Провадження № 1-в/646/420/2015
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.15 року Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

представника Диканівської ВК УДПтСУ в Харківській області (№12) ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції між Червонозаводським районним судом міста Харкова та Диканівською ВК УДПтСУ в Харківській області (№12) заяву захисника - адвоката ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродження міста Харкова, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, який відбуває покарання за вироком Дзержинського районного суду міста Харкова від 25.04.2013 року з призначеним покаранням із застосуванням статті 71 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 років без конфіскації майна, про застосування щодо нього Закону України "Про амністію у 2014 році" від 08.04.2014 року,-

ВСТАНОВИВ:

ДоЧервонозаводського районного суду міста Харкова надійшло клопотання захисника - адвоката ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , про застосування до нього амністії на підставі Закону України "Про амністію у 2014 році".

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 336 КПК України судове засідання здійснювалося в режимі відеоконференції під час трансляції з Диканівської виправної колонії.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 та його захисник - адвокат ОСОБА_4 заявлене клопотання підтримали та просили його задовольнити, просили звільнити від відбування покарання призначеного вироком Дзержинського районного суду міста Харкова від 25.04.2013 року засудженого ОСОБА_6 на підставі статті 2 ЗУ «Про амністію у 2014 році», оскільки відповідно до обставин встановлених зазначеним вироком суду засуджений при вчиненні злочинів, за якими його було визнано винним, насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілих не застосовував, даних про спричинення тілесних ушкоджень не має.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання заявника, не заперечував проти його задоволення та зазначив, що заборон щодо застосування до засудженого амністії передбачених ЗУ «Про амністію у 2014 році» та ЗУ «Про застосування амністії в України» не має.

Представники колонії, які приймали участь у судових засіданнях при розгляді справи, покладалися на думку суду та прокурора при вирішенні питання щодо застосування до засудженого амністії.

Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали особової справи, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до копії вироку Жовтневого районного суду міста Харкова від 07.09.2009 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину та призначено покарання за ч.1 ст. 309, ч.1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на чотири роки із застосуванням статті 75 КК України три роки. Як вбачається з положень статей 309 та 263 КК України в редакції на час вчинення засудженим злочинів передбачених даними статтями та ухвалення судом вироку по справі, дані злочини не відносилися до категорії тяжких чи особливо тяжких злочинів.

Згідно копії вироку Дзержинського районного суду міста Харкова від 25.04.2013 року, ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні злочинів передбачених ч.2 ст. 146, ч.2 ст. 289, ч.1 ст. 296 КК України та на підставі статей 70,72, ч.1 ст. 71 КК України, з урахуванням вироку Жовтневого районного суду міста Харкова призначено покарання у виді позбавлення волі строком на вісім років без конфіскації майна. Строк відбування покарання рахується з часу фактичного затримання з 30.04.2012 року.

Як вбачається з мотивувальної частини вироку суду від 25.04.2013 року в формулюванні обвинувачення визнаного судом доведеним, засудженим, при вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст. 146 та ч.2 ст. 289 КК України насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілих не застосовувалось, даних про спричинення потерпілим тілесних ушкоджень, які б могли свідчити про застосування насильства, відповідно до зазначеного вироку, не має.

Відповідно до копії ухвали Дзержинського районного суду міста Харкова від 03.07.2014 року з посиланням на протокол затримання ОСОБА_6 від 19.06.2009 року, в строк відбування покарання призначеного вироком суду від 25.04.2013 року зараховано 2 місяці 21 день. Таким чином, на день набрання чинності ЗУ «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_6 фактично відбув 2 роки 2 місяці 10 днів, що складає більш ніж одну четверту частину від призначеного покарання.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про амністію у 2014 році" звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, крім тих, які підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статті 1 цього Закону, засуджених за будь-які злочини, які не поєднані з насильством, небезпечним для життя і здоров`я, якщо вони на день набрання чинності цим Законом відбули не менше однієї чверті призначеного строку основного покарання.
Відповідно до статті 86 Кримінального Кодексу України, амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

Згідно п. "є" статті 8 ЗУ "Про амністію у 2014 році", амністія не застосовується до осіб засуджених за незаконне позбавлення волі або викрадення людини, якщо при цьому сталося заподіяння смерті людині, або нанесення тяжких тілесних ушкоджень, що потягнули за собою смерть -частини друга і третя статті 146 КК України 2001 року.

Як вбачається з вироку суду від 25.04.2013 року вчинення засудженим ОСОБА_6 злочину передбаченого ч.2 ст. 146 КК України вище зазначених наслідків не потягнуло, дані обставини, відповідно до вироку, судом не встановлено.

Обмежень, що містяться у п. «в» ст. 8 ЗУ «Про амністію у 2014 році» (які звільнені судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин) судом також не встановлено, оскільки законодавець наголосивши на посиланні: «знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин», тим самим передбачив, що попередня судимість також була за тяжкий злочин (дана позиція висловлена також в Листі ВССУ від 26.05.2014 року № №223-75704-14 «Про деякі питання застосування амністії у 2014 році з урахуванням останніх законодавчих змін»). А як зазначалося вище,вироком суду від 07.09.2009 року ОСОБА_6 було засуджено за злочини середньої тяжкості.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що клопотання захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_4 підлягає задоволенню, обмеження передбачені ст. 8 ЗУ «Про амністію у 2014 році» та ст. 4 ЗУ «Про застосування амністії в Україні» щодо ОСОБА_6 відсутні.

Керуючись вимогами Закону України "Про застосування амністії в України", положеннями Закону України "Про амністію у 2014 році", ст. 85,86 КК України, ст. 372, 537,539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

На підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звільнити від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Дзержинського районного суду міста Харкова від 25.04.2013 року.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Червонозаводський районний суд міста Харкова протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим, який відбуває покарання у виді позбавлення волі протягом 7 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1