Справа № 515/1196/14-к
Провадження № 1-кп/515/550/15

Татарбунарський районний суд Одеської області
В И Р О К

Іменем України

03 вересня 2015 р. Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора(ів) ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6

законного представника потерпілого ОСОБА_7

представника потерпілого ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Татарбунари Одеської області кримінальне провадження за обвинувальним актом, внесеному в ЄДРР за №0000527 по обвинуваченню

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Татарбунари Одеської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, розведеного, на утриманні якого перебуває неповнолітня дитина, не працюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

13 серпня 2013 року, біля 17.00 години, водій ОСОБА_9 , керуючи автомобілем марки «Ford-Siera», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі, яка проходить в м.Татарбунари Одеської області по вул.Горького, в напрямку до вул.Леніна, навпроти будівлі №2 по вул.Горького, зі швидкістю 60 км/год., не вибравши безпечної швидкості руху та не переконавшись в безпечному роз`їзді, здійснив наїзд на неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який керував велосипедом, рухався в попутному напрямку, а після намагався перетнути проїжджу частину в районі пішохідного переходу.

В результаті наїзду неповнолітній ОСОБА_6 , який керував велосипедом, отримав, у відповідності до висновку експерта №323 від 27.12.2013 року, наступні тілесні ушкодження: відкриту черепно-мозкову травму у вигляді забою головного мозку, середньої ступені травматичного субарахноїдального крововиливу, пневмоцефалії, лінійного перелому потиличної кістки, з переходом на основу черепа, забійних ран тім`яно-потиличної області, з посттравматичним розривом лівої барабанної перетинки. Вищеперераховані пошкодження в своєї сукупності були небезпечними для життя і по цьому критерію, згідно п.2.1.3 «правил судово-медичного визначення ступені важкості тілесних пошкоджень», відносяться до категорії тяжких тілесних пошкоджень.

Своїми діями ОСОБА_9 грубо порушив наступні пункти Правил дорожнього руху:

2.3.Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б)бути уважним, слідкувати за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну та не відволікатися від керування транспортним засобом в дорозі.

12.1.Під час вибору у встановлених межах безпечної швидкості руху водій повинен врахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати можливість постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

12.3.В разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яке водій об`єктивно здатний виявити, він повинен негайно прийняти міри для зменшення швидкості, аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для других учасників руху об`їзду перешкоди.

13.1.Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримуватися безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

13.3.При обгоні, випередженні, об`їзді перешкоди або зустрічному роз`їзді необхідно дотримуватися безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

14.6. Обгін заборонено:

в)ближче ніж за 50м перед пішохідним переходом в населеному пункті та 100 м за населеним пунктом.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 винним себе у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав, вказуючи, що ним не було порушено жодного пункту Правил дорожнього руху, які вказані в обвинувальному акті, рухався він з невеликою швидкістю, приблизно 40-50 км/год., уважно слідкував за дорожньою обстановкою, малолітнього потерпілого, який рухався на велосипеді, побачив уже в момент зіткнення, так як дитина раптово виникла перед автомобілем і у нього не було фізичної можливості ні загальмувати, ні будь-яким іншим чином попередити дану ситуацію, оскільки вона склалася саме з вини потерпілого, який різко з`явився на його шляху та скоїв зіткнення з автомобілем.

Крім невизнання вини самим обвинуваченим, його вина підтверджується поясненнями неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 , законного представника потерпілого ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 .

Так, неповнолітній потерпілий ОСОБА_6 пояснив суду, що 13.08.2013 року, в післяобідній час, він на своєму велосипеді «Азимут» поїхав до бабусі на вул.Князєва. Виїхавши зі свого двору, він перетнув дорогу та рухаючись весь час велосипедом по тротуару, під`їхав до пішохідного переходу біля Палацу спорту, зупинився, виконуючи правила при переході дороги, яким його навчали батьки та класний керівник в школі, впевнився, що на дорозі немає ніякого автотранспорту і почав рухатися на велосипеді через перехід, але майже в кінці переходу його збила машина, після чого він впав та втратив свідомість, опритомнів вже в лікарні.

Законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 пояснила, що 13.08.2013 року, приблизно після 16 годині її малолітній син ОСОБА_22 велосипедом поїхав до бабусі, через нетривалий проміжок часу їй на мобільний телефон подзвонила знайома і повідомила, що син потрапив в ДТП та його відвезли до лікарні. Вони з чоловіком відразу ж поїхали до лікарні, на території якої вона побачила машину обвинуваченого та його самого. Автомашина обвинуваченого була пошкоджена, в ній було розбите лобове скло, фара та пом`ятий бампер. Після того як сину надали первинну допомогу, вони з чоловіком відразу ж забрали його та відвезли на лікування до лікарні в м.Одесу. Перший час після травми дитину переслідували головні болі, його іноді навіть необхідно було забирати з уроків в зв`язку з цим, зараз голова у нього болить рідше. Обвинувачений за весь цей час передав її чоловікові 8 000 грн. допомоги, більше ніякої допомоги він не надавав.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що 13.08.2013 року вона на мопеді рухалася з центру міста додому та побачила як з вул.Котовського на великій швидкості виїхала автомашина. В цей час хлопчик на велосипеді рухався з тротуару від кінотеатру на пішохідний перехід і коли він перетинав його, то вказаний автомобіль, не гальмуючи, зіткнувся з велосипедистом, від чого хлопчик впав на дорогу. Водій автомобіля почав рухатися назад, але його зупинили очевидці події. Позаду автомобіля рухалися на мопеді чоловік та жінка, які напевне були добрими знайомими водія. Дитина лежала на дорозі за пішохідним переходом, він був непритомний, його відразу поклали до автомашини, що збила його, та відвезли до лікарні.

Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 пояснили, що 13.08.2013 року вони завітали в гості до своїх кумів, де зустрілися з ОСОБА_23 . В гостях пробули нетривалий час і на мопеді стали повертатися додому, рухаючись по вул.Котовського, Поджаров також на своєму автомобілі рухався позаду них. Коли свідки були майже навпроти будівлі суду, почули ззаду удар, відразу ж зупинилися і побачили, що ОСОБА_9 своїм автомобілем зіткнувся з велосипедом, яким управляв малолітній хлопчик. Коли підійшли ближче то побачили, що дитина лежала на дорозі за пішохідним переходом, він весь час плакав та кликав маму, його відразу ж підняли, понесли до машини ОСОБА_9 та відвезли до лікарні, де йому надали першу допомогу, а потім батьки відвезли його на лікування до м.Одеси.

Свідок ОСОБА_14 пояснила, що 13.08.2013 року вона стояла на вулиці біля Палацу спорту і побачила як проїхала автомашина, потім почула удар та крики людей, однак із-за кущів та дерев нічого не бачила, а тому підійшла до дороги і побачила, що за пішохідним переходом стояв автомобіль і якийсь чоловік ніс до нього на руках дитину, а на дорозі лежав велосипед. Дитину відвезли до лікарні, а вона забрала велосипед і закотила його до Палацу спорту, повідомивши про це директора та інших працівників, потім хтось подзвонив до лікарні, встановили батьків дитини і через деякий час повернули їм велосипед.

Свідок ОСОБА_15 пояснив, що в зв`язку з тим, що пройшов великий період часу, він не пам`ятає обставин проведення перевірки на стан сп`яніння обвинуваченого ОСОБА_9 , а також його самого, однак підтвердив свій підпис у висновку, який складав відносно нього та який знаходиться в матеріалах кримінального провадження, пояснивши, що в таких випадках він звичайно проводить перевірку, звертаючи увагу на зовнішній стан особи та перевіряє його за допомогою відповідного приладу, після чого складає протокол і заповнює висновок, в якому вказує чи перебуває особа у стані алкогольного сп`яніння чи ні.

Свідок ОСОБА_16 пояснила, що 13.08.2013 року, у зв`язку днем її народження, у неї в гостях знаходився ОСОБА_9 , який є хрещеним батьком її дітей, та інші особи. Чи вживав ОСОБА_9 алкогольні напої вона не бачила, так як часто виходила із кімнати, з ним разом вона спиртне не вживала. Пробувши в гостях приблизно години 2, ОСОБА_9 на своєму автомобілі від`їхав, разом з ним на мопеді поїхали сім`я Комерзанів.

Свідок ОСОБА_17 пояснив, що 13.08.2013 року, приблизно після 12 години, він викликав ОСОБА_9 як таксиста, щоб перевезти додому газовий балон. Так як вони добрі знайомі, тому в дорозі весь час спілкувалися, про що розмовляли він не пам`ятає, зовнішній вигляд у ОСОБА_9 був звичайним, запаху алкоголю від нього свідок не почув, так як сидів на задньому сидінні та в нього проблеми з нюхом.

Свідок ОСОБА_18 пояснив, що 13.08.2013 року, він як слідчий в складі слідчо-оперативної групи, отримавши повідомлення з Татарбунарської ЦРЛ, прибув до лікарні для того, щоб встановити місце пригоди. В лікарні були батьки постраждалої дитини, які на той час вже відвозили дитину до м.Одеси на лікування, також в лікарні перебував і ОСОБА_9 , який повідомив про місце ДТП. Через 15-20 хвилин виїхали на місце ДТП, де на проїзній частині були виявлені сліди крові та розбите скло, яке було розташоване на пішохідному переході та перед ним. Ним, як слідчим було складено протокол огляду місця події та план-схема до нього, ніяких слідів гальмування на місці ДТП виявлено не було, транспортні засоби на місці ДТП були відсутні.

Свідки ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 пояснили в судовому засіданні, що вони, як члени слідчо-оперативної групи виїжджали 13.08.2013 року на місце ДТП. Процесом збирання доказів керував слідчий ОСОБА_18 , в їх повноваження входило встановлення очевидців та фіксування доказів на місці, всі письмові матеріали оформляв слідчий. На місці ДТП ними було виявлено сліди крові та уламки скла від автомобіля, які були розташовані в більшій частині на пішохідному переході. Транспортні засоби на місці ДТП були відсутні.

Крім того, вина обвинуваченого також підтверджується матеріалами кримінального провадження, дослідженими в судовому засіданні:

- рапортом, згідно якого зареєстровано повідомлення про звернення 13.08.2013 року до приймального відділення Татарбунарської ЦРЛ за медичною допомогою неповнолітнього ОСОБА_6 , яким отримано травми під час ДТП, в результаті наїзду на нього під час руху на велосипеді по суміжній полосі водієм автомобіля ФОРД ОСОБА_9 (а.с.22 т.2);

- довідкою Татарбунарської ЦРЛ, згідно якої підтверджено, що в приймальне відділення ЦРЛ доставлено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з діагнозом: ДТП. Закрита черепно-мозкова травма з струсом головного мозку, забиті рани голови (а.с.24 т.2);

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 13.08.2013 року з планом-схемою та таблицею ілюстрацій до нього, із якого вбачається, що місце ДТП знаходиться в м.Татарбунари по вул.Котовського навпроти будинку №2, на час огляду транспортні засоби з місця пригоди прибрані, автомобілем учасником ДТП постраждалий доставлений до ЦРЛ, сліди шин та гальмування на місці пригоди відсутні, осколки від лобового скла на проїзній частині, відповідно до плану-схеми, в більшій частині розташовані на пішохідному переході, сліди, схожі на кров, на відстані 6,8 м від лівого краю проїзної частини (а.с.27-39 т.2);

- протоколом огляду та затримання транспорту від 13.08.2013 року, відповідно до якого у присутності водія ОСОБА_9 було здійснено огляд та затримання легкового автомобіля Ford Sierra р/н НОМЕР_1 у зв`язку з ДТП зіткнення з велосипедистом (а.с.40 т.2);

- протоколом огляду транспортного засобу автомобіля Ford Sierra р/н НОМЕР_1 , згідно якого виявлено пошкодження лобового скла у верхній правій частині, розбите скло передньої правої фари, подряпини в правій частині переднього бамперу, деформоване переднє праве крило, лобове скло в передній частині праворуч лопнуте, дещо вм`яте всередину (а.с.41-45 т.2);

- копією договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на ім`я ОСОБА_9 (а.с.47 т.2);

- копією посвідчення водія на ім`я ОСОБА_9 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіля Ford Sierra р/н НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_24 (а.с.48 т.2);

- постановами про визнання речовими доказами та передачу їх не зберігання автомобіля «Форд-Сієра» держ.номер НОМЕР_1 та велосипеда марки «Azimut» (а.с.49,55);

- розписками про отримання речових доказів (а.с.51,53);

- протоколом огляду предмету від 15.08.2013 року, згідно якого оглянуто велосипед марки Azimut, який на момент огляду був новим, але з незначними механічними пошкодженнями, які імовірно виникли в результаті ДТП, а саме: кермо зміщене дещо лівіше від свого місця, на кермі ліворуч рукоятка подряпана, пошкоджена ліва палка педалі у вигляді подряпин, також незначні пошкодження в лівій задній частині у вигляді подряпин (а.с.54 т.2);

- висновком №258/1-2013 від 16.09.2013 року та фототаблицею до нього автотехнічної експертизи по дослідженню технічного стану легкового автомобіля Ford Sierra р/н НОМЕР_1 , відповідно якого рульове управління, тормозна система, ходова частина легкового автомобіля Ford Sierra р/н НОМЕР_1 безпосередньо до даного ДТП знаходилися в працездатному стані (а.с.57-60 т.2);

- висновком транспортно-трасологічної експертизи №258-2013 від 16.12.2013 року по встановленню механізму зіткнення автомобіля Ford Sierra р/н НОМЕР_1 з велосипедом Azimut та фототаблицею до нього, згідно якого первинне контактування транспортних засобів відбулося передньою правою кутовою частиною автомобіля Ford Sierra р/н НОМЕР_1 з передньою переважно лівою частиною велосипеда Azimut, при цьому кут між поздовжніми вісями транспортних засобів складав 80-100о при відліку від поздовжньої вісі автомобіля Ford Sierra р/н НОМЕР_1 проти ходу годинникової стрілки до поздовжньої вісі велосипеда Azimut. Місце зіткненні автомобіля Ford Sierra р/н НОМЕР_1 з велосипедом Azimut розташоване на ділянці, що передує початку виникнення осипу скла, позначеного в схемі до протоколу огляду місця події №2 (а.с.64-69 т.2);

- висновком судово-медичного експерта №323 від 27.12.2013 року, відповідно якого у неповнолітнього ОСОБА_6 , 2005 року народження, виявлено 2 рубці в потиличній області справа. Судячи за властивостями вказаних рубців (рожевуваті, щільні, опуклі), вони могли утворитися за 3-4 місяці до моменту огляду в результаті заживлення забитих ран, вказаних в медичній документації. Згідно даних медичної документації, у неповнолітнього ОСОБА_6 виявлені наступні тілесні ушкодження: відкрита черепно-мозкова травма у вигляді забою головного мозку середнього ступеню, травматичного субарахноїдального крововиливу, пневмоцефалії, лінійного перелому потиличної кістки з переходом на основу черепа, забійних ран тім`яно-потиличної області, з посттравматичним розривом лівої барабанної перетинки. Вказані пошкодження могли бути спричинені дією тупих предметів, групові та індивідуальні особливості в пошкодженнях не відобразились. Не виключено, що такими предметами могли бути деталі автомобіля, дорожнє покриття. Дані пошкодження спричинені незадовго до звернення потерпілого за медичною допомогою, тому не виключено їх отримання 13.08.2013 року. Вищеперераховані пошкодження в своїй сукупності були небезпечними для життя і за цим критерієм, згідно п.2.1.3 «Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних пошкоджень», відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень (наказ №6 МОЗ України від 17.01.1995 року)(а.с.70-71 т.2);

- постановою про уточнення місця скоєння кримінального правопорушення, відповідно до якої достовірним місцем скоєння ДТП, яке сталося 13.08.2013 року, вважається м.Татарбунари вул.Горького навпроти будинку №2 (а.с.74 т.2).

Таким чином, суд вважає, що зазначені докази є належними, допустимими та достовірними, а в сукупності вони є достатніми та взаємопов`язаними для ухвалення обвинувального вироку.

Суд повно, усестороннє, об`єктивно аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні докази, приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_9 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Невизнання обвинуваченим своєї вини суд може сприйняти лише як захисну реакцію на висунуте йому обвинувачення та оцінює як бажання обвинуваченого уникнути кримінальної відповідальності і цивільно-правових наслідків, а тому вважає, що вина ОСОБА_9 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні повністю доведена в судовому засіданні наявними доказами, які суд вважає належними та допустимими, отриманими в порядку, встановленому КПК України.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що, відповідно до вимог п.1.7 Правил дорожнього руху України водії, пішоходи та пасажири зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як діти, люди похилого віку та особи з явними ознаками інвалідності.

ОСОБА_9 , як водій, зобов`язаний виконувати Правила дорожнього руху України, в тому числі і вимоги п.1.7 про необхідність бути особливо уважним до таких категорій учасників дорожнього руху як потерпілий малолітній ОСОБА_6 .

На місці скоєння ДТП не існувало будь-яких перешкод, що заважало б водію ОСОБА_9 виявити, тобто побачити велосипедиста ОСОБА_6 в момент, коли він перетинав пішохідний перехід. Крім того, під час розгляду справи встановлено, що ніяких транспортних засобів в зустрічному напрямку по ходу руху водія ОСОБА_9 не було, також жоден транспортний засіб в той момент не виконував ніяких маневруючих дій, а саме обгону, об`їзду чи іншого маневру, що могло би перешкоджати водієві належним чином слідкувати за зміною дорожньої обстановки.

Судом не можуть бути прийняті до уваги доводи обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника стосовно визнання його невинуватості та закриття справи, оскільки чинним КПК України передбачено вичерпний перелік підстав для закриття кримінального провадження, а також відповідний порядок прийняття такого рішення, дані питання вирішуються на стадії досудового розслідування або під час проведення підготовчого судового розгляду. Після закінчення судового розгляду справи, судом ухвалюється вирок, а саме: обвинувальний, якщо особа визнається винуватою у вчинені кримінального правопорушення чи виправдувальний, у разі, якщо не доведено, що дане кримінальне правопорушення вчинене саме цією особою та в її діянні є склад даного правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження у разі, якщо встановлена відсутність події або складу кримінального правопорушення.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд враховує обставини кримінального провадження, ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а саме: його позитивну характеристику за місцем проживання, наявність на його утриманні неповнолітньої дитини, а також те, що обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності за скоєння злочину, який відноситься до злочинів, скоєних з необережності. За зазначених обставин, не враховуючи позицію законного представника потерпілого та представника потерпілого, які в судовому засіданні наполягали на обранні відносно обвинуваченого реальної міри покарання, суд приходить до висновку, що позбавляти обвинуваченого свободи немає необхідності, виправлення і перевиховання його можливе без ізоляції від суспільства, в умовах відбування покарання з випробуванням, відповідно до ст.75 КК України.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд
У Х В А Л И В:

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 2 (два) роки.

Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням на 1(один) рік 6 (шість місяців).

Позбавлення права керувати транспортними засобами строком на два роки підлягає реальному виконанню.

Іспитовий строк ОСОБА_9 обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Контроль за виконанням вироку покласти на кримінально-виконавчу інспекцію Татарбунарського РП Кілійського МРВ КВІ УДПтС України в Одеській області.

Речові докази автомобіль Ford Sierra р/н НОМЕР_1 та велосипед Azimut (а.с.51,53), видані під розписку ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , вважати повернутими.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України, копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржено впродовж 30 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд Одеської області.

Суддя Сивоконь