УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №274/2590/14-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 128 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 жовтня 2015 року Апеляційний суд Житомирської області
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю: секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 19 червня 2015 року, -
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великі Коровинці Чуднівського району Житомирської області, громадянина Російської Федерації, з повною загальною середньою освітою, розлученого, маючого малолітню дитину, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, -
засуджено за ст.128 КК України на 150 годин громадських робіт.
Початок строку відбування обвинуваченим ОСОБА_7 покарання вирішено обчислювати з моменту початку виконання громадських робіт за визначеним місцем роботи.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_8 , в часткове задоволення її цивільного позову: 157,58 грн. матеріальної шкоди та 5000,00 грн. моральної шкоди.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_7 залишений попередній особисте зобов`язання.
Згідно вироку суду, 01 липня 2013 року близько 09 години ОСОБА_9 знаходився в квартирі АДРЕСА_3 , яка перебувала в спільній власності його матері ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . В квартирі також перебувала ОСОБА_12 , яка прийшла до ОСОБА_11 . На ґрунті неприязних стосунків, які виникли вночі цього ж дня через конфлікт ОСОБА_13 з співмешканкою ОСОБА_14 ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , застосовуючи фізичну силу, намагався вивести ОСОБА_16 з квартири. В ходу цього у конфлікт вступила ОСОБА_8 , яка намагалася припинити неправомірні дії ОСОБА_14 , спрямовані на виведення з квартири ОСОБА_13 , та протягнула свої руки до рук ОСОБА_14 . Тоді ОСОБА_9 схопив ліву руку ОСОБА_8 своєю рукою, після чого умисно викрутив її у внутрішню сторону по відношенню до ОСОБА_8 , та, утримуючи ліву руку ОСОБА_8 , наніс удар потерпілій ногою в область бокової поверхні стегна правої ноги, відпустивши ОСОБА_8 .
Внаслідок нанесеного ОСОБА_17 удару, ОСОБА_8 , не втримавшись на ногах, впала, вдарившись лівою рукою об тверду поверхню та отримавши при цьому тілесні ушкодження у вигляді синця на боковій поверхні правого стегна, синця на лівому ліктьовому суглобі з переходом на передпліччя та вколоченого перелому нижньої третини лівої променевої кістки, який відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості як такий, що спричинив тривалий розлад здоров`я.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати та виправдати його за ст. 128 КК України. Вказує, що не наносив потерпілій ОСОБА_8 тілесних ушкоджень. Вважає, що суд не повно дослідив всі обставини справи, не дав аналізу всім здобутим доказам та належним чином не мотивував, чому взяв до уваги докази обвинувачення та відкинув докази захисту. Зазначає, що вирок ґрунтується лише на показах свідка ОСОБА_11 , яка перебуває у неприязних стосунках з ним.
В судове засідання апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_18 не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи у відповідності до вимог закону і клопотання про відкладення розгляду справи не надали (а.п.275 т.3).
Потерпіла ОСОБА_8 та представник потерпілої ОСОБА_19 в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Представник потерпілої ОСОБА_19 надав заяву про розгляд справи без його участі.
За таких обставин, апеляційний суд, з урахуванням думки прокурора ОСОБА_6 , вважає можливим розглянути кримінальне провадження у відсутності нез`явившихся осіб, які належним чином повідомлені про час розгляду справи у відповідності до вимог закону, при цьому права обвинуваченого не порушуються.
Заслухавши доповідача, міркування прокурора ОСОБА_6 в заперечення апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що дослідивши в судовому засіданні зібрані докази, які були оцінені судом у сукупності, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 в необережному спричиненні середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ст. 128 КК України судом кваліфіковані вірно.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину свою не визнавав та заперечував щодо вчинення ним кримінального правопорушення. Вказував на відсутність події, а саме на те, що він не спричиняв потерпілій тілесних ушкоджень.
Заперечення обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини суд розцінив як захисну позицію з метою уникнути кримінальної відповідальності.
У вироку місцевий суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 , крім показань свідків, підтверджується:
- даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 01.07.2013 року (т.1 а.п.3);
- даними висновку судово-медичної експертизи № 527 від 17.07.2013 року, яким підтверджується час та спосіб вчинення злочину, механізм спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , зокрема виникнення перелому внаслідок падіння на руку від поштовху (т.1 а.п. 31);
- даними протоколу огляду від 05.08.2013 року, під час якого оглянуто наданий ОСОБА_15 . DVD-диск та безпосередньо даними цього диску, оглянутого в судовому засіданні, відповідно до яких у 5-ти файлах зафіксовано конфлікт між ОСОБА_20 з ОСОБА_11 з однієї сторони, та ОСОБА_15 - з іншої (т.1 а.п. 47-48, 50);
- даними протоколів одночасного допиту осіб від 06.08.2013 року (т.1 а.п. 55-59, 60-62, 63-70);
- даними протоколів проведення слідчого експерименту від 02.08.2013 року з ілюстративними таблицями до них, які підтверджують обставини обвинувачення (т.1 а.п. 72-77, 78-84, 85-97);
- даними висновків судово-медичних експертиз № 604 від 20.08.2013 року, № 603 від 20.08.2013 року, № 82 від 07.03.2014 року (т.1 а.п. 100-101, 103-104, т.2 а.п. 59-60);
- даними копій карток виклику та виїзду швидкої медичної допомоги від 07.07.2013 року (т.2 а.п. 64, 65);
- даними висновку додаткової судово-медичної експертизи № 795 від 16.04.2014 року (т.2 а.п. 79-81);
- даними висновку комісійної судово-медичної експертизи № 67 від 19.05.2014 року (т.2 а.п. 91-93).
Також, судом зазначено, що оцінюючи докази, суд приймає до уваги, що показання абсолютно всіх допитаних у провадженні свідків мають суб`єктивний характер і можуть мати на меті сприяти одній з сторін: або потерпілій, або обвинуваченому. Тому суд, перш за все, враховує докази, які мають об`єктивне джерело походження, а саме висновки судово-медичних експертиз.
Так, сторона захисту при прийнятті рішення просить врахувати висновок комісійної судово-медичної експертизи № 67 від 19.05.2014 року (т.2 а.п.91-93), оскільки саме у цьому висновку найбільш повно надані на дослідження необхідні матеріали, в тому числі медична документація, і найбільш обґрунтовано висновки експертів. Відповідно до цього висновку, як і в абсолютно всіх інших висновках експертиз у провадженні, встановлено час заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій - час, коли обвинувачений перебував у одній квартирі з потерпілою: 01.07.13 близько 09 год. 15 хв. Цей же час підтверджується і даними про виклик швидкої медичної допомоги та наступного повідомлення в міліцію. У цьому ж висновку мотивовано встановлено механізм утворення у потерпілої тілесного ушкодження у вигляді перелому - при падінні з положення стоячи на витягнуту руку за умови тильного згинання в променево-зап`ястному суглобі.
Крім того, судом зазначено, що обвинувачений ОСОБА_7 та свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_21 заперечують виникнення у потерпілої тілесних ушкоджень в час та за обставин, встановлених експертами і ці показання підтверджують лише одні вини, не підкріплюючись іншими доказами і тому суд не приймає до уваги показання свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_21 .
Разом з тим, потерпіла та свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 розповідають і про нанесення удару ОСОБА_17 по нозі ОСОБА_8 та про подальше падіння потерпілої. Описаний механізм утворення у потерпілої тілесних ушкоджень також був предметом оцінки судово-медичних експертиз. При цьому абсолютно всі судово-медичні експертизи ОСОБА_8 , включаючи найпершу, підтверджують ґрунтовність показань саме про такий механізм.
За таких обставин, обвинуваченим ОСОБА_7 не надано жодних беззаперечних доказів на спростування своєї вини у вчиненні необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження потерпілій ОСОБА_8 .
Таким чином, вищенаведеним спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що суд не повно дослідив всі обставини справи, не дав аналізу всім здобутим доказам та належним чином не мотивував, чому взяв до уваги докази обвинувачення та відкинув докази захисту.
Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України в мінімальних межах санкції статті, за якою його засуджено. Судом враховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання, особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який в силу ст. 89 КК України вважається раніше не судимим, проживає зі співмешканкою, донькою ОСОБА_22 , 2012 р.н., за місцем проживання характеризується посередньо, протягом тривалого часу не працевлаштований, протягом 2013 року до Бердичівського MB УМВС надійшло 6 скарг про прийняття мір до нього, до адміністративної відповідальності не притягувався, та призначено покарання у виді громадських робіт, яке буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.
З наведеними висновками місцевого суду погоджується і апеляційний суд та, з урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, відсутності істотних порушень кримінального процесуального законодавства, які б безумовно тягнули за собою скасування судового рішення, не вбачає підстав для скасування вироку суду.
На підставі викладеного, вирок суду щодо ОСОБА_7 слід залишити без зміни.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 19 червня 2015 року щодо нього - без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців.

Судді: