Справа № 11-729/11 24.11.2011 24.11.2011 12.12.2011
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 11-729/2011 головуючий суду 1 інстанції: ОСОБА_1
категорія: ст. 272 ч.2 КК України доповідач: Кваша С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2011 року м. Миколаїв

колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючої Фаріонової О.М.

суддів Івченко О.М., Кваші С.В.

за участю прокурора - Омеляна В.М.

засудженого - ОСОБА_2

захисника - ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляціями захисника ОСОБА_3 та засудженого ОСОБА_2 на вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 вересня 2011 року, яким

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець с.м.т. Линовиця, Прилуцького району, Чернігівської області, раніше не судимий:

- засуджений за ст. 272 ч.2 КК України до 4 років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, які повязані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробувуванням, з іспитовим строком на 2 роки та покладено обовязки, відповідно до ст. 76 КК України, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти ці органи про зміну місця проживання та роботи, періодично зявлятися на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Вироком суду ОСОБА_2 засуджений за те, будучи відповідальним за стан охорони праці, пожежну безпеку та електрогосподарство при виконанні робіт на Бандурському олійно-екстракційному заводі в порушення трудового законодавства не провів інструктаж з охорони праці ОСОБА_4 та ОСОБА_5. (який не пройшов спеціального навчання перевірки та атестації з питань охорони праці для стропальника) та допустив їх до виконання завантажувально-розвантажувальних робіт за допомогою автомобільного крану, організував проведення робіт автомобільним краном по переміщенню панелей покриття типу «Сендвіч» та траверси для переміщення мінераловатних панелей з порушенням проекту виробництва норм та правил з охорони праці в чистині: видав завдання на складування панелей та траверси на дах прибудови операторського відділення котельної, яка не придатна для складування вантажів, особисто не керував переміщенням траверси, на яку не була розроблена схема строповки, не забезпечив робітників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 двохгілочними зйомники вантажозахватними пристроями для переміщення металевої траверси та не розробив засоби безпечної строповки цієї траверси, не організував майданчик для безпечного складування панелей та металевої траверси, не ознайомив машиніста стрілового крану та робітників, які виконували завантажувально-розвантажувальні роботи з проектом виробництва робіт.

Так, 19.04.2010 року приблизно о 9 годині 20 хвилин кровельники ТОВ «Каскад-Миколаїв» ОСОБА_5 та ОСОБА_4, отримали від виконроба ТОВ «МФ Спеценергопроммонтаж» ОСОБА_2 виробниче завдання перемістити за допомогою автомобільного крану панелі перекриття типу «Сендвіч» та металеву траверсу із будівельного майданчика на дах прибудови операторського відділення котельної. При цьому, ОСОБА_5 приступив до виконання завантажувально-розвантажувальних робіт без професійної підготовки за спеціальністю «стропальник». Далі, панелі покриття та траверса були покладені на дах прибудови до котельної, який не був придатний для складування вантажів, з порушенням діючих нормативно-правових документів по охороні праці та дотриманню правил техніки безпеки.

В цей час, монтажник ТОВ «МФ Спеценергопроммонтаж» ОСОБА_6, виконуючи виробниче завдання, проходив повз стіну прибудови операторського відділення котельної. Так як кровельники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перед початком роботи не застосували двохгілочні зйомні вантажозахватні пристрої для переміщення траверси, а застропували її чотирьохгілочним стропом, залишивши дві гілки вільно звисаючими, крюком одної із них при повороті крану металева траверса була скинута з даху прибудови до котельної, травмувавши при цьому монтажника ОСОБА_6 В результаті нещасного випадку ОСОБА_6 були спричинені тілесні ушкодження від яких він помер у лікарні 06.05.2010 року.

Порушення виконробом ОСОБА_2 вищевказаних нормативно-правових документів з охорони праці та дотримання правил техніки безпеки, своїх посадових обов'язків та наказів по ТОВ «МФ Спеценергопроммонтаж» знаходяться в прямому причинному зв'язку з наступившими наслідками - нещасним випадком, що стався 19.04.2010 року із монтажником ТОВ «МФ Спеценергопроммонтаж» ОСОБА_6

В апеляції засуджений ОСОБА_2 просить скасувати вирок та закрити провадження по справі у звязку з відсутністю в його діях складу злочину.

Стверджує, що кровельники ОСОБА_5 та ОСОБА_4 та крановик ОСОБА_7 працюють в інших будівельних організаціях і у них є безпосередні виконроби і майстри, тому він не повинен був здійснювати їх керівництво. Трудового договору з зазначеними особами він не укладав.

Вказує, що з постановою про призначення судово-технічною експертизи його не було ознайомлено. Її проведення було доручено особі, яка не є судовим експертом. Той перелік питань, який був поставлений для вирішення перед експертом для проведення повторної експертизи, що давала можливість встановити істину по справі, судом не взятий до уваги.

Посилається, що в обвинувальному висновку невірно вказані анкетні дані свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_4, і вони безпідставно не були допитані в судовому засіданні. Між тим, у показаннях свідка ОСОБА_7 та даних свідків містяться істотні розбіжності, яким суд не дав оцінки.

На думку апелянта, під час досудового та судового розгляду справи не встановлено причини настання нещасного випадку. Не було досліджено того факту, що потерпілий отримав травму від падіння з висоти траверси, яку зачепив вантажо-підйомними пристроями крановик ОСОБА_7, чим допустив ряд істотних порушень своєї службової інструкції.

Просить врахувати, що суд у мотивувальній частині вироку не описує причинно-наслідковий зв'язок дій чи бездіяльності всіх осіб на виробництві, а лише обмежується переліком порушень з проведення ним інструктажу.

Апелянт вказує, що в ході судового слідства було змінено обвинувачення зі ст.271 на ст.272 КК України, в якій акцентується увага безпосередньо на виконавцях робіт з підвищеною небезпекою, а обвинувачення ґрунтується на тому, чи не проводив він інструктаж для робітників.

В апеляції захисник ОСОБА_3 просить скасувати вирок та повернути справу на додаткове розслідування. Наводить аналогічні доводи, які викладені в апеляції засудженого. Крім того посилається на те, що при проведенні експертизи не досліджено траверсу на предмет її відповідності технічним вимогам, які застосовують до вантажно-підйомних предметів.

Зазначає, що при проведенні досудового слідства при призначенні судово-технічної експертизи у ОСОБА_8, який провів експертизу, не витребуванні документи, які б підтвердили його фаховий рівень, стаж роботи і відповідну кваліфікацію. На думку апелянта, ОСОБА_8 не мав права проводити подібні дослідження, оскільки не має кваліфікацію судового експерта.

Вважає за необхідне проведення повторної судово-технічної експертизи.

Вказує, що суд не прийняв до уваги той факт, що ні стропальники, ні кранувальник не перебували у прямому службовому підпорядкуванні у ОСОБА_2, оскільки робітники і виконроб працювали у різних будівельних організаціях. Між тим, суд прийняв до уваги пояснення ОСОБА_8, який не є експертом, про те, що ОСОБА_2 нібито уклав трудову угоду зі стропальниками, що не відповідає дійсності. Незважаючи на те, що стропальники взагалі не допитані судом, суд прийняв дані пояснення ОСОБА_8 як належний доказ.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_2 та його захисника на підтримку поданих апеляцій, думку прокурора, який вважав вирок законним та обґрунтованим і просив залишити його без зміни, вивчивши матеріали справи та обговоривши викладені в апеляціях доводи, колегія суддів вважає, що апеляція захисника ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а апеляція засудженого ОСОБА_2 - частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 22 КПК України прокурор, слідчий і особа, яка проводить дізнання, зобовязані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і обєктивного дослідження обставин справи, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого.

За змістом ст. 323 КПК України вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим, а оцінка доказів має ґрунтуватися на всебічному, повному й обєктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.

Проте, аналіз матеріалів кримінальної справи свідчить, що органи досудового слідства та суд ці вимоги закону належним чином не виконали та не вжили всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і обєктивного дослідження обставин справи.

Обґрунтовуючи висновки суду щодо вчинення ОСОБА_2 злочину, передбаченого ст. 272 ч.2 КК України, тобто у порушенні правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві або підприємстві, що спричинило загибель людини, суд лише перелічив найменування письмових доказів у справі, навів висновки судово-технічної та медичної експертиз, а також перерахував прізвища свідків ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_4А, ОСОБА_10, ОСОБА_11, не навівши їх показання та не аналізуючи їх.

Крім того, при постановленні вироку суд перерахував назви Інструкцій з охорони праці, не зазначивши які саме пункти їх та ким порушені.

Між тим, при постановленні вироку суд не врахував розяснення п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 12 червня 2009 року «Про практику застосування судами України у справах про злочини проти безпеки виробництва», згідно яким: виходячи з того, що для встановлення в діянні складу злочину диспозиції ст.ст. 271-275 КК України відсилають до законодавчих та інших нормативних актів про охорону праці, спеціальних правил, які регулюють безпеку праці, суди, формулюючи визнане доведеним обвинувачення у справах цієї категорії, мають посилатись у вироку на відповідні статті Закону «Про охорону праці», статті, пункти (параграфи) законодавчих та інших нормативних актів, які порушено, і розкривати суть допущених порушень.

Таким чином, є обгрунтованими доводи апелянтів про допущені судом порушення вимог ст. 334 КПК України при постановленні вироку, оскільки у мотивувальній частині суд першої інстанції лише обмежився перерахуванням доказів по справі, не зазначивши їх зміст та не надавши оцінку доказам.

Ці порушення вимог кримінально-процесуального закону є істотними та, як розяснено у п. 10 постанови Пленуму № 8 від 24 жовтня 2003 року «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві», є підставою для скасування вироку.

Показання свідків ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_4А, ОСОБА_10, ОСОБА_11, показання яких не наведено у вироку, є суттєвими для вирішення справи по суті.

Разом із тим, і в ході досудового слідства, і при розгляді справи по суті ці свідки допитані поверхово, не достатньо зясовані питання про повноваження ОСОБА_2 (виконроба ТОВ «МФ Спеценергопроммонтаж») при виконанні будівельних робіт на Бандурському олійно-екстракційному заводі, хто саме повинен був проводити інструктаж з охорони праці ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (кровельникам ТОВ «Каскад-Миколаїв»), на підставі яких інструкцій, наказів чи чиїх розпоряджень останні могли бути допущені до виконання завантажувально-розвантажувальних робіт і накази (розпорядження) яких осіб вони повинні були виконувати, чому ОСОБА_7, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 приступили до виконання робіт, чому не відмовились від їх проведення, чи мали вони відповідну атестацію на право виконання робіт, які саме роботи та чиї вказівки при виконанні робіт виконував ОСОБА_7, працівником якого підприємства він був та чиї вказівки та розпорядження виконував при виконанні ним робіт на автомобільному крані, чи вправі був ОСОБА_2 надавати розпорядження (якщо такі були) ОСОБА_7, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які йому не підпорядковувалися, а були працівниками іншого підприємства.

З огляду на наведене, зазначені свідки підлягають додатковому допиту з зазначених питань, та є необхідність у проведенні очних ставок між свідками для усунення протиріч в їх показаннях, про які зазначають в апеляції засуджений та його захисник.

Крім того, в основу обвинувального вироку покладені висновки інженерно-технічної експертизи (т.1, а.с. 145-176).

З експертизи вбачається, що вона проведена ОСОБА_8, який має вищу спеціальну освіту та стаж роботи 39 років (т.1, а.с. 145), та визнаний експертом на підставі постанови слідчого від 15.06.2010 року (т.1, а.с. 143).

З пояснень ОСОБА_8 в судовому засіданні (т.2, а.с. 88-91) вбачається, що він не має кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності.

Разом із тим, відповідно до п.1.8 Інструкції «Про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень» (затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 року № 53/5), експертизи та дослідження проводяться фахівцями, які мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку в державних спеціалізованих установах, атестовані та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності і внесені до Державного реєстру атестованих судових експертів.

Тобто, в порушення вимог ст. 196 КПК України слідчий, не упевнившись в особі експерта, не перевіривши дані про наявність або відсутність у нього кваліфікації судового експерта з певної спеціальності, визнав ОСОБА_8 експертом на підставі своєї постанови, що не передбачено законом.

Відповідно до розяснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 30.05.1997 року «Про судову експертизу в кримінальних та цивільних справах» повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, повязані з його недостатньою обгрунтованністю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначень і проведень експертизи.

Однак, за наявністю істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначень і проведень експертизи, незважаючи на доводи з цього приводу ОСОБА_2 та його захисника, суд, належним чином не мотивуючи своє рішення, безпідставно відмовив в задоволенні клопотання про призначення повторної судово-технічної експертизи, проведення якої просили доручити атестованому судовому експертові.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 органами досудового слідства предявлено обвинувачення за ст. 271 ч.2 КК України за порушення вимог законодавства про охорону праці.

В ході судового слідства прокурор змінив обвинувачення ОСОБА_2 на ст. 272 ч.2 КК України за порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою. Нове обвинувачення передбачає більш тяжке покарання, і для його предявлення потрібно зясувати певні обставини, які потребують спеціальних познань, тобто зясувати інші обставини, ніж зясовувалися при предявлені обвинувачення за ст. 271 ч.2 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 277 КПК України зміна обвинувачення не допускається, якщо цим буде порушено правило обовязковості проведення досудового слідства.

Проте, на ці вимоги закону суд не звернув уваги при розгляді справи по суті.

Більш того, як свідчить протокол судового засідання (т.1, а.с. 196, 199,207,217), після зміни обвинувачення суд взагалі не допитав ОСОБА_2 по суті нового обвинувачення, що є грубим порушенням ст. 277 КПК України.

Колегія суддів також звертає увагу, що за матеріалами кримінальної справи виконавцем проведення робіт автомобільним краном по переміщенню панелей покриття та траверси для переміщення панелей був безпосередньо ОСОБА_7 Однак про дії ОСОБА_7 взагалі не зазначено у предявленому ОСОБА_2 обвинуваченні, зокрема, які роботи і за чиєю вказівкою останній їх виконував, що є суттєвим по справі.

З огляду на наведене, з огляду на нове обвинувачення, предявлене в суді, є підстави для застосування кримінального закону, який передбачає більш тяжке на відміну від встановленого досудовим слідством суспільно-небезпечного діяння, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 374 КПК є підставою для скасування вироку з направленням справи на додаткове розслідування, під час якого слід допитати свідків ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_4А, ОСОБА_10, ОСОБА_11 з питань, зазначених у мотивувальній частині ухвали, а також відповідно до вимог закону призначити повторну судово-технічну експертизу з урахуванням тих питань, які вказували апелянти.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію захисника ОСОБА_3 задовольнити, а апеляцію засудженого ОСОБА_2 задовольнити частково.

Вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області відносно ОСОБА_2 від 12 вересня 2011 року скасувати, а справу направити на додаткове розслідування.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_2 залишити підписку про невиїзд.

Головуюча:

Судді: