Справа № 425/2082/15-к
Провадження № 11кп/782/188/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 листопада 2015 року м. Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1

суддів : ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі : ОСОБА_4

за участю прокурора: ОСОБА_5

обвинуваченого : ОСОБА_6

захисника обвинуваченого: ОСОБА_7

потерпілої : ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сєвєродонецьку Луганської області апеляційні скарги, поданих прокурором прокуратури м. Рубіжне Луганської області ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_6 на вирок Рубіжанського міського суду Луганської області від 19.03.2014 року, яким -

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рубіжне, Луганської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, неповнолітніх дітей не маючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

засуджено:

- за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді 9 років позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 залишено без змін тримання під вартою.

Строк покарання ОСОБА_6 обчислюється з 14.12.2013 року.

Також за вироком суду з ОСОБА_6 стягнуто витрати на залучення експерта в розмірі 550 (п`ятсот п`ятдесят) гривень 62 (шістдесят дві) копійки на користь держави.

В С Т А Н О В И Л А:
У вироку суду першої інстанції вказано, що13 грудня 2013 року, приблизно у першій половині дня, ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , під час раптово виниклої сварки, на ґрунті особистих неприязне них стосунків, наніс своїй матері ОСОБА_10 множинні удари кулаками, завдавши їй тілесні ушкодження у вигляді: садна на лобі справа, синця на лобі справа з переходом в ділянку правої скроні і правого ока; садна на лобі зліва; синця на правій щоці; синця на лівій щоці; садна на правій бічній поверхні шиї; синця на передній поверхні грудної клітини справа; семи синців на передній поверхні правого плеча у верхній і середній третині; двох синців на передній поверхні правого передпліччя у верхній третині; синця на передній поверхні правого передпліччя в нижній третині; чотирьох синців на тильній поверхні правої кисті; чотирьох синців на передній поверхні лівого плеча в середній третині; синця на передній поверхні лівого передпліччя у верхній третині; синця на зовнішній поверхні лівого передпліччя в нижній третині; синця на тильній поверхні лівої кисті; травматичного крововиливу у м`які покриви голови з боку їх внутрішньої поверхні в лівій скронево - тім`яно потиличній ділянці, в тім`яній ділянці, в правій скроневій ділянці, в потиличній ділянці справа; лінійного перелому лобної кістки справа; травматичного крововиливу під тверду мозкову оболонку в ділянці лівої скроневої, тім`яної і потиличної долі головного мозку, травматичного крововиливу під м`яку мозкову оболонку в лівій скроневій, тім`яній і потиличній частинах головного мозку, травматичного крововиливу у м`яку тканину головного мозку в потиличній частині справа, - внаслідок яких настала смерть потерпілої.

В апеляційній скарзі прокурор прокуратури м. Рубіжне ОСОБА_9 просить вирок Рубіжанського міського суду від 19 березня 2014 року стосовно ОСОБА_6 скасувати, ухвалити новий вирок за статтею обвинувачення ОСОБА_6 у вигляді 10 років позбавлення волі.

Прокурор звертає увагу на те, що обвинувачений ОСОБА_6 свою провину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав, не дивлячись на те, що вина останнього підтверджується зібраному по кримінальному провадженню цілому ряду доказів, у тому числі пов`язаних зі свідченнями потерпілої ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,дослідженими в судовому засіданні протоколом огляду місця події від 12.12.2013 року, висновками дактилоскопічної експертизи, судово-імунологічної експертизи та судово-імунологічної експертизи трупа ОСОБА_10 , а також допитом у судовому засіданні судово-медичного експерта ОСОБА_13 ..

Прокурор вважає, що ОСОБА_6 призначено судом покарання, яке не відповідає обставинам вчиненого ним злочину, його тяжкості, відношенню до цього, наслідкам, які настали та особі самого обвинуваченого, який своїми діями позбавив життя рідну матір. На його думку, доцільним буде призначення йому більш суворого покарання.

Обвинувачений ОСОБА_6 в своєї апеляційній скарзі та доповненнях до неї просить вирок суду першої інстанції скасувати та справу направити на новий судовий розгляд. Він просить звернути увагу суду на те, що свідчення його сестри ОСОБА_8 , на які опирається обвинувачення є хибними. Тому, що сестра його навмисно оговорила, щоб заволодіти квартирою і для цього підговорила свого цивільного чоловіка ОСОБА_14 .. Також він вказує, що у його мати страждала епілептичними приступами і всі травми були отримані нею в результаті такого приступу.

Той факт, що він знаходиться на обліку у нарколога суд першої інстанції навіть не перевірив, а просто вказав як обтяжуючий факт.

Він просить направити справу на новий судовий розгляд, або згідно ст.408 КПК України перекваліфікувати його дії та випустити його з під варти в залі суду, вказавши, що ніякої загрози оточуючим він не несе.

Вважає, що його вина не доказана у судовому засіданні, та у своїх доповненнях знову посилається на те, що ОСОБА_8 його рідна сестра , обмовила його з корисних мотивів, свідок ОСОБА_14 - співмешканець його рідної сестри, також його обмовив з корисних мотивів. У зв`язку з чим вважає таки докази недопустимими на підставі ст..ст.86, ч.2 п.6 ст.87 КПК України.

Також він посилається на те, що його матір страждала від епілептичних приступів, при падині від яких вона сама собі наносила забої та гематоми, у тому числі і те, про які вказано у судово-медичної експертизі. Дані про епілептичні приступи можуть підтвердити журнали перевірки скорої допомоги у період вісна-літо 2013 року за адресою : АДРЕСА_2 .Він вказує на те, що суд першої інстанції не перевіряв його заяву про те,що його мати страждала від епілепсії, що , на його думку, має значення для правильного вирішення справи. Він вважає, що експерт ОСОБА_15 некомпетентний , так як він не знайшов наявність алкоголю у крові трупа, не провів всі аналізи та дослідження на предмет наявності у його матері так званої « чорного захворювання» Суд не мав права у зв`язку з цим посилатися на його покази відповідно до вимог ч.1,3,4 ст.96, ч.2 ст.88 КПК України.

Він також зазначив, що суд першої інстанції не перевірив достовірність даних про те, що він знаходиться на обліку у лікаря -нарколога. У зв`язку з чим, він вважає, що суд порушив вимоги ч.1 ст.21 КПК України , та провів судове слідство однобічне та упереджено відносно до нього.

У своїх запереченнях захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_7 також вважає,що вирок суду першої інстанції слідує скасувати, та винести стосовно ОСОБА_6 виправдувальний вирок. При цьому він вказує на те, що вина обвинуваченого у вчиненні злочину не доведена. Свідків події у квартирі 13.12.2013 року стосовно потерпілої, окрім сина ОСОБА_16 не має. ОСОБА_16 підтвердив, що в цей день вживав з матерю спиртні напої та полаялися у першої половині дня. Що коли мати впала на підлогу, він спав. Оскільки таки випадки були раніше через спиртне та епілептичний припадок, він не бачив у цьому біди. Мати дихала. Перетягти на диван її він не зміг, але дотягнув її на ковдру та укрив, щоб не змерзла. « Скору» не зміг зателефонувати, бо був дуже п`яний. До тих 30 синців, що нарахував на тілі матері експерт ОСОБА_15 , він не має ніякого відношення. З сестрою, потерпілою ОСОБА_17 та її чоловіком, свідком ОСОБА_12 у нього відносини пагані. Вони не бачили обставини справи. Є людьми корисливими та заінтересованими. Основний свідок, сусідка ОСОБА_11 ,що живе через стіну, багато чого чула з їхніх з матерю відносин, у тому числі й за 11.12.2013 року. Але за 13.12.2013 року вона твердо заявила, що «13-го была тишина. Это була среда.», хоча ОСОБА_16 каже про лайку без наслідків саме у цей день. Слідів злочину на підсудному ОСОБА_16 та одежі не знайдено.

Вислухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги прокурора ОСОБА_9 , та просив залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_6 , пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , який не погодився з доводами апеляційної скарги прокурора, та просив задовольнити його апеляційну скаргу, в якої просить скасувати вирок суду та направити кримінальне провадження на новий судовий розгляд, заперечення захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого, та просив залишити апеляційну скаргу прокурора без задоволення, оскільки вина ОСОБА_6 у вчиненні злочину не доведена у суді, пояснення потерпілої ОСОБА_8 , яка просила залишити вирок суду без змін, дослідивши матеріали відновленого кримінального провадження, провівши та вислухавши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та прокурора не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним,обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин,які підтверджені доказами,дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції вищевказані вимоги закону виконав.

Відповідно до ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Положеннями ст.411 КПК України також передбачено,що судове рішення не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки,за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші, висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів відновленого кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 , ухвали Рубіжанського міського суду Луганської області від 14.07.2015 року, якою повністю відновлені матеріали кримінального провадження № 002841 щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України. Для відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження з боку прокуратури м. Рубіжне були надані матеріали доказової частині кримінального вищевказаного провадження, які містились в наглядовому провадженні по обвинуваченню ОСОБА_6 , які були долучені прокурором у суді першої інстанції та досліджувалися вказаним судом, що підтверджує журнал судового засідання та диск звукозаписи.

Від захисника та обвинуваченого ОСОБА_6 будь-яких додаткових матеріалів до суду не надійшло.

Суд першої інстанції з метою вжиття заходів із забезпечення максимально повного відновлення доказової бази втраченого кримінального провадження долучив також: копію ухвали Рубіжанського міського суду Луганської області від 06.02.2014 року про призначення підготовчого судового засідання; копію ухвали Рубіжанського міського суду Луганської області від 17.02.2014 року про призначення судового розгляду обвинувального акту; оптичний диск з аудіо записами судових засідань ; копії журналів судових засідань Рубіжанського міського суду Луганської області від 17.02.2014 року, 27.02.2014 року,05.03.2014 року, 18.03.2014 року,19.03.2014 року.

Таким чином на розгляд суду апеляційної інстанції надійшли повністю відновлені матеріали кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч.2 ст.121 КК України, у порядку ст.ст.524,530,531 КПК України.

В силу ст.412 ч.1 КПК України істотними порушеннями вимог кримінально-процесуального закону є такі порушення цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Перевіряючи доводи прокурора та обвинуваченого стосовно наявності достатніх доказів вини останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КПК України,колегія суддів виходить з наступного.

Оскільки матеріали досудового розслідування надійшли до апеляційного суду у порядку відновленого кримінального провадження, яке було втрачено під час проведення АТО на території Луганської області, тобто знаходиться у приміщенні апеляційного суду Луганської області у м. Луганську разом з матеріалами судового слідства у суді першої інстанції, колегія суддів перевірила достовірність показань свідків та потерпілої , зазначених у апеляційних скаргах, на підставі наявних матеріалів кримінального провадження та дубліката аудіо записи.

Як вбачається з змісту апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , він вважає, що його вина у вчиненні кримінального правопорушення відносно матері ОСОБА_10 13.12.2013 року не доказана. У зв`язку з чим вважає, що його слідує виправдувати, або направити кримінальне провадження на новий судовий розгляд. Про це саме вказує у своїх запереченнях його захисник ,адвокат ОСОБА_7 .

При цьому вони посилаються на показання одних і теж свідків, матеріали кримінального провадження, які були зібрані під час проведення досудового слідства та інше.

Так, з змісту вироку вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 у суді першої інстанції не визнав свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, та поясняв, що 13.12.2013 року у першій половині дня він разом з матерю знаходився у неї дома, де разом з нею розпивав спиртні напої і тому обидва знаходилися у стані алкогольного сп`яніння. Матір сказала йому ,щоб він йшов до себе до дому. Він погодився з тим, що можливо вдарів її після цих слів, та вказав, що під час вживання спиртних напоїв між ними виникла сварка. Після того, як він вдарив матір, він пішов спати. Скільки він спав, не пам`ятає, але коли прокинувся, то побачив, що матір лежить в коридорі на спині , а з роту в неї піна. Він посилається на захворювання матір, яка мала проблеми з мозковою активністю. Медведєв вказує, що він перетягнув її із коридору в залу на палас. Він хотів покласти її диван, про те у нього не вистачило сил. На той момент вона ще дихала і видавала хрипи. Він хотів викликати швидку допомогу, проте не зміг увімкнути мобільний телефон. Через деякий час прийшла рідна сестра ОСОБА_8 і викликала швидку допомогу та міліцію. Згодом ОСОБА_6 також відвезли в міліцію, де він пояснив, що наслідному експерименті показав навмання, оскільки погано себе почував у зв`язку зі смертю матері. Жодних тілесних ушкоджень матері він не заподіював, проте міг нанести їй два-три удари кулаком чи долоню по обличчю. До цього він матір ніколи не бив, хоча в них виникали конфлікти через алкоголь. Вони часто з матерю вживали алкоголь, коли проживали спільно.

Суд першої інстанції поклав в обґрунтування вини ОСОБА_6 показання його рідної сестри, визнаної потерпілої у кримінальному провадженні ОСОБА_8 , яку він попередив про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, та яка у встановленому порядку склала присягу говорити тільки правду у суді.

З показань потерпілої вбачається, що її брат ОСОБА_6 останні три роки проживав з матерю, яка з 2009 року страждає алкоголізмом. ОСОБА_6 завжди, коли він знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, поводить себе агресивно. Останні два роки через алкоголізм у їх матері були проблеми із здоров`ям. У 2013 році мати три-чотири рази приходила до ОСОБА_8 з синцями і казала, що її побив ОСОБА_6 . Останній міг у нетверезому стані вчиняти дії, які потім не міг згадати. Мати скаржилася потерпілої на головний біль, оскільки у 2005 році їй вдарили по голові. Проте сама ОСОБА_10 не могла заподіяти собі тілесні ушкодження. Двічі або тричі у матері було тихе божевілля, але вона не буйствувала. 13.12.2013 року приблизно о 15-50 год. вона прийшла до матері у справах, відчинивши квартиру, вона побачила, що матір лежить між залом і коридором, укрита ковдрою. Вона викликала швидку допомогу і міліцію, проте матір була вже мертва. В цей же час ОСОБА_6 знаходився в квартирі і спав. Піднявши голову і подивившись на ОСОБА_8 та її співмешканця, ОСОБА_6 продовжив спати.

З показань свідка ОСОБА_11 у суді вбачається, що вона проживала по сусідству з ОСОБА_10 , яка проживала разом зі своїм сином ОСОБА_6 . Вони обидва зловживали спиртними напоями. Свідок через стіну чула, як ОСОБА_6 часто сварився з матерю, висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, а остання просила не бити її. Також свідок неодноразово бачила на обличчі ОСОБА_10 синці. 11.12.2013 року свідок разом з сім`єю знаходилася вдома і знову почула скрізь стіну, що ОСОБА_10 свариться із сином ОСОБА_6 і просить не бити її, було чути крики, стони, падіння. Свідок вирішила дізнатися, що відбувається, тому дзвонила і стукала їм у двері, проте ніхто її не відчинив. Через деякий час сварка скінчилася, проте згодом все повторилося знову. Влітку 2013 року свідок бачила часто потерпілу побитої, всього приблизно 5 -6 разів. Їй не відомо, що у матері обвинуваченого були припадки. Вона знала, що у ОСОБА_10 були хворі ноги. Обвинувачений міг вживати алкоголь запоями.

З показань свідка ОСОБА_12 у суді вбачається , що він перебуває у цивільному шлюбі з сестрою обвинуваченого ОСОБА_8 . Обвинувачений ОСОБА_6 фактично проживав зі своєю матір`ю ОСОБА_10 на її пенсію, та зловживав разом з нею алкоголем, у зв`язку з чим не міг знайти роботу. Коли вони проживали разом з матір`ю, за цей час ОСОБА_6 жодного разу не бив ОСОБА_10 , проте штовхав її та кричав на неї. Також, повертаючись додому до матері у стані алкогольного сп`яніння , ОСОБА_6 кричав, вибивав двері, вимагав гроші на спиртне. Після того, як вони з ОСОБА_8 стали жити окремо, ОСОБА_10 неодноразово приходила ночувати до них, оскільки тікала з дому і скаржилася, що ОСОБА_6 б`є її. У грудні 2013 року він разом з ОСОБА_8 приходили в гості до ОСОБА_10 , у неї також знаходився ОСОБА_6 , і вони були тверезі. Вони поспілкувалися і пішли, однак ОСОБА_8 забула у матері рукавички. 13.12.2013 року приблизно о 15-25 год. вони знов зайшли до ОСОБА_10 щоб забрати рукавички. Відкривши двері ключем, вони ввімкнули світло і побачили, що ОСОБА_10 лежить на підлозі у дверному прорізі, що веде з коридору в зал, її ноги були вкрити ковдрою, на обличчі була кров. Зрозумівши ,що вона мертва, вони викликали швидку допомогу і міліцію. За весь час, що вони перебували у квартирі, ОСОБА_6 лежав на дивані і продовжував спати, жодним чином не реагував на них і не розмовляв. Потерпіла спиртне вживала, але при цьому не була агресивна і завжди вела себе тихо. Ознак епілепсії він у матері обвинуваченого не бачив ніколи. В кухні стояла недопита пляшка горілки, приблизно 150-200 граму.

Дані свідки також надали суду пояснення, будучи попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, та склали у встановленому законом присягу.

У суді першої інстанції були досліджені у встановленому законом порядку письмові докази, а саме:

- протокол огляду місця події від 13.12.2013 року, відповідно до якого за участю спеціаліста та судового медичного експерта була оглянута квартира за адресою: АДРЕСА_2 , де був знайдений труп ОСОБА_10 ( а. кп . 6-16);

- акт судово-медичного дослідження № 504 від 14.12.2013 року - 20.12.2013 року, згідно з яким у ОСОБА_10 були встановлені тілесні ушкодження, внаслідок яких настала смерть потерпілої. ( а.кп.17-20);

- постанова про визнання і залучення речових доказів від 13.12.2013 року , відповідно до якої речи ОСОБА_10 було долучено в якості речових доказів до матеріалів кримінального провадження.( а.кп.21);

- протокол огляду місця події від 14.12.2013 року відповідно до якого було проведено огляд трупу ОСОБА_10 у секційному залі Сєвєродонецького моргу.( а.кп.22-23);

- довідка про причину смерті ОСОБА_10 , згідно з якою смерть останньої наступила внаслідок травматичного крововиливу під оболонку головного мозку, перелому кісток черепа.(а.кп.24);

- постанова про визнання і залучення речових доказів від 13.12.2013 року , відповідно до якої зразки волосся ОСОБА_10 були долучені в якості речових доказів до матеріалів кримінального провадження.( а.кп.25);

- свідоцтво про смерть ОСОБА_10 , згідно з яким остання померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 61року ( а.кп.26);

- протокол проведення слідчого експерименту від 18.12.2013 року , під час якого ОСОБА_6 продемонстрував, яким чином і у якій кількості він заподіяв ушкодження ОСОБА_10 ( а.кп.53-59);

- висновки дактилоскопічної експертизи № 1001/272 від 20.12.2013 року, згідно з якими частина виявлених та вилучених 13.12.2013 року при огляді місця події за адресою: АДРЕСА_2 за фактом виявлення трупу ОСОБА_10 слідів долонею рук були залишені ОСОБА_6 ( а.кп.66-75);

- висновки судово-імунологічної експертизи № 833 від 30.12.2013 р.-10.01.2014 р., згідно з якими у змивах рук ОСОБА_6 виявлена кров людини, в якій виявлені антигени А і Н, що не виключає походження крові від ОСОБА_10 ( а.кп.92-94);

- висновки судово-медичної експертизи № 3-504 від 23.01.2014 року ,згідно з яким у ОСОБА_10 були встановлені тілесні ушкодження у вигляді: садна на лобі справа, синця на лобі справа з переходом в ділянку правої скроні і правого ока; садна на лобі зліва; синця на правій щоці; синця на лівій щоці; садна на правій бічній поверхні шиї; синця на передній поверхні грудної клітини справа; семи синців на передній поверхні правого плеча у верхній і середній третині; двох синців на передній поверхні правого передпліччя у верхній третині; синця на передній поверхні правого передпліччя в нижній третині; чотирьох синців на тильній поверхні правої кисті; чотирьох синців на передній поверхні лівого плеча в середній третині; синця на передній поверхні лівого передпліччя у верхній третині; синця на зовнішній поверхні лівого передпліччя в нижній третині; синця на тильній поверхні лівої кисті; травматичного крововиливу у м`які покриви голови з боку їх внутрішньої поверхні в лівій скронево - тім`яно потиличній ділянці, в тім`яній ділянці, в правій скроневій ділянці, в потиличній ділянці справа; лінійного перелому лобної кістки справа; травматичного крововиливу під тверду мозкову оболонку в ділянці лівої скроневої, тім`яної і потиличної долі головного мозку, травматичного крововиливу під м`яку мозкову оболонку в лівій скроневій, тім`яній і потиличній частинах головного мозку, травматичного крововиливу у м`яку тканину головного мозку в потиличній частині справа, - внаслідок яких настала смерть потерпілої. ( а.кп.122-126);

- допитом у судовому засіданні судово-медичного експерта ОСОБА_13 , який підтвердив висновки у судово-медичної експертизі № 3-504 від 23.01.2014 року.

При цьому суд першої інстанції прийшов до висновку, що винність обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення повністю доведена.

Вищевказаним доказам суд першої інстанції надав належну юридичну оцінку, та обґрунтовано зазначив, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ст.121 ч.2 КК України, як умисне нанесення тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілої.

Суд першої інстанції критично оцінив показання обвинуваченого у той частині ,що він не міг заподіяти тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_10 , оскільки вони спростовуються наявними у кримінальному провадженні доказами, а також показаннями у суді судово-медичного експерта ОСОБА_13 , а також самими показаннями обвинуваченого, який допустив. що міг нанести ОСОБА_10 два-три удари кулаком у голову.

Показанням обвинуваченого про те, що він ніколи не бив матір, суд першої інстанції також надав належну оцінку.

Показанням обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що його мати страждала захворюванням на гепатит і раніше в неї вже були подібні припадки, коли її трусило, а з роту йшла піна, та у неї були раніше проблеми з мозковою активністю: вона повільно міркувала, мислила алогічно, суд першої інстанції також надав належну оцінку, пославшись на досліджений у суді висновок судово-медичної експертизи, показання судово-медичного експерта.

Колегія суддів не може погодитися з твердженнями обвинуваченого про те, що суд проігнорував його заяву про те, що його мати страждала від епілептичних припадків , при падині від яких вона сама собі наносила забої та гематоми, у тому числі й те, про яки вказано у судово-медичної експертизі.

У судовому засіданні саме це питання ретельно було вивчено, про що свідчить посилання суду першої інстанції на висновок судово-медичної експертизи, який був складений також на підставі даних амбулаторної картки на ім`я ОСОБА_10 , згідно яких захворювання не вплинули на настання її смерті.

Ствердження обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що судово медичний експерт ні є компетентним спеціалістом є надуманими, у зв`язку з тим, що суд досліджував анкетні дані експерта ОСОБА_13 , згідно яких він має стаж експертної роботи з 1993 року за фахом судмедексперта, має 5 кваліфікаційний клас та 1-у категорію, є зав. відділенням судово-медичної експертизи. Крім того, він був попереджений про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385,387 КК України, у тому числі за завідомо неправдивий висновок експерта.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо повно перевірив у якому стані знаходився обвинувачений під час вчинення кримінального правопорушення 13.12.2013 року, у зв`язку з чим довід обвинуваченого про те, що суд не перевірив достовірність факту знаходження його на обліку у лікаря-нарколога ,не має значення для правильної кваліфікації дій обвинуваченого, але він має значення для характеристики особи, яка вчинила злочин.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_6 за місцем реєстрації характеризується негативно.

Колегія суддів не може погодитися з твердженнями прокурора про те, що суд першої інстанції призначив обвинуваченому покарання, яке не відповідає обставинам вчиненого ним злочину, його тяжкості, відношенню до цього, наслідкам, які настали та особі самого обвинуваченого, який своїми діями позбавив життя рідну матір, що йому необхідно призначити більш суворе покарання.

При призначені покарання обвинуваченому , суд першої інстанції обґрунтовано послався на те, що обставин, пом`якшуючих вину обвинуваченого, судом не встановлено.

К обставинам, обтяжуючим покарання обвинуваченого, суд обґрунтовано відніс вчинення ним злочину у стані алкогольного сп`яніння , а також вчинення злочину щодо особи похилого віку.

В ст.67 КК України, яка передбачає обмежений перелік обставин, які обтяжують покарання, не має такої обтяжуючої обставини, як вчинення злочину стосовно особи, яка є рідною особою обвинуваченому.

Суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості та характер суспільної небезпеки вчиненого злочину, його суспільно небезпечні наслідки, а також особу обвинуваченого і всі обставини провадження, у зв`язку з чим призначив обвинуваченому достатньо для його виправлення та запобігання вчинення нових злочинів покарання, пов`язане з ізоляцією від суспільства.

Інших обставин, обтяжуючих покарання обвинуваченого, передбачених ст.67 КК України, прокурор не навів.

Призначене покарання обвинуваченому за своїм видом та розміром є справедливим , та відповідає вимогам ст.65 КК України.

Колегія суддів не знайшла підстав для скасування вироку обвинуваченому та призначення нового судового розгляду.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст.121 КК України є обґрунтованою.

Що стосується заперечень захисника на апеляційну скаргу прокурору, то слід звернути увагу на те, що суд апеляційної інстанції не має повноважень постановляти виправдувальні вироки.

У кримінальному провадженні достатньо доказів для доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 , які були досліджені всебічно та об`єктивно у суді першої інстанції.

У суді апеляційної інстанції не знайшло своє підтвердження , що суд першої інстанції порушив вимоги ч.1 ст.21 КПК України. Кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 було розглянуто у суді першої інстанції в розумні строки, належним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

У зв`язку з чим, апеляційна скарга обвинуваченого є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Апеляційна скарга прокурора також не підлягає задоволенню за необґрунтованістю.

На підставі вищевказаного, керуючись ст. ст.405,407,409,419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Луганської області ,-

У Х В А Л И Л А :
Апеляційні скарги прокурора м. Рубіжне ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Рубіжанського міського суду Луганської області від 19 березня 2014 року у відношенні ОСОБА_6 за ч.2 ст.121 КК України залишити без змін.

На ухвалу апеляційного суду може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим в той самий строк з моменту отримання копії ухвали безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3