ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 1-23-2010 р
25 лютого 2010 року Козівський районний суд

Тернопільської області

в складі: головуючого ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

підсудного: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Козова справу про обвинувачення: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освітою вищою, одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, раніше не судимого, приватний підприємець,

за ч. 1 ст. 172 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
З метою здійснення підприємницької діяльності пов`язаної з обробкою деревини, 16 червня 2006 року ОСОБА_4 зареєструвався в єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб підприємців як суб`єкт господарювання. Будучи особою наділеною на виконання повноважень пов`язаних з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, ОСОБА_4 для здійснення своєї підприємницької діяльності, розмістив в належному йому нежитловому приміщені по АДРЕСА_2 , стрічкопильний верстат для розпиловки кругляка лісу.

В період з червня 2006 року по грудень 2009 року, в порушення трудового законодавства, без укладання трудового договору, що є обов`язковою вимогою у відповідності до п. 5 ст. 24 КЗпП України, ОСОБА_4 використовував на пилорамі найману працю мешканців с. Геленків Козівського району ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які виконували роботи пов`язані з розпило вкою кругляка лісу в приміщені пилорами, за що отримували заробітну плату в залежності від виконаної ними роботи.

При цьому, за використання найманої праці ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , приватний підприємець ОСОБА_4 впродовж вказаного вище періоду не сплачував обов`язкові страхові внески в Фонд соціального страхування на випадок втрати працездатності та безробіття, а також в Пенсійний Фонд України.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, щиро розкаявся і пояснив, що в липні 2004 року на підставі договору дарування йому було подаровано приміщення нежитлової будівлі, яке розташоване за адресою АДРЕСА_2 . В грудні 2004 року він зареєструвався як приватний підприємець в єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб підприємців як суб`єкт господарювання, після чого вирішив у даній будівлі встановити деревообробне обладнання, а саме обладнання для розпиловки кругляка лісі (стрічкову пилу).

Проте, у зв`язку з фінансовою скрутою, на початку березня 2005 року, довелось припини свою підприємницьку діяльність та знятися з обліку в єдиному державному реєстрі. В червні 2006 року, ним було проведено перереєстрацію в єдиному державному реєстрі підприємницької діяльності, а згодом відновлено діяльність пилорами за даною адресою.

Оскільки, така робота потребувала додаткової робочої сили, то на пилораму довелося найняти працівників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які почали працювати з червня 2006 року і пропрацювали до кінця грудня 2009 року. Дані працівники будь-якої заяви про прийняття на роботу не писали і трудові договори з ними не укладались.

Від потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судове засідання поступили письмові заява в яких вона просять справу розглянути в їх відсутності, претензій до підсудного не мають, просять його суворо не карати.

Крім повного визнання підсуднім своєї вини у вчиненні інкримінованого йому злочину, підсудній повністю погодився зі всіма доказами по справі, які були зібрані в ході досудового слідства та підтверджували його винність у вчинені злочину згідно пред`явленого обвинувачення, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність інкримінованого ОСОБА_4 злочину, який слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 172 КК України, як грубе порушення законодавства про працю.

Обставин, які обтяжують покарання не встановлено.

Обставинами, які пом`якшують покарання слід визнати щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, позитивні характеристики за місцем проживання.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудного, те що він свою вину у вчиненні ним злочині визнав повністю, щиро розкаявся, позитивно характеризується по місцю проживання, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, потерпілі до нього претензій не мають, раніше не судимий.

Приймаючи до уваги вказані обставини, суд приходить до переконання, що виправлення та перевиховання підсудного можливе без ізоляції від суспільства, і йому слід призначити покарання за вчинений злочин у вигляді штрафу.

Керуючись ст. ст. 323-324 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України і призначити йому покарання у вигляді тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян /510 грн./ штрафу.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 підписку про невиїзд з постійного місця проживання, залишити до вступу вироку в законну силу без змін.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Тернопільської області через Козівський районний суд протягом 15 діб з моменту проголошення.

Головуючий: підпис
з оригіналом вірно