Чернігівський районний суд Чернігівської області
Справа № 1-18/2011
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2011 року Чернігівський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого -судді Меженнікової С.П.,

при секретарі: Шаргородській М.В.,

з участю:

прокурора: Бабуніної О.В.,

потерпілої: ОСОБА_1,

підсудної: ОСОБА_2

розглянувши в судовому засіданні в залу суду в місті Чернігові кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, українки, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_3, вдови, пенсіонерки, раніше не судимої, яка проживає за адерсою: вул. Шевченка, б. 26, с. Ст. Білоус, Чернігівського району Чернігівської області,

у скоєнні злочинів, передбачених частиною 1 статті 125, частиною 1 статті 129 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 вчинила злочин проти життя та здоровя особи з настпуних обтавин.

13 вересня 2010 року близько 16 години 30 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, за місцем свого проживання в ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_2 вчинила сварку з матірю ОСОБА_1, під час якої, її штовхнула, а коли ОСОБА_1 впала та вдарилась головою об кухонний стіл, маючи намір на завданні тілесних ушкоджень, нанесла їй два удари ногою в область голови та два удари в область тулубу.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_2,. потерпілій ОСОБА_1 було завдано тілесні ушкодження у вигляді синців, садна та забиття мяких тканин обличчя, які відносяться до легких тілесних пошкоджень.

Крім цього, ОСОБА_2, ів цей же день вчинила погрозу вбивством.

Під час сварки з матірю і заподіяння останній тілесних ушкоджень, ОСОБА_2 исловлювалася на її адресу погрози вбивством, при цьому тримаючи ніж під її шиєю, у звязку з чим у ОСОБА_1 були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.

Підсудна ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у предявленому їй обвинуваченні за частиною 1 статті 125 та частиною 1 статті 129 КК України визнала повністю, від дачі свідчень відмовилася, підтвердивши свої показання, які вона давала на досудовому слідстві. В скоєному розкаялася, просила суд суворо не карати.

Будучи допитаною в якості обвинуваченої на досудовому слідстві ОСОБА_2 також свою вину в предявленому обвинуваченні за частиною 1 статті 125 КК України, частиною 1 статті 129 КК України визнала повністю і показала, що вона проживає разом з матірю в будинку № 26 по вул. Шевченка, с. Ст. Білоус Чернігівського району та області. 13.09.2010 року зранку вона зі своєю знайомою вживала спиртні напої. Прийшовни додому близько 16-30 годин вона вчинила сварку під час якої штовхнула матір. внаслідок чого остання упала на підлогу і при цьому вдларилась головою об стіл. Після цього вона підійшла до матері та нанесла два удари ногою в область голови та два удари в область тулубу. Потім взяла на столі кухонний ніж, підійшла до матері, яка лежала на підлозі та піднесла до її горла під шию ніж і почала кричати, що заріже. Мати злякалася. Вона це помітила по виразу її обличчя. В той момент до них зайшла ОСОБА_4, яка відібрала у неї ніж та виштовхала з будинку, а потім із двору (а.с. 94).

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_1 показала, що вона проживає разом з ОСОБА_2, яка є її донькою. 13.09.2010 року ОСОБА_2 прийшла близько 16-30 годин додому в нетверезому стані, вчинила сварку та нанесла їй легкі тілесні ушкодження, після чого погрожувала вбивством. Погрозу вбивством вона сприйняла як реальну. Просила підсудну суворо не карати так як вона обіцяє не допускати такої поведінки.

Суд визнав недоцільним дослідження доказів фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Враховуючи показання підсудної, які відповідають фактичним обставинам справи і нею не оспорюються, суд вважає, що дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за частиною 1 статті 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження та за частиною 1 статті 129 КК України, як погроза вбивством при наявності реальних підстав у потерпілої побоюватися здійснення цієї погрози.

Обставинами, які помякшують покарання підсудної ОСОБА_2, суд визнає щире каяття та похилий вік підсудної.

Обставинами, які обтяжують покарання підсудної ОСОБА_2 є вчинення злочину щодо особи похилого віку та вчинення злочину в стані алкогольного спяніння.

Вирішуючи питання про міру покарання ОСОБА_2, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудної, її майновий стан, те, що до кримінальної відповідальності притягується вперше, негативно характеризується за місцем проживання, притягувалася до адміністративної відповідальності, обставини, які обтяжують та помякшують покарання.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що покарання підсудній ОСОБА_2 слід обрати в межах санкцій статей, за якими вона судиться.

Згідно ст. 70 КК України покарання при сукупності злочинів призначаються за кожний злочин окремо, а остаточне покарання призначається шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначення покарань. Однак, згідно ч. 3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу при призначенні їх за сукупністю злочинів складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Оскільки суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання підсудної можливе без ізоляції від суспільства, то щодо неї слід обрати покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу, а за ч. 1 ст. 129 КК України - у виді арешту, і виконувати їх самостійно одне від одного.

Речовий доказ в справі, що знаходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів ЧРВ УМВС України в Чернігівській області - ніж, необхідно знищити (а.с.34).

В справі маються судові витрати в сумі 206 грн. 40 коп. за проведення експертизи (а.с. 31)

У відповідності до вимог ст. 93 КПК України з підсудної ОСОБА_2 на користь держави слід стягнути судові витрати в справі за проведення експертизи в сумі 206 грн. 40 коп.

Запобіжний захід підсудній ОСОБА_2 до набрання вироком законної сили, необхідно залишити - підписку про невиїзд.

Згідно медичного висновку амбулаторного обстеження особи про встановлення залежності від психоактивних речовин від 12.10.2010 року, ОСОБА_2 страждає психічними та поведінкомиви розладами внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності. Потребує лікування від алкоголізму. Медичних протипоказань до лікування алкоголізму не має (а.с. 43).

За змістом статті 96 КК України, примусовому лікуванню підлягають, незалежно від виду призначеного покарання, лише особи, які вчинили злочин та страждають на хвороби, що становлять небезпеку для здоровя інших осіб. Враховуючи, що алкоголізм до цих хвороб не належить, оскільки він є соціально небезпечним захворюваннням, суд вважає, що відсутні підстави, передбачені статтею 96 КК України, для застосування до ОСОБА_2 примусового лікування від алкоголізму.

На підставі викладного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні злочинів, передбачених частиною 1 статті 125, КК України, частиною 1 статті 129 КК України і призначити їй покарання:

- за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в сумі 510 (пятсот десять) грн.

- за ч. 1 ст. 129 КК України у виді арешту строком на 1 (один) місяць.

Згідно ч. 3 ст. 72 КК України призначені за сукупністю злочинів покарання у виді арешту та штрафу виконувати самостійно.

Термін відбування покарання у виді арешту рахувати з часу затримання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати в справі за проедення криміналістичної експертизи в сумі 206 грн. 40 коп.

Речовий доказ - ніж, що знаходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів ЧРВ УМВС України в Чернігівській області - знищити.

Запобіжний захід ОСОБА_2 до набранння вироком законної сили залишити - підписка про невиїзд.

Апеляція на вирок суду може бути подана до апеляційного суду Чернігівської області через Чернігівський районний суд протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Суддя С.П. Меженнікова