Провадження №1-кс/638/1391/14

30 жовтня 2014 року м. Харків
Слідчий суддя Дзержинського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю прокурора ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Дзержинського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, -
В судовому засіданні ОСОБА_3 просила її скаргу задовольнити та зазначила, що слідчий не в повному обсязі дослідив всі матеріали та документи справи.
Прокурор проти задоволення скарги заперечував, просив відмовити у її задоволенні та вказав, що під час досудового розслідування були виконані всі необхідні дії для встановлення істини по справі.
Слідчий суддя, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, прийшов до висновків, що скарга ОСОБА_3 обґрунтована та підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Вказане кримінальне провадження було порушене за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 194 КК України та розслідувалось у СВ Дзержинського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області декількома слідчими.
Розмір спричиненої матеріальної шкоди, який був нанесений ОСОБА_3 у результаті пошкодження вогнем її автомобіля визначений за результатами проведення відповідної експертизи у Харківському НДІ судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса експертом ОСОБА_5 і становить 70 227 гривень.
Крім того, на підтвердження розміру завданої шкоди (витрат на ремонт автомобіля) ОСОБА_3 надавала рахунок на придбання запчастин та калькуляцію на виконаних робіт.
Таким чином, матеріальна шкода у розмірі 70 227 гривень є шкодою у великих розмірах, оскільки спричинено матеріальні збитки на суму, яка більше ніж в двісті п`ятдесят разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Потерпілими ОСОБА_6 та ОСОБА_3 було повідомлено, що невстановлена особа, знаходячись у громадському місці на стадіоні «Динамо» умисне пошкодила автомобіль, який належав ОСОБА_3 .
Таке пошкодження на думку заявника утворилось у результаті підпалу.
11.09.2006 року була призначена хімічна експертиза, яка проводилась спеціалістами НДЕКЦ ГУМВДУ у Харківській області.
На дослідження була надана знайдена робітниками міліції біля обгорілого автомобіля напівзгоріла губка, яка була просочена легкозаймистою речовиною.
З врахуванням викладеного, твердження у постанові, що причиною пожежі стало необережне поводження із полум`ям є необгрунтованим.
Крім того, в ході досудового розслідування не в повній мірі перевірені показання потерпілого ОСОБА_6 , який у ході допиту розповів, що бачив охоронця ОСОБА_7 , який вчинив підпал та втікав з місця скоєння злочину.
Знищення чи пошкодження майна шляхом підпалу, вибуху чи іншим загально небезпечним способом утворює кваліфікований склад цього злочину і потребує кваліфікації за ч. 2 ст. 194 КК України. Така кваліфікація була визначена та слідчим не змінювалась.
Разом з тим, у постанові про закриття кримінального провадження від 29 травня 2014 року вирішено закрити кримінальне провадження, порушене за ознаками ст. 194 КК України без вказівки на частину цієї статті.
Та обставина, що кримінальне провадження закрито невизначено за якою частиною ст. 194 КК України свідчить також про неповноту досудового розслідування у кримінальному провадженні, порушеному за ознаками ч.2 ст. 194 КК України.
Крім того, слідчим не перевірено і не надано належної оцінки твердженням ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , викладеним у заяві та показаннях щодо причетності ОСОБА_7 та його охоронця до злочину, не встановлено чи мали місце у діях конкретних осіб, вказаних у заяві та показаннях, ознак злочину, кваліфікованих за ч.2 ст. 194 КК України.
Відповідно до ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, дати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до ст. 110 КПК України, постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (ст. 284 КПК України).
Згідно з п. З ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому розслідуванні заявником та потерпілим можуть бути оскаржене рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
Відповідно до ст.94 Кримінального процесуального кодексу України слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Враховуючи те, що слідчий не повно та не всебічно дослідив всі обставини кримінального провадження, слідчий суддя вважає за можливе задовольнити скаргу.
Виходячи із вищезазначеного та керуючись нормами ст.ст. 94, 303-307 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя