України, орган досудового розслідування, з метою забезпечення кримінального провадження, відшкодування збитків завданих державі злочином, забезпечення виконання вироку суду в частині конфіскації майна підозрюваного, просить повторно накласти арешт на рухоме майно ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке належить їй на підставі права приватної власності, а саме: на автомобіль «BMW 645СІ 4398», 2004 р.в., сірого кольору, двигун № НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 ; на автомобіль «FERRARI FF», 2013 р.в., чорного кольору, двигун № НОМЕР_4 , тип кузова КУПЕ-В, кузов № НОМЕР_5 , д.н.з. НОМЕР_6 .

Заслухавши пояснення прокурора в обґрунтування доводів і вимог клопотання, вивчивши клопотання та долучені до нього матеріали кримінального провадження, приходжу до наступного висновку.
Положеннями КПК України передбачені два самостійні інститути забезпечення заходів кримінального провадження шляхом накладення арешту на майно, а саме накладення арешту на майно підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду завдану їх діями з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову (ч. 1, ч. 3 ст. 170 КПК України), а також накладення арешту на речі, майно та документи, які відповідають критеріям визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України.

Між тим, обов`язковою передумовою, яка обґрунтовує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину ( п. 2 ч. 2 ст. 173 КПК України). При цьому обов`язок доведення існування зазначеної умови КПК України покладає на слідчого та/або прокурора, а обов`язок перевірки цих обставин на слідчого суддю при розгляді відповідного клопотання.

Вирішення питання про арешт майна з підстав, визначених ч. 1, ч. 3 ст. 170 КПК України, обумовлюється наявністю в кримінальному провадженні спеціальних суб`єктів: підозрюваного або обвинуваченого, а у визначених законом випадках особи, яка несе цивільну відповідальність за їх дії, а також наявність спеціальної мети забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Органом досудового розслідування за погодженням з прокурором у вищевказаному клопотанні ініційовано питання про арешт майна саме на підставі ч. 1, ч. 3 ст. 170 КПК України, з метою відшкодування збитків завданих державі злочином та забезпечення виконання вироку суду в частині конфіскації майна підозрюваного.

З представлених слідчому судді матеріалів вбачається, що доводи та вимоги клопотання органу досудового розслідування про доцільність (недоцільність) арешту автомобілів «BMW 645СІ 4398», 2004 р.в., двигун № НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 ; «FERRARI FF», 2013 р.в., двигун № НОМЕР_4 , тип кузова КУПЕ-В, кузов № НОМЕР_5 , д.н.з. НОМЕР_6 , право власності на які зареєстровано за ОСОБА_12 , вже були предметом судового розгляду.
Так, і зазначене відображено в клопотанні органу досудового розслідування, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10.11.2015 за клопотанням ОСОБА_13 в інтересах ОСОБА_12 скасовано арешт на належне останній на праві особистої власності майно: автомобіль «BMW 645CI 4398»,2014 р.в., двигун № НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_7 , д.н.з. НОМЕР_3 , автомобіль «FERRARI FF», 2013 р.в., чорного кольору, двигун № НОМЕР_4 , тип кузова купе-В, кузов № НОМЕР_5 , д.н.з. НОМЕР_6 .
Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_12 мала власні джерела доходів для придбання вказаного майна, що підтверджується деклараціями про майновий стан та доходи за 2006, 2007, 2012, 2013 роки, в той час як з моменту арешту майна їй не повідомлено про підозру у вчиненні будь-якого кримінально-караного діяння, що свідчить про необґрунтованість вжитого заходу.
Згідно зі ст. 533 КПК України, вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

Право на справедливий судовий розгляд, передбачене статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини передбачає повагу до принципу верховенства права. Одним із основних аспектів принципу верховенства права є принцип правової впевненості, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким іншим рішенням суду і встановлені ним факти та обставини носять обов`язковий характер (рішення «Салов проти України» від 06.09.2005р). Окрім того, щодо преюдиціальності судових рішень, які набрали законної сили, Верховний Суд України, як найвищий судовий орган у системі судів загальної юрисдикції, неодноразово висловлювався про обов`язковість прийняття судом, що розглядає справу, тих доказів та фактичних даних, які раніше були встановлені судовим рішенням у будь-якій іншій справі, що набрали законної сили.

Матеріали клопотання не містять нових фактичних даних, які б дали слідчому судді можливість дійти протилежного висновку, ніж зазначений в ухвалі Печерського районного суду м. Києва від 10.11.2015; повідомлення про підозру ОСОБА_12 у вчиненні будь-якого кримінально-караного діяння, що є обов`язковою передумовою для вирішення питання про арешт майна на підставі ч. 1, ч. 3 ст. 170 КПК України, на теперішній час не здійснено.
Водночас, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).
Зважаючи на викладене, органом досудового розслідування не доведено та при розгляді клопотання не встановлено доказів для арешту майна ОСОБА_12 за відсутності в неї статусу підозрюваного в кримінальному провадженні, а відтак слідчий суддя відмовляє в задоволенні клопотання.

Керуючись ст. ст. 107, 167, 170, 172,173 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання слідчого в особливо важливих справах другого відділу управління спеціальних розслідувань Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 про арешт рухомого майна ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке належить їй на підставі права приватної власності, а саме: автомобілів «BMW 645СІ 4398», 2004 р.в., сірого кольору, двигун № НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 ; «FERRARI FF», 2013 р.в., чорного кольору, двигун № НОМЕР_4 , тип кузова КУПЕ-В, кузов № НОМЕР_5 , д.н.з. НОМЕР_6 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1