Справа № 1-66/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2011 року м.Щорс

Щорський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Козак В.І.,

при секретарі Скорій Л.О., Мірошниченко А.М.,

з участю прокурора Уманського В.В., Нікітенко А.М.,

підсудного ОСОБА_1,

потерпілого ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Щорсі справу за обвинуваченням

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4, неодруженого, непрацюючого, має на утриманні неповнолітню дочку, раніше судимий:

1) 31.05.1995 року Корюківсиким районним судом за ст.ст. 206 ч.2, 17 ч.2, 215-3 ч.1, 140 ч. 1, 42 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років позбавлення волі;

2) 17.11.1997 року Менським районним судом за ст.ст. 101 ч.3, 140 ч.3, 42 КК України (в редакції 1960 року) до 8 років позбавлення волі;

3) 08.04.2004 року Корюківським районним судом за ст.ст.185 ч.2, 185 ч. З, 70, 71 КК України до 4 років позбавлення волі;

4) 12.08.2004 року Щорським районним судом за ст.ст.185 ч.2, 185 ч.3, 70, 70 ч.4 КК України до 5 років позбавлення волі та лікування від алкоголізму.

5) 13.11.2007 року звільнений з місць позбавлення волі з заміною покарання на виправні роботи, невідбутий строк 1 рік 4 місяці 25 днів, з відрахуванням 20 % заробітку згідно постанови Уманського районного суду;

6) 26.05.2008 року Корюківським районним судом за ст.ст. 296 ч.4, 187 ч.1, 70, 71 КК України до 3 років 9 місяців позбавлення волі. 28.12.2010 року звільнений з місць позбавлення волі умовно-достроково на 9 місяців 28 днів згідно постанови Корост енського районного суду,

у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Органом досудового слідства ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що він, будучи засудженим 26 травня 2008 року Корюківським районним судом за ст..ст. 296 ч.4, 187 ч.1 КК України до 3 років 9 місяців позбавлення волі та звільнившись 20 грудня 2010 року умовно-достроково на 9 місяців 28 днів, на шлях виправлення не став і вчинив повторний злочин.

Так, 06 квітня 2011 року, близько 16 години 35 хвилин, ОСОБА_1, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, скориставшись відсутністю господаря ОСОБА_2, таємно викрав велосипед марки », вартістю 408 грн., який останній залишив без нагляду біля паркану господарства ОСОБА_3, розташованого в м. Щорсі по пров. О. Кошового, 3/2. В результаті скоєння крадіжки ОСОБА_2 була заподіяна майнова шкода.

Дії ОСОБА_1 органами досудового слідства кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України.

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 пояснив, що 06 квітня 2001 року він перебував вдома. Близько 10 години він з дочкою поснідав і пішов на город. Працюючи на городі він періодично вживав горілку. Десь о 14 годині прийшла додому його мати, та посваривши його, за те, що він вживає спиртне, пішла відпочивати, а він продовжував працювати з дочкою на городі. При цьому він нікуди з двору не виходив, весь час був вдома. Потім приїхали працівники міліції і забрали його в міліцію, звинили, що я вкрав велосипед, але ніякого велосипеда він не крав і не бачив. Коли він був на городі, прибирав там, весь час виходив на вулицю, то сміття виносив, то до колодязя виходив, тому хвіртка була відчинена.

Підсудний також зазначив, що коли його везли з СІЗО він зустрів ОСОБА_4, котрого також етапували. ОСОБА_4 він давно знає, вони познайомилися з ним на хрестинах у одного чоловіка. ОСОБА_4 повідомив йому, що це він заходив того дня до нього додому та вкрав велосипед.

Потерпілий у судовому засіданні пояснив, що 06 квітня 2011 року він приїхав на велосипеді до своєї матері на АДРЕСА_1. Велосипед поставив біля двору та зайшов до матері в квартиру на хвилину. Потім вийшов з матірю у двір, розмовляли. При цьому він дивився на велосипед з двору через просвіти у паркані. Хвіртка була відчинена. Він бачив, як біля велосипеда курив ОСОБА_1. Періодично поглядаючи на велосипед, він помітив, що хвіртка в двір закрита і не видно велосипеда. Вибігши на вулицю, він побачив як на його велосипеді поїхав чоловік. ОСОБА_5 двору стояли жінки, вони прибирали на вулиці, він підійшов та спитав чи не бачили вони де його велосипед, ОСОБА_6 з них сказала, що на велосипеді поїхав сусід ОСОБА_1. Він взяв у матері велосипед і поїхав за чоловіком, але його не наздогнав. Коли він повернувся до матері, викликав міліцію. Десь хвилин через 15-20 повернувся ОСОБА_1, він спитав у нього де його велосипед, він сказав, що ніякого велосипеда не бачив і нічого не знає, розвернувся і пішов на город. В цей час приїхали працівники міліції, вони спитали у ОСОБА_1 за велосипед, вже в автомобілі він сказав, що у брата. Тоді він сказав, що приблизно знає де проживає брат ОСОБА_1. Коли вони приїхали до двору брата, там стояв його велосипед, на котрий він сів і поїхав до міліції, а працівники міліції їхали на автомобілі з ОСОБА_1.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що 06 квітня 2011 року, близько 16 години, вона загрібала листя на вулиці біля свого будинку разом із сусідкою ОСОБА_8 Вона побачила, що ОСОБА_2 підїхав на велосипеді до будинку своєї матері, поставив велосипед біля двору, а сам пішов до матері. Минуло кілька хвилин, до них підходить ОСОБА_2 і питає, чи не бачили вони де його велосипед. Вона сказала, що ОСОБА_1 тут крутився, сів на велосипед і поїхав. Десь хвилин через 20 ОСОБА_1 повернувся додому, він був вже без велосипеда, вони казали йому, щоб віддав велосипед, але той сказав, що не брав ніякого велосипеда. Потім приїхали працівники міліції, ОСОБА_2 сказав все як було, і вона пояснила що бачила.

Потім періодично свідок ОСОБА_7 змінювала свої показання. То вона говорила, що просто бачила чоловіка схожого на підсудного, але говорила, що це саме він, оскільки «а хто ж ще». Потім вона говорила, що взагалі нічого не бачила. У останньому судовому засіданні за її участю ОСОБА_7 зазначила, що того дня, 06 квітня 2011 року, вона ОСОБА_1 взагалі не бачила ні у дворі ні поза двором, вперше побачивши його по приїзду працівників міліції. Також ОСОБА_7 не заперечувала, що підходила до матері підсудного та втішала її, що може й не її син це зробив.

Допитана в якості свідка ОСОБА_3 суду пояснила, що 06 квітня 2011 року вона була весь день вдома. Після обіду до неї приїхав на велосипеді син ОСОБА_9. Велосипед він поставив біля двору, сам зайшов в квартиру і вони зразу вийшли у двір, де стояли розмовляли, син поглядав на велосипед, хвіртка на вулицю була відчинена, а у своєму дворі крутився сусід ОСОБА_1, він курив. Потім син виглянув на вулицю і говорить, що хвіртка закрита і немає велосипеда. Вони вийшли на вулицю, там стояла сусідка ОСОБА_7 і ще одна сусідка. ОСОБА_7 стояла до двору обличчям, син спитав за велосипед, ОСОБА_7 сказала, що сусід сів на велосипед і поїхав. Син взяв її велосипед і поїхав наздоганяти, але невдовзі повернувся та сказав, що не наздогнав, той повернув на вулицю Шевченка і десь зник. Син вже викликав міліцію. Коли приїхали працівники міліції вони забрали ОСОБА_1 і поїхали.

Свідок ОСОБА_10, мати підсудного, суду пояснила, що 06 квітня 2011 року вона була на базарі до 14 години. Коли прийшла додому, син був вдома, він був напідпитку. Вона посварила його і пішла відпочивати, а він з дочкою пішли на город садити цибулю. Через деякий час вона почула у дворі крики та вийшла. У дворі ОСОБА_3 стояли ОСОБА_2, його мати і ОСОБА_7 . ОСОБА_7 запитала, хто у них був в синьому костюмі, на що вона відповіла, що нікого не було. ОСОБА_7 сказала, що якийсь чоловік в синьому костюмі вийшов, сів на велосипед і поїхав. В цей час приїхали працівники міліції, її син був на городі. Працівники міліції посадили її сина в автомобіль і повезли. Вона спитала, що сталося, але їй нічого не пояснили. Там її нікуди не пускали, нічого не пояснювали, а через деякий час вийшов її син весь побитий, в синцях. Коли вони прийшли додому, сину стало погано, у нього боліла голова, стало нудити, вона викликала «швидку допомогу». Коли приїхала «швидка допомога», фельдшер сказав, що треба в лікарню. В лікарні син лікувався 10 днів. Щодо побиття сина працівниками міліції вони зверталися зі скаргою до прокуратури, але відповіді так і не отримали.

ОСОБА_10 зазначила, що у них з сусідкою ОСОБА_3 неприязні стосунки, а з ОСОБА_7 також не спілкуються, оскільки вона сварлива людина.

Також пояснила, що коли працівники міліції забрали сина ОСОБА_11 в міліцію, до неї приїхав син ОСОБА_12 і спитав, де ОСОБА_7, на що вона відповіла, що забрали в міліцію, той одразу сів на мопед і поїхав. Через деякий час до неї приходила ОСОБА_7 і говорила, щоб вона не хвилювалася, що її сину нічого не буде. Говорила, що вона не впевнена, що це був ОСОБА_7, що вийшов чоловік в синьому костюмі сів на велосипед і поїхав. Але в їх двір часто заходять незнайомі люди до брата ОСОБА_3, вони розпивають спиртні напої, тому може хтось і був у них.

Крім того, ОСОБА_10 зазначила, що її сини ОСОБА_11 і ОСОБА_12 не спілкуються, у них різні прізвища, спільну мову не знаходять. ОСОБА_7 ніде не працює, до неї приходять знайомі, розпивають спиртні напої, недавно побили її. Вона сварлива людина. Раніше вона продавала спиртне, ОСОБА_7 ходив до неї по спиртне.

На це свідок ОСОБА_7 пояснила, що три роки тому вона притягувалася до відповідальності за незаконне виготовлення спиртних напоїв, але з того часу вона цим вже не займається. Також ОСОБА_7 додала, що найймовірніше усього велосипед забрав ОСОБА_7, оскільки нікого крім нього у дворі в цей час не було.

Потім ОСОБА_7 зазначила, що вона вже не впевнена, що це був саме ОСОБА_10.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_4 пояснив, що він познайомився з ОСОБА_1 недавно, коли їх везли етапом в м. Городню. До цього вони з ним знайомі не були. До ОСОБА_1 додому він не ходив та з його братом незнайомий. Ніякого велосипеда він не брав.

Допитаний в якості свідка о/у карного розшуку Щорського РВ УМВС ОСОБА_5 пояснив, що 06 квітня 2011 року надійшла заява від ОСОБА_2 про викрадення у нього велосипеда на провул. О.Кошового, 3. За вказівкою начальника РВУМВС він разом з працівником РВ УМВС ОСОБА_13 виїхали на місце пригоди. Приїхавши на місце, у дворі були ОСОБА_2, його мати ОСОБА_3, і брат ОСОБА_3, сусідка ОСОБА_7, мати ОСОБА_1 і сам ОСОБА_14, останній був в нетверезому стані. ОСОБА_2 пояснив, що він приїхав на велосипеді до матері, поставив велосипед біля хвіртки, зайшов в квартиру до матері і зразу вийшов. Стояв у дворі, поглядав на велосипед, велосипед стояв, хвіртка була відчинена, потім в черговий раз виглянув хвіртка була зачинена і велосипеда вже не було. Сусідка ОСОБА_7 сказала, що сусід ОСОБА_14 поїхав на велосипеді. Вони забрали ОСОБА_14 в автомобіль і поїхали, за кермом був ОСОБА_13, він сидів з лівого боку, ОСОБА_14 посередині, і з правого боку ОСОБА_2 Останній говорив ОСОБА_14, щоб той признався де велосипед, ОСОБА_14, сказав, що велосипед у брата. ОСОБА_2 сказав, що він приблизно знає де проживає брат ОСОБА_14. Коли вони приїхали до будинку брата, біля воріт стояв велосипед, ОСОБА_2 сказав, що це його велосипед. Коли вони дізналися, що там проживає ОСОБА_12, він при повнив, що знає його, оскільки той перебуває на обліку в РВ УМВС і його викликали на відмітку. Огляд місця події проводився у присутності понятих спочатку де був виявлений велосипед, а потім поїхали де він був викрадений. Ніякого фізичного і психологічного тиску з їх боку на ОСОБА_14 не чинилося. Ми затримали ОСОБА_14, відразу поїхали на місце виявлення велосипеда, потім на місце пригоди, потім в РВ УМВС, далі в лікарню, потім в РВ УМВС, де одразу відібрали пояснення і відпустили ОСОБА_14. Коли ОСОБА_14 відпустили він ще півгодини розмовляв з ним біля міліції.

Допитана в якості свідка слідчий Щорського РВ УМВС ОСОБА_6 суду пояснила, що їй передали матеріали перевірки за фактом вчинення ОСОБА_1 крадіжки велосипеда. Була порушена кримінальна справа. Останній не визнавав свою вину у скоєному. Кримінальна справа порушена, виходячи з показань потерпілого ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_7.

Перший раз відбиралося пояснення у ОСОБА_1 в РВ УМВС, потім вона відбирала пояснення в Корюківському ІТТ. В лікарню вона їздила з оперуповноваженим, знайомила ОСОБА_1 з постановою про порушення кримінальної справи. Чому він був в лікарні їй не відомо.

Допитаний в якості свідка інспектор дозвільної системи Щорського РВ УМВС ОСОБА_13 пояснив, що 06 квітня 2011 року він приймав участь у затриманні ОСОБА_1 Вони з ОСОБА_5 за вказівкою начальна Щорського РВ УМВС виїхали на місце виклику на провул. О.Кошового, 3. У дворі був ОСОБА_2, його мати, сусідка, ще люди. Вони прямо вказували, що ОСОБА_1 взяв велосипед біля двору і поїхав, потім хвилин через декілька повернувся без велосипеда. ОСОБА_1 був в нетверезому стані, у нього був синець під оком. Вони затримали ОСОБА_1 і в автомобілі той сказав, що велосипед у брата. Коли вони приїхали до будинку ОСОБА_12 велосипед стояв біля паркану. ОСОБА_2 сказав, що це його велосипед. ОСОБА_1 сказав, що це він привів його сюди. ОСОБА_1 сидів в автомобілі, він дивився за ним, щоб нікуди не втік. Поняті були на місці виявлення велосипеда. При цьому, ніхто фізичної сили до ОСОБА_1 не приміняв. Він добровільно, без тиску давав свої пояснення. Він возив ОСОБА_1 до лікарні для встановлення стану спяніння ОСОБА_1.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_15 суду пояснив, що він живе по сусідству з ОСОБА_16, але по суті справи нічого пояснити не зміг, оскільки йому нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_8, у котрої поряд з будинком ОСОБА_16 знаходиться будинок її покійних батьків, куди вона періодично навідується, суду пояснила, що 06 квітня 2011 року вона у черговий раз навідувалася до будинку батьків, але того дня вона не бачила як зник велосипед потерпілого, бачила тільки як підсудний порався на городі.

Із оголошених пояснень ОСОБА_16, дочки підсудного, вбачається, що 06 квітня 2011 року вона разом з татом була на городі, той періодично вживав спиртне. Близько 16 години 45 хвилин вона почула галас у дворі, там були сусіди, вона пішла у будинок і покликала бабусю. При цьому, свідок зазначила, що її батько з городу нікуди не відлучався.

Судом визнано недоцільним викликати ОСОБА_16 у судове засідання, оскільки вона перебуває на останніх місяцях вагітності.

У судовому засіданні підсудним заявлено клопотання про направлення справи на додаткове розслідування, оскільки він категорично не визнає свою вину та на його думку під час досудового розслідування не проведено цілого ряду слідчих дій, зокрема не зняті відбитки пальців з велосипеду.

Суд, вислухавши думку прокурора та потерпілого, котрі заперечували проти направлення справи на додаткове розслідування, оскільки по справі зібрано достатньо доказів на підтвердження винності ОСОБА_1, вважає, що клопотання підсудного підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 22 КПК України слідчий і особа, яка провадить дізнання, зобов'язані вжити всіх передбачений законом заходів для всебічного, повного і об'єктивного дослідження обставин справи.

Відповідно до вимог ст.64 КПК України при провадженні досудового слідства, дізнання і розгляді кримінальної справи в суді підлягають доказуванню зокрема подія злочину та винність обвинуваченого у вчиненні злочину і мотиви злочину.

У порушення цих вимог закону органами досудового слідства допущена однобічність та неповнота дослідження обставин справи, котрі роблять неможливим прийняття по справі законного та обґрунтованого рішення.

Так, обвинувачення по справі ґрунтується на показаннях потерпілого ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_7

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_2 зазначав, що він сам особисто бачив, що його велосипед вкрав саме ОСОБА_1, але, як вбачається з показань свідка ОСОБА_7, коли ОСОБА_2 вибіг на вулицю, він почав питати, де подівся його велосипед і чи не бачила вона, на що вона йому повідомила, що велосипед вкрав ОСОБА_1. Більше того, у судовому засіданні свідок зазначила, що ОСОБА_2 не міг бачити, хто їхав на його велосипеді.

Показання головного і єдиного свідка-очевидця по справі ОСОБА_7 взагалі є незрозумілими і неоднозначними. Протягом судових засідань вона безліч разів їх змінювала. Спочатку вона чітко вказувала на ОСОБА_1, потім говорила, що не впевнена, що це він, а потім взагалі сказала, що нічого не бачила.

У звязку з тим, що показання ОСОБА_7 дуже різняться між собою, а вона по суті є єдиним свідком-очевидцем по справі, вона була зобовязана судом зявлятися в усі судові засідання, але востаннє судове засідання свідок не зявилася, надавши суду заяву, в якій просить суд не викликати її як свідка по даній справі, оскільки на неї та її неповнолітню дочку чиниться тиск з боку працівників міліції, зокрема ОСОБА_5, її та дочку переслідують.

Дані протиріччя суд намагався усунути, але безрезультатно.

Також по справі мають місце і інші протиріччя та порушення кримінально-процесуального законодавства.

У обвинувальному висновку по обвинуваченню ОСОБА_1 серед іншого як докази доведеності винності ОСОБА_1 зазначені протоколи огляду місця події від 06 квітня 2011 року (а.с. 7, 8)

Згідно протоколу огляду місця пригоди в м.Щорсі по пров. О. Кошового, 3 (а.с.7), місце події було оглянуто у присутності двох понятих ОСОБА_17 та ОСОБА_18

Допитаний в якості свідка ОСОБА_17 пояснив, що 06 квітня 2011 року він їхав на велосипеді по вул. Володарського, зустрів ОСОБА_19 і вони йшли пішки. Їх зупинив працівник міліції ОСОБА_5, попросив побути понятими. Вони з ОСОБА_19 підійшли до будинку Дворника, це навпроти будинку ОСОБА_12 по пров. П. Комуни, там стояв автомобіль і був працівник міліції, ще якийсь чоловік стояв спиною до нього. Велосипед стояв біля двору. ОСОБА_19 суду дав аналогічні показання.

При цьому, свідок ОСОБА_17 працівники міліції щось написали, він підписався не одразу, а коли складали наступний протокол, тобто протокол огляду по пров. О.Кошового.

Разом з тим, аналіз показань потерпілого, підсудного та свідків свідчить про те, що з місця виявлення велосипеда працівники міліції разом з ОСОБА_1 поїхали до відділку міліції, а потерпілий сів на свій велосипед і попрямував за ними.

Крім того, як пояснив у судовому засіданні зазначений у протоколі огляду місця пригоди в м.Щорсі по пров. О. Кошового, 3 як понятий ОСОБА_18, десь у червні-місяці на пров. О.Кошового його зупинив ОСОБА_5, з котрим вони навчалися в одній школі, та попросив щось підписати, пояснивши, що сталася крадіжка велосипеда. При цьому свідок пояснив, що зупинили його біля звичайного цегляного будинку та нікого на вулиці крім них не було.

Як зясувалося у судовому засіданні, будинок біля якого було викрадено велосипед більше схожий на бараки побілений білою крейдою і коли повинен був складатися протокол там на дворі було чимало людей. Більш того, протокол складався не в червні, коли щось підписував свідок, а на початку квітня.

Свідки у судовому засіданні зазначили, що вони не памятають щоб на місці пригоди по пров. О.Кошового складалися які-небудь документи, також вони не бачили ні ОСОБА_17 ні ОСОБА_18

За таких обставин, протокол огляду місця події по пров. О.Кошового, 3 не може вважатися належним доказом по справі.

Крім того, суду не вдалося усунути протиріччя між показаннями брата підсудного та іншими допитаними особами по справі.

Так, ОСОБА_12 як під час досудового слідства так і у судовому засіданні пояснив, що 06 квітня 2011 року він перебував вдома. Почув, що загавкав собака, виглянув у вікно, нікого не було видно. Тоді він швидко одягся та, вийшовши у двір, побачив під парканом у дворі велосипед. Цей велосипед показався йому знайомим. Виглянувши на вулицю, він нікого не побачив та взяв велосипед, вивів з двору, поставив під двором біля воріт і одразу сів на мопед та поїхав до матері. Приїхав до матері, він спитав де його брат ОСОБА_1, мати повідомила, що його забрали до міліції. Він одразу поїхав до міліції, там знаходився його брат, котрий сказав, що це не він крав велосипед.

При цьому свідок пояснив, що відстань між його будинком та будинком матері близько одного кілометру. Після того, як йому у двір перекинули через паркан велосипед він одразу поїхав до матері, а звідти у міліцію. На той час брат був вже там. З моменту коли йому перекинули у двір велосипед і до моменту приїзду до матері пройшло близько 10 хвилин.

Разом з тим, аналізуючи показання підсудного, потерпілого та свідків, за цей час ОСОБА_1 повинен був повернутися пішки до будинку матері, потім за викликом повинні були приїхати працівники міліції, потім останні разом з підсудним та потерпілим поїхати по місцю проживання брата, при цьому повинні були складатися процесуальні документи, і лише потім вони поїхали до міліції. На думку суду всі ці дії категорично неможливо було зробити в рамках 10-20 хвилин.

Також поза увагою органу досудового слідства залишилось зясування мотиву скоєного злочину крадіжки велосипеду ,що суперечить вимогам ст.64 КПК України.

Як зясувалося у судовому засіданні між сусідами ОСОБА_16 та Мельниками є неприязні відносини, а підсудний зі своїм братом взагалі майже вороги.

Крім того, у судовому засіданні підсудний заявляв, що відносно нього з боку працівників міліції застосовувались заходи фізичного впливу.

Допитана в якості свідка фельдшер швидкої допомоги Щорської ЦРЛ ОСОБА_20 суду пояснила, що вона виїжджала на виклик швидкої допомоги 06 квітня 2011 року близько 21 години 45 хвилин. ОСОБА_16 знаходився у стані алкогольного спяніння, під правим оком у нього була гематома, скаржився на головний біль та нудоту. Останнього вона забрала до Щорської ЦРЛ. З приводу тілесних ушкоджень ОСОБА_16 говорив, що знає хто це зробив, але хто саме не казав. Вона зателефонувала до міліції та повідомила про тілесні ушкодження ОСОБА_16, про зроблено відповідний запис у журналі реєстрації осіб, які звернулися з ушкодженнями кримінального характеру.

Допитаний в якості свідка лікуючий лікар підсудного ОСОБА_21 суду пояснив, що ОСОБА_16 був доставлений каретою швидкої допомоги 06 квітня 2011 року та знаходився на лікуванні в Щорській ЦРЛ по 15 квітня 2011 року з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій мяких тканин обличчя. Нюансів він не памятає, але памятає, що підсудний говорив, що його побили.

Як вбачається з матеріалів дослідчої перевірки № 325, за повідомленням чергової медсестри приймального відділення Щорської ЦРЛ була проведена перевірка, в матеріалах якої міститься пояснення та заява ОСОБА_1 від 07 квітня 2011 року, з яких вбачається прохання ОСОБА_1 зупинити перевірку по даному факту, оскільки тілесні ушкодження він отримав 06 квітня 2011 року близько 21 години при падінні з велосипеда. За таких обставин 08 квітня 2011 року ст. ДІМ СДІМ Щорського РВ УМВС було винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи.

З наданого відмовного матеріалу вбачається, що прокуратурою Щорського району було проведено перевірку за заявою ОСОБА_1 від 11 квітня 2011 року щодо його побиття працівниками міліції. Під час перевірки були допитані працівники міліції, витребувана довідка з Щорської ЦРЛ щодо тілесних ушкоджень у ОСОБА_1. 20 квітня 2011 року слідчим прокуратури Щорського району була винесена постанова про відмову в порушенні кримінальної справи відносно працівників міліції ОСОБА_5 та ОСОБА_13 за відсутністю в їх діях ознак злочинів, передбачених ст.ст.364, 365 КК України. При цьому, матеріали дослідчої перевірки № 325 з невідомих причин долучені до матеріалів перевірки прокуратурою не були.

Разом з тим, у судовому засіданні свідок ОСОБА_7, ОСОБА_10, що бачили підсудного перед затриманням зазначили, що у ОСОБА_10 були відсутні явні тілесні ушкодження. Тільки потерпілий спочатку сказав, що нібито був синець, але не зміг сказати де саме, а коли у його присутності свідок ОСОБА_22 стверджувала, що ніяких тілесних ушкоджень на обличчі ОСОБА_10 перед затриманням не було, тоді потерпілий погодився зі свідком.

Крім того, як вбачається з протоколу медичного огляду для встановлення стану спяніння № 89 від 06 квітня 2011 року (а.с.15) ОСОБА_1 о 19 годині був доставлений працівниками міліції вже з саднами, гематомою під правим оком та струсом головного мозку.

Відповідно до ч.1 ст.281 КПК України повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду допускається лише тоді, коли неповнота або неправильність досудового слідства не може бути усунута в судовому засіданні.

Якщо суд має змогу усунути виявлені недоліки досудового слідства під час судового розгляду справи шляхом більш ретельного допиту підсудного, потерпілого, свідків, виклику й допиту нових свідків, проведення додаткових чи повторних експертиз, витребування документів, давання судових доручень у порядку, передбаченому в ст. 3151 КПК, вчинення інших процесуальних дій, а також шляхом поновлення порушених під час розслідування справи процесуальних прав учасників процесу, направлення справи на додаткове розслідування є неприпустимим.

У даному випадку судом вичерпані всі можливі шляхи для усунення встановлених по справі протиріч у рамках діючого законодавства.

За змістом чинного законодавства виклик і допит нових свідків, проведення експертиз, витребування документів, давання судових доручень у порядку, передбаченому в ст. 3151 КПК, на підтвердження чи спростування позицій сторін допускаються тільки за клопотанням сторін, про що також вказує і п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11 лютого 2005 року № 2 «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування».

Відповідні клопотання по даній справі сторонами не заявлялися.

Таким чином, проаналізовані матеріали справи свідчать, що досудове розслідування проведено із порушенням вимог кримінально-процесуального закону, а предявлене обвинувачення базується на доказах, що містять суперечності та протиріччя, тобто позбавляють можливості прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Для усунення викладених порушень та дослідження суттєвих обставин справи, необхідно проводити як слідчі дії, так і оперативно-розшукові заходи, здійснення яких у рамках судового слідства не можливо, навіть із використанням можливостей, передбачених ст.315-1 КПК України, а тому суд вважає, що кримінальна справа підлягає поверненню прокурору для організації додаткового розслідування в ході якого необхідно здійснити наступне:

- шляхом проведення оперативно-розшукових та слідчих дій перевірити можливість причетності до вчинення крадіжки ОСОБА_4;

- провести відтворення обстановки та обставин події за участю потерпілого та свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_12;

- встановити та допитати сусідів брата підсудного ОСОБА_12 з метою виявлення очевидців появлення велосипеду на подвірї останнього;

- встановити мотив злочину;

- провести інші оперативно-розшукові та сліді дії необхідні для всебічного та повного розслідування справи.

Під час додаткового розслідування повинні бути усунуті зазначені вище суперечності, ретельно, всебічно, повно і об'єктивно досліджені обставини справи, і, в залежності від установленого, органу досудового слідства необхідно визначитись із наявністю чи відсутністю в діях ОСОБА_1 ознак злочину.

Суд вважає за необхідне залишити без змін міру запобіжного заходу ОСОБА_1 тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 273, 281 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання підсудного ОСОБА_1 задовольнити.

Кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України направити прокурору Щорського району Чернігівської області для організації проведення додаткового розслідування.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_1 залишити без змін тримання під вартою.

На постанову протягом семи діб з дня її винесення може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернігівської області.

Суддя В.І. Козак