Справа № 452/893/15-к
Номер провадження 1/452/7/2015
ВИРОК
іменем України
05 травня 2015 року м.Самбір
Самбірський міськрайонний суд
Львівської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
підсудного: ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Самборі кримінальну справу про обвинувачення
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Самбора Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, військовозобов"язаного, з незакінченою вищою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше несудимого,
у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 190 КК України та ч. 1 ст. 304 КК України,
Крім того, він 12.04.2012 року, приблизно о 16 год., в АДРЕСА_3 , за попередньою змовою в групі осіб з неповнолітніми ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , з власної ініціативи, зловживаючи довірою неповнолітньої ОСОБА_9 , отримали від неї золоті вироби, а саме: золотий ланцюжок вагою 2 г вартістю 1000 грн. з підвіскою вагою 1,5 г вартістю 500 грн. та сережками вагою 6 г вартістю 4000 грн., що належали її матері, на загальну суму 5500 гривень, які, не маючи наміру повертати власниці, з корисливих спонукань з метою особистої наживи привласнили їх, здавши в ломбард, а отримані кошти розділили між собою та використали у власних цілях, чим своїми умисними діями, спрямованими на заволодіння золотими виробами, спричинили потерпілій ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 5500 грн.
Згідно постанови Самбірського міськрайонного суду від 11 березня 2015 року матеріали відносно ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 190 та ч. 1 ст. 305 КК України було виділено з кримінальної справи № 1/52/18/2013 в окреме провадження.
Під час судового розгляду ОСОБА_4 в інкримінованому йому обвинуваченні у вчиненні шахрайських дій визнав себе повністю, щиро розкаявся та показав, що у вищевказаний в обвинувальному висновку час та спосіб в групі з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 шахрайським способом заволодів золотими виробами ОСОБА_7 та ОСОБА_9 . Незаконно придбане майно здавали в ломбард міста Самбора, а виручені від його реалізації гроші витрачали на власні потреби. Один раз перед вчиненням злочину вживав спиртні напитки. Частково відшкодував потерпілій ОСОБА_12 майнову шкоду в розмірі 1800 грн. Має намір відшкодувати її в повному обсязі. З тих підстав частково визнав пред`явлені до нього цивільні позови.
Ствердив, що про вік неповнолітніх обвинувачених йому достовірно не було відомо, окрім того, в злочинну діяльність він нікого не втягував.
Крім повного визнання вини підсудним у вчиненні ним шахрайства , показанням яких суд надає віри, оскільки вони відповідають обставинам справи, його винуватість у скоєному доведена іншими доказами, які не досліджувались в судовому засіданні в силу ст. 299 КПК України за згодою ОСОБА_4 .
Оцінюючи всі зібрані та перевірені в судовому засіданні докази, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у незаконному заволодінні ним шляхом зловживання довірою чужим майном, вчиненим за попередньою змовою в групі осіб з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а саме:
- 06.04.2012 року у АДРЕСА_2 в неповнолітньої ОСОБА_7 золотих виробів, що належали батькові потерпілої, зокрема: двома перснями вартістю 1800 гривень, ланцюжком вартістю 9500 гривень з підвіскою вартістю 3500 гривень, а тому кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 190 КК України є вірною ( шахрайство, вчинене за попередньою змовою, в групі осіб);
- тоді ж і там же у неповнолітньої ОСОБА_9 золотим перснем вартістю 1000 грн., а тому суд вважає вірною кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 190 КК України (шахрайство, вчинене повторно за попередньою змовою в групі осіб);
- 09.04.2012 року там же в неповнолітньої ОСОБА_7 золотих виробів, що належали батькові потерпілої, а саме: двома перснями загальною вартістю 1800 гривень, ланцюжком вартістю 9500 гривень з підвіскою вартістю 3500 грн. та у неповнолітньої ОСОБА_9 золотим перснем вартістю 1 000 гривень, а тому суд вважає вірною кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 190 КК України (шахрайство, вчинене повторно за попередньою змовою в групі осіб);
- 12.04.2012 року там же в неповнолітньої ОСОБА_9 золотим перснем вартістю 1 000 грн., у зв`язку з чим його дії вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України (шахрайство, вчинене повторно за попередньою змовою в групі осіб).
Досудовим слідством ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 06.04.2012 року в м. Самборі Львівської області по вул. І. Франка біля приміщення магазину Смакота, достовірно знаючи, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 являються неповнолітніми, втягнув ї у злочинну діяльність, а саме у вчинення шахрайства відносно неповнолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_9 .
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.5 постанови №2 від 27.02.2004 року Про застосування судами законодавства про відповідальність за втягнення неповнолітніх у злочинну чи іншу діяльність, за змістом закону під втягненням неповнолітнього у злочинну чи іншу антигромадську діяльність треба розуміти певні дії дорослої особи, вчинені з будь-яких мотивів і пов`язані з безпосереднім впливом на неповнолітнього з метою викликати у нього рішучість взяти участь в одному чи декількох злочинах або займатись іншою антигромадською діяльністю. Втягнення завжди передбачає наявність причинного зв`язку між діями дорослої особи і виникненням у неповнолітнього бажання вчинити протиправні дії. Зазначений наслідок може досягатися за допомогою всіх видів фізичного насильства (заподіяння тілесних ушкоджень, мордування, катування тощо) і психічного впливу (погроза застосувати насильство, завдати матеріальних збитків, зганьбити в очах однолітків та товаришів, позбавити повсякденного спілкування, переконання, залякування, обман, шантаж, підкуп, розпалювання почуття помсти, заздрості або інших низьких почуттів, давання порад про місце й способи вчинення злочину або приховання його слідів, обіцянка приховати сліди злочину, забезпечити грошима, подарунками, розвагами тощо). За відсутності ознак втягнення дорослі особи, які вчинили злочини в групі з неповнолітніми, несуть відповідальність за співучасть у конкретних злочинах.
Орган досудового розслідування в обвинуваченні ОСОБА_4 за ч.1 ст.304 КК України не вказав, які саме дії, пов`язані з безпосереднім впливом на неповнолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_13 , з метою викликати у них рішучість взяти участь у вчиненні злочину і чи був причинний зв`язок між його діями і виникненням у неповнолітніх бажання вчинити протиправні дії.
Матеріали кримінальної справи не містять наявних та допустимих доказів, які б указували саме на втягнення ОСОБА_4 неповнолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у злочинну діяльність. При цьому суд враховує те, що поняття втягнення у злочинну діяльність та пропозиція вчинити злочин не є за своєю сутністю тотожними.
Матеріали судової справи указують на те, що неповнолітній ОСОБА_5 був ініціатором вчинення злочинів, на що ОСОБА_4 одразу погодився і брав активну участь у таких вчиненнях. Окрім того, в ній не достатньо доказів того, що ОСОБА_4 достовірно було відомо про вік ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , що є обов`язковою умовою притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 304 КК України. Наведене свідчить про недоведеність події злочину, передбаченого ч.1 ст. 304 КК України .
Суд вважає, що ОСОБА_4 за ч.1 ст. 304 КК України слід виправдати за відсутністю в його діях складу злочину , передбаченого ч.1 ст. 304 КК України .
Підсудний ОСОБА_4 в судовому засіданні заявив клопотання про звільнення його від покарання за вчиненні злочини, передбачені ч. 2 ст. 190 КК України, у зв`язку зі зміною обстановки, посилаючись на те, що він повністю усвідомив значення своїх дій, з приводу чого сильно розкаюється, частково відшкодував потерпілим заподіяну шкоду, згідний вподальшому повністю її відшкодувати. На даний час він бере участь у бойових діях в зоні антитерористичної операції на сході України, куди призвався добровольцем, а тому вважає, що перестав бути суспільно небезпечною особою.
Заслухавши клопотання підсудного про звільнення його від покарання як особи, яка втратила суспільну небезпечність, думку прокурора, який вважає дане клопотання підставним, так як підсудний вперше притягається до кримінальної відповідальності, вчинив злочин середньої тяжкості, у якому щиро розкаявся, підстави для притягнення його до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 304 КК України відсутні, так як від обвинувачення за даною статтею він відмовляється у зв`язку з відсутністю доказів і не заперечує про виправдання підсудного за цією статтею, суд вважає за необхідне у відповідності до ч. 4 ст.7 КПК України звільнити ОСОБА_4 від покарання, як особу, яка на час розгляду справи у суді перестала бути суспільно небезпечною, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.5 ст.7 КПК України суд своїм вироком може звільнити від покарання особу, яка вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, коли визнає, що з урахуванням бездоганної поведінки і сумлінного ставлення до праці цю особу на час розгляду справи в суді не можна вважати суспільно небезпечною на підставі ч. 4 ст.74 КК України.
Такі підстави звільнення передбачені в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 р. № 12 Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Законодавець передбачає дві альтернативні підстави звільнення особи від кримінального покарання втрату діянням суспільної небезпечності внаслідок зміни обстановки і втрату особою суспільної небезпечності внаслідок зміни обстановки.
ОСОБА_4 повністю визнав себе винним у вчиненому злочині, щиро розкаявся, активно сприяв у розкритті злочинів, частково відшкодував завдані збитки, його вина повністю доведена зібраними під час судового слідства доказами, згідний на звільнення його від покарання у зв`язку зі зміною обстановки, інкриміновані йому злочини відносяться до категорії середньої тяжкості, він вперше притягується до кримінальної відповідальності, на даний час є законослухняним та добропорядним громадянином, по місцю проживання характеризується позитивно, громадський порядок та дисципліну не порушує, проходить службу в добровольчому ІНФОРМАЦІЯ_2 з 01.09.2014 року і по даний час в зоні проведення антитерористичної операції в с. Піски Донецької області без нарахування заробітної плати, що підтверджується довідкою добровольчого батальйону ОУН від 01.01.2015 року, куди призвався добровольцем і вже майже рік перебуває на передовій в зоні АТО, має намір продовжити службу в добровольчому батальйоні ОУН, а тому, суд вважає, що він не може вважатись суспільно небезпечною особою і призначення йому покарання є недоцільним.
На думку суду є підстави для звільнення його від кримінального покарання у зв`язку зі зміною обстановки.
Судових витрат по справі немає.
Оскільки цивільні позови ОСОБА_8 та ОСОБА_10 були пред`явлені під час розгляду кримінальної справи по обвинувачення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України та ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України та ч. 1 ст. 304 КК України, з якої згідно постанови суду від 11 березня 2015 року матеріали щодо ОСОБА_4 були виділені в окреме провадження, суд вважає, що такі позови підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Позивач ОСОБА_8 просив стягнути солідарно з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 35 100 грн. заподіяної майнової шкоди. Беручи до уваги, що роль кожного з підсудних є однаковою, ОСОБА_14 не заперечує щодо відшкодування майнової шкоди, суд вважає, що, виходячи з принципу рівності часток, стягненню з нього підлягає 1/3 частина розміру заявлених позовних вимог, що становить 11 700 грн. (35 000 : 3).
З аналогічних підстав слід задовольнити позовні вимоги ОСОБА_15 про відшкодування завданої шкоди.
Проте, як було встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_14 добровільно відшкодував потерпілій 1800 грн., а відтак з нього слід стягнути в користь ОСОБА_10 2366 грн. заподіяної майнової шкоди. (12 500 :3 1 800).
Речові докази - квитанції, приєднані постановою про визнання і прилучення до справи речових доказів від 19.07.2012 року та які приєднані до матеріалів кримінальної справи № 126 - 0326 слід залишити при справі.
Керуючись ст.ст. 369-371, 374 КПК України, суд
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.. зі сплатою в дохід держави і на підставі ч.4 ст.74 КК України звільнити від покарання внаслідок зміни обстановки: засуджений перестав бути суспільно небезпечним.
ОСОБА_4 виправдати за ч. 1 ст. 304 КК України за відсутністю в його діях складу злочину.
Запобіжний захід ОСОБА_4 підписку про невиїзд з постійного місця проживання скасувати.
Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_8 11 700 грн. майнової шкоди.
Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_10 2366 грн. майнової шкоди.
Речові докази - квитанції, приєднані постановою про визнання і прилучення до справи речових доказів від 19.07.2012 року та які приєднані до матеріалів кримінальної справи № 126 - 0326 залишити при справі.
На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області протягом 15 діб з моменту його оголошення.

Суддя