Провадження № 11-кп/792/5/16
Справа № 669/699/14-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст. 121 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 лютого 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000012 від 09.01.2014 року, за апеляційними скаргами прокурора, обвинуваченого ОСОБА_9 та в його інтересах захисника ОСОБА_8 на вирок Білогірського районного суду від 22 липня 2014 року, -

В с т а н о в и л а:
Вироком Білогірського районного суду від 22 липня 2014 року

ОСОБА_9 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Антонівка Завитинського району Амурської області Російської Федерації, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, неодруженого, не судимого, -

засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України на 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 2 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_9 покладено обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти її про зміну місця проживання, періодично з`являтись до неї для реєстрації.

Запобіжний захід ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили залишено попередній - особисте зобов`язання.

Ухвалено стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 1147 грн. 21 коп. матеріальної шкоди та 20000 грн. моральної шкоди.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

За вироком суду, ОСОБА_9 8 січня 2014 року біля 20 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння поблизу господарства АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин та в процесі бійки з ОСОБА_7 , з метою заподіяння тілесних ушкоджень, він умисно наніс останньому один удар невстановленим слідством гострим колючо-ріжучим предметом в область живота зліва, чим заподіяв ОСОБА_7 тілесне ушкодження у вигляді проникаючого поранення живота з ушкодженням тонкої кишки та раною на передній поверхні живота зліва, що за своїм характером є тяжким тілесним ушкодженням, яке небезпечне для життя в момент його заподіяння.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_9 , та його особі, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 призначити покарання за ч.1 ст. 121 КК України у виді 6 років позбавлення волі.

Вважає вирок суду необґрунтованим, незаконним, ухваленим без врахування того, що обвинувачений вини своєї не визнав, злочин вчинив в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено матеріалами кримінального провадження.

В апеляційних скаргах та в доповнені до них обвинувачений ОСОБА_9 та в його інтересах захисник ОСОБА_8 у своїх апеляційних скаргах просять вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження в зв`язку з недоведенням вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Зазначають, що в даному кримінальному провадженні відсутні достатні, належні і допустимі докази вини ОСОБА_9 , досудове розслідування та судовий розгляд проведені однобічно і упереджено, а тому рішення суду є незаконним та несправедливим.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області від 26 лютого 2015 року вказаний вирок щодо ОСОБА_9 залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 листопада 2015 року ухвалу апеляційного суду Хмельницької області щодо ОСОБА_9 скасовано, призначено новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника, прокурора, на підтримку поданих апеляцій, потерпілого, що покладався на думку суду, надавши обвинуваченому можливість виступу в судових дебатах та останньому слові, вивчивши матеріали справи і доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляціїї задоволенню не підлягають.

Висновки місцевого суду про винність ОСОБА_9 у заподіяні ОСОБА_7 тяжкого тілесного ушкодження предметом із характерними ознаками ножа, грунтуються на зібраних у справі та досліджених в судовому засіданні доказах.

І хоч обвинувачений і його захист ставлять під сумнів зазначені висновки місцевого суду, така позиція голослівна і на зібрані докази вини ОСОБА_9 у злочині не впливає.

Більше того, намагання колегії суддів з`ясувати у який спосіб мають бути перевірені доводи захисту про непричетністиь обвинуваченого до злочину і якими мають бути спосіб і шляхи реалізації перевірки алібі ОСОБА_9 не мало відповідного реагування і таких доказів стороною захисту до апеляційного суду не надано.

Між тим, як вбачається із матеріалів провадження, потерпілий послідовно стверджував, що зазнав поранення в область живота під час бійки із обвинуваченим, яку сам і розпочав. За його словами ОСОБА_9 тримав гострий предмет яким його вдарив, у кишені у руці і застосував його під час конфлікту. Виключає будь яке самопоранення у інший спосіб, у тому числі і від падіння.

Доводи обвинуваченого і захисту на предмет сумніву щодо позиції потерпілого, який за їх словами „плутається у показаннях і у початковій стадії слідства наводив суперечливі обставини отриманого поранення, слід відхилити.

Як вбачається із показань лікарів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , потерпілий був доставлений до ЦРЛ із явними ознаками нанесеного в область живота ножового поранення. Оскільки медичні показання на це вказували, щодо поранення було вжито ушивання раневого каналу і проведена подальша відповідна терапія.

На підставі протоколу оперативного втручання, історії хвороби, анамнезу, епікризу, була проведена судово медична експертиза.

Згідно висновків судово медичної експертизи №50 від 6-14.02.2014 року у ОСОБА_7 мало місце проникаюче поранення живота з ушкодженням тонкої кишки та раною на передній поверхні живота зліва. Тілесне ушкодження виникло від дії гострого колюче ріжучого предмета, яким міг бути клинок леза ножа і за своїм характером належить до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя.

Свідок ОСОБА_12 , як медичний працівник визначила поранення ОСОБА_7 , як ножове.

За словами свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , потерпілий ОСОБА_7 скаржився на удар ОСОБА_9 під час бійки гострим предметом в живіт.

Натяки і доводи захисту в частині того, що поранення живота потерпілого могло утворитись і від падіння на гострі предмети, у тому числі гілки і сучки дерев, не грунтуються на матеріалах справи.

Зокрема, висновки судової медико криміналістичної експертизи №48-мк від 9-16.04.2014 року прямо вказують на те, що виявлені одиночні проникаюче наскрізні колото - різані пошкодження трикотажної кофти та футболки потерпілого у яких він знаходився під час поранення, могли утворитись: „від одноразової дії якогось твердого плоского травмуючого предмету чи знаряддя, що володіє колюче-ріжучими конструктивними особливостями характерними для ножа із однобічно гострим клинком.

Очевидно, що потерпілому під час бійки обвинувачений наніс ножове поранення хоч і не визнає цього.

Тому слід погодитись із обвинуваченням та висновками місцевого суду про те, що 8 січня 2014 року близько 20.00 год. ОСОБА_9 в стані алкогольного сп`яніння, на грунті особистих неприязних стосунків під час бійки, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, умисно наніс ОСОБА_7 удар в живіт гострим колюче ріжучим предметом із характерними особливостями ножа, заподіявши тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя у вигляді проникаючого поранення живота з ушкодженням тонкої кишки та раною на передній поверхні живота зліва.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого, які в основному позитивні (навіть за наявності ознак алкогольного сп`яніння) та віктивну поведінку самого потерпілого, який розпочав бійку, місцевий суд дійшов обгрунтованого висновку про можливість виправлення ОСОБА_9 без ізоляції від суспільства із застосуванням вимог ст.ст. 75, 76 КПК України.

Доводи прокурора про м`ягкість такого покарання слід залишити без задоволення, оскільки саме таке покарання буде найбільш сприятливим для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів. При цьому колегія суддів бере до уваги думку потерпілого, який на запропонованому прокурором покаранні не наполягав.

Рішення суду щодо цивільного позову потерпілого слід визнати законним і обгрунтованим.

Керуючись ст. 407 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :
Вирок Білогірського районного суду від 22 липня 2014 року стосовно ОСОБА_9 залишити без зміни, а апеляційні скарги прокурора, обвинуваченого ОСОБА_9 та в його інтересах захисника ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду ОСОБА_2