Суворовський районний суд міста Одеси
І м е н е м У к р а ї н и
16.10.2015 року м. Одеса
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, громадянина України, з середньою освітою, з його слів, одруженого, приватного підприємця, засудженого вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2015 року за ч.2 ст.185 КК України до 2-х років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
ОСОБА_7 , маючи непогашену судимість за ч.2 ст.185 КК України, з метою розшуку зниклої сумки близько 7 години 28 липня 2015 року увійшов через незачинені двері службового входу до приміщення бару «Восток», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Миколаївська дорога,172-А, та, з`ясувавши відсутність в ньому будь-якої особи з числа обслуговуючого персоналу бару, розпочав її власні пошуки. Через незначний проміжок часу, по завершенню безрезультатних пошуків сумки, в нього виник намір на заволодіння чужим майном, для реалізації чого він увійшов через незачинені двері до адміністративної частини цього ж приміщення, звідки викрав належний ОСОБА_5 ноутбук марки «Acer», вартістю 5000 грн., яким в подальшому розпорядився на власний розсуд.
Обвинувачений свою вину у вчиненому діянні визнав повністю та показав, що напередодні зазначеної події він відпочивав в цьому барі та виявив зникнення сумки із власними речами, у зв`язку із чим звернувся з претензіями до бармена, але той залишив це поза своєї уваги. Будучи обуреним цим фактом та безрезультатністю власних пошуків, ОСОБА_7 наступного ранку вирішив знову звернутися до працівників закладу, для чого зайшов у відчинені з тильної сторони бару двері до зали приміщення бару, почав гукати, а коли зрозумів, що жодної людини немає, здійснив власні, безрезультатні пошуки зниклої сумки.
Як вбачається з показань обвинуваченого, через деякий час він відкрив незачинені на замок чергові двері кімнати адміністратора, де на столі побачив ноутбук. Маючи намір у подальшому виміняти у бармена чи адміністратора на зниклу в нього сумку з власними речами, він взяв ноутбук у руки, вийшов з ним через тильну сторону бару, та, поклавши у знайдений на вулиці поліетиленовий пакет, пішов до лісосмуги, де протягом наступних 40 хвилин став очікувати розвитку ситуації.
В даний час ноутбук повернутий власнику, про вчинене обвинувачений жалкує, але вважає кваліфікацію його дій органом досудового розслідування помилковою, оскільки заявляє про відсутність такої кваліфікуючої ознаки, як проникнення в приміщення.
Окрім показань обвинуваченого, його вина у вчиненні вищезазначеного діяння підтверджується сукупністю наступних, досліджених в суді доказів.
Потерпілий ОСОБА_5 в суді показав, що до нього, як адміністратора клубу «Восток», в нічний час напередодні крадіжки підходив обвинувачений та повідомив про пропажу в нього сумки з речами, на що потерпілий відповів про свою необізнаність стосовно даної пригоди. В ранковий час близько 6 години потерпілий останнім залишив приміщення бару, не дочекавшись прибуття охоронця та не зачинивши вхідні двері з тильної сторони бару, а також до кімнати адміністратора. Через деякий час йому зателефонували з міліції та повідомили, що затримали крадія з ноутбуком, який потерпілий до цієї події залишав на своєму робочому місці. Крім того, потерпілий показав, що вхідні двері до приміщення бару та його адміністративної кімнати були не пошкодженими та припустив, що обвинувачений зайшов у незачинені двері в період часу, коли охоронець бару ще не прийшов до свого робочого місця.
Як вбачається з протоколів огляду місць події від 28 липня 2015 року:
- в кабінеті, розташованому в приміщенні клубу «Восток» за адресою: м. Одеса, вул. Миколаївська дорога,172а, вхід до якого здійснюється через броньовані двері із врізним замком (з тильної сторони до приміщення бару) та дерев`яні двері (безпосередньо до кабінету), виявлено відсутність ноутбука;
- на ділянці місцевості, розташованій за адресою: м. Одеса, вул. Лузанівський пляж,21, на відстані 12,73 м. від фасаду адміністративної будівлі Лузанівського ВМ Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, виявлено білий поліетиленовий пакет із вміщеним до нього ноутбуком марки «Acer», з поверхні якого вилучено два сліди папілярних візерунків рук людини.
Відповідно до письмової заяви потерпілий ОСОБА_5 добровільно видав слідчому диск із записом камер зовнішнього відеоспостереження, стаціонарно встановлених в приміщенні бару «Восток», які стосувалися події близько 7 години 28 липня 2015 року.
Зміст відеозапису з цих камер підтверджує факт одноособового перебування обвинуваченого, здійснення ним розшукових дій та вихід з приміщення бару з якимось предметом.
Згідно висновку дактилоскопічної експертизи №242 від 30 липня 2015 року вилучений на ноутбуку слід пальця був залишений вказівним пальцем лівої руки ОСОБА_7 .
Сукупність вищезазначених доказів прямо вказує на причетність обвинуваченого до незаконного заволодіння ноутбуком потерпілого ОСОБА_5 .
Водночас, органами досудового розслідування дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України як крадіжка, вчинена повторно та поєднана з проникненням до іншого приміщення.
Остання кваліфікуюча ознака була категорично заперечена обвинуваченим. Аналізуючи досліджені докази суд вважає недоведеним існування у ОСОБА_7 умислу на проникнення в приміщення з метою крадіжки чужого майна, виходячи із наступного.
Під іншим приміщенням визнаються різноманітні постійні, тимчасові, стаціонарні або пересувні будівлі чи споруди, призначені для розміщення людей чи матеріальних цінностей. Зазначеним вимогам відповідає приміщення бару «Восток».
Проникнення це вторгнення у приміщення з метою вчинення крадіжки. Вирішуючи питання про наявність у діях винної особи даної ознаки, слід з`ясувати, з якою метою особа опинилася у приміщенні і коли в неї виник умисел на заволодіння майном. Така обставина має місце лише тоді, коли проникнення до приміщення здійснювалося з метою заволодіння чужим майном. Не можна кваліфікувати як вчинені з проникненням до приміщення дії особи, яка потрапила до нього без наміру вчиняти викрадення, а потім заволоділа чужим майном.
Як вбачається з показань обвинуваченого ОСОБА_7 потрапляння до приміщення бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 » мало на меті виключно з`ясування обставин зникнення належного йому майна та його можливого розшуку, що він фактично і здійснював. Умисел викрасти ноутбук потерпілого в нього виник та був реалізований через деякий час після тривання безрезультатних пошуків. Крім того, ОСОБА_7 ще протягом тривалого часу залишався з цим майном неподалік від місця розташування бару в надії дочекатися будь-кого з персоналу бару та виміняти цей ноутбук на власну сумку.
Зміст відеозапису з камер зовнішнього спостереження, що були стаціонарно встановлені в приміщенні бару «Восток», в цілому підтверджує показання обвинуваченого. Так, ОСОБА_7 , не приховуючи своє обличчя, статуру, зовнішність, а також факт свого перебування в найбільшому приміщенні бару, фактично протягом тривалого часу здійснює в ньому пошукові дії в усіх приміщеннях бару, що відповідає його показанням про мету потрапляння до нього, а саме розшук власної сумки. В подальшому ОСОБА_7 вилучає з відокремленої кімнати якийсь предмет і з ним залишає бар.
Про звернення ОСОБА_7 до потерпілого, як до адміністратора бару, з питання пропажи належної обвинуваченому сумки, також показав в суді і ОСОБА_5 , що підтверджує показання ОСОБА_7 про наміри розшуку сумки з власними речами як єдиний умисел на його потрапляння до приміщення бару «Восток».
Відсутність будь-яких пошкоджень на вхідних дверях бару та кімнати адміністратора також підтверджують аналогічну спрямованість первинних дій ОСОБА_7 .
Оскільки органом досудового розслідування не було спростовано жодним обвинувальним доказом показання обвинуваченого в частині відсутності в нього умислу на заволодіння ноутбуком потерпілого до потрапляння в приміщення бару «Восток», то сумніви в цьому питанні суд тлумачить, в силу положень ст.62 Конституції України, на користь обвинуваченого.
З урахуванням сукупності вищезазначених доказів та висновків суд вважає доведеним вину ОСОБА_7 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, а тому вчинене обвинуваченим діяння суд перекваліфіковує з ч.3 ст.185 КК України на ч.2 ст.185 КК України.
Заявлені органом досудового розслідування до відшкодування з обвинуваченого судові витрати на суму 491,04 грн., пов`язані з проведенням у справі дактилоскопічної експертизи, підлягають задоволенню в повному обсязі.
При призначенні покарання обвинуваченому суд визнає його щире каяття, повне відшкодування заподіяної шкоди, а також позицію потерпілого, який просить суворо обвинуваченого не карати, в якості обставин, які пом`якшують покарання, а також констатує про відсутність обставин, які б обтяжували покарання.
Суд також враховує дані про ОСОБА_7 як про особу, яка, згідно його показань в суді має власну родину, зареєстрована в якості суб`єкта підприємницької діяльності, має посередні характеристики, а також вчинила злочин під час тривання іспитового строку при умовному звільненні від відбування покарання за попереднім вироком суду.
З урахуванням викладеного суд вважає що зазначені обставини не дозволяють застосувати до обвинуваченого при призначенні покарання положення ст.ст.69, 75 і 76 КК України та обумовлює необхідність подальшої ізоляції ОСОБА_7 від суспільства.
Визнані в якості речових доказів ноутбук, що був предметом злочинного посягання, слід вважати повернутим потерпілому, а диск із відеозаписом слід зберігати в матеріалах судового провадження.
Керуючись ст.ст.368, 374 КПК України, суд,
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ст.71 КК України до зазначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2015 року та призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки і 6 (шість) місяців.
На підставі ст.72 цього ж кодексу зарахувати ОСОБА_8 в строк відбутого покарання час його попереднього ув`язнення в період з 19 серпня 2015 року до набрання вироком законної сили, у співвідношенні відповідності одного дня попереднього ув`язнення одному дню позбавлення волі.
Застосований до ОСОБА_7 запобіжний захід залишити попередній - тримання під вартою.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з 19 серпня 2015 року.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати на суму 491 (чотириста дев`яносто одна) грн.04 коп.
Після набрання вироком законної сили визнані в якості речових доказів:
- ноутбук марки «Acer» - слід вважати повернутим потерпілому ОСОБА_5 ;
- диск із відеозаписом - зберігати в матеріалах судового провадження.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення, а ОСОБА_7 в той же строк з моменту вручення його копії.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду.
Головуючий ОСОБА_1