Здолбунівський районний суд Рівненської області
Справа № 1-47/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2010 року Здолбунівський районний суд

Рівненської області

в складі: головуючого судді Шуляка А.С.

при секретарі Солдатовій О.Д.

за участю прокурора Пришко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Здолбунів справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, українки, громадянки України, одруженої, ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше не судимої, не працюючої, проживаючої в ІНФОРМАЦІЯ_4

у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.186 КК України,

встановив:

Органом досудового слідства ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що маючи умисел на заволодіння чужим майном, 03 травня 2009 року близько 20год.00хв., перебуваючи на території ТзОВ «Будматеріали», що знаходиться по вул. Щепкіна,1 в м.Здолбунів, Рівненської області, відкрито викрала у ОСОБА_2 мобільний телефон марки «Samsung G 800», вартістю 2895,20грн, який знаходився в його автомобілі ВАЗ 2129, чим спричинила ОСОБА_2 матеріальну шкоду на вказану суму.

Суд вважає, що органами досудового слідства не вірно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

В обґрунтування обвинувачення орган досудового слідства посилався на показання потерпілого ОСОБА_2, свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6.

Так, потерпілий ОСОБА_2 дав показання про те, що 03 травня 2009 року близько 19год40хв. він проїжджаючи біля ТзОВ «Будматеріали», яке розташоване по вул.Щепкіна в м.Здолбунів помітив біля паркана чотирьох підлітків, один з яких кидав на дах будівлі деревяний брусок. Він зупинився біля них і не виходячи з автомобіля взяв підлітка за руку. Проте, той різко вирвався в результаті чого порвалася футболка. Після цього він поїхав на територію ТзОВ де він орендував приміщення щоб переодягнутися. В цей час, близько 20год. до нього увірвалися у приміщення двоє невідомих йому чоловіків, які почали розмовляти з ним в грубій формі та штовхати його. Один із чоловіків запитав у нього навіщо він порвав для його сина футболку. Через деякий час, коли конфлікт між ними припинився, вони вийшли з приміщення на подвіря і він побачив, як підсудна виходить з його автомобіля ВАЗ 2109. Двері автомобіля були не зачинені і в автомобілі знаходився його мобільний телефон «Samsung G 800». Коли підсудна вийшла з автомобіля він побачив у неї в руках знаходиться його телефон. Помітивши це він попросив, щоб підсудна віддала телефон, проте вона відмовилася і вимагала повернути гроші за порвану футболку. Після цього підсудна пішла з території товариства у невідомому йому напрямку.

ОСОБА_1 вину у вчиненні злочину не визнала та дала показання, що 03 травня 2009 року близько 19.00год. вона прогулювалася з сусідською дитиною, яку тоді доглядала. В цей час перед нею зупинився автомобіль білого кольору, яким керував потерпілий. Вона побачила, як він, не виходячи з автомобіля, схопив за одежу одного з дітей, які гралися і почав шарпати за одяг тягнучи до автомобіля, проте тому вдалося вирватися і втекти. Вона впізнала дитину, це був син її сусідки ОСОБА_4 Олександр. Водій вийшов з авто і хотів догнати Олександра на що вона в свою чергу крикнула до нього, що він робить. Потерпілий сів в автомобіль та поїхав на територію ТзОВ «Будматеріали». Вона пішла за ним, при цьому зателефонувала матері ОСОБА_7 і повідомила, що сталося. Зайшовши на територію ТзОВ вона підійшла до потерпілого та сказала, щоб він зачекав батьків ОСОБА_7, якого він побив та порвав футболку. В цей момент потерпілий відкривав дверцята автомобіля і в нього з кишені випав мобільний телефон. Вона швидко підняла його та сказала, що віддасть телефон батькам ОСОБА_7. В цей час підійшла ОСОБА_4 і вона віддала їй телефон і сказала, щоб вони розбиралися дальше самі.. Телефон вона віддала для ОСОБА_4 для того, щоб потерпілий повернув гроші за порвану футболку. Будь-якого наміру викрадати мобільний телефон потерпілого вона не мала.

Посилання органів досудового слідства на показання свідка ОСОБА_3 безпідставні, поскільки в судовому засіданні він пояснив, що бачив, як підсудна стояла біля автомобіля потерпілого. Проте, сам факт заволодіння нею телефоном він не бачив і звідки вона взяла телефон потерпілого він не знає.

Спростовується вина підсудної у відкритому викраденні майна і показаннями свідка ОСОБА_4, з яких вбачається, що 03 травня 2009 року близько 19год.50хв. підсудна зателефонувала до її чоловіка і повідомила, що потерпілий порвав для її сина футболку. Вона відразу із чоловіком пішли до свого сина, який знаходився біля ТзОВ. По дорозі вони зустріли свого кума ОСОБА_6 і чоловік з ним побігли на територію ТзОВ. Зайшовши в будівлю товариства між ними з потерпілим виник конфлікт через те, що трапилося з сином. Через деякий час потерпілий вийшов на подвіря сів в автомобіль та поїхав з території товариства. До неї підійшла підсудна та повідомила, що у неї мобільний телефон потерпілого. Звідки підсудна взяла телефон потерпілого вона їй про це не говорила, а віддавши їй телефон сказала лише нехай він віддасть гроші за порвану футболку.

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у своїх показання вказали на те, що вони не знають звідки у підсудної взявся телефон потерпілого. Ствердили лише той факт, що підсудна передала телефон для ОСОБА_4 та сказала щоб потерпілий раніше повернув гроші за футболку.

Проте, під час судового слідства було встановлено, що підсудна забрала телефон потерпілого не з метою його викрадення, а для того, щоб змусити його відшкодувати кошти за порвану ним футболку. Оцінюючи наведене суд приходить до висновку, що дії підсудної по ч.1 ст.186 КК України органами досудового слідства кваліфіковані не правильно. Між підсудною і потерпілим виник спір, який міг бути вирішений у порядку цивільного судочинства. Оскільки підсудна самовільно забрала телефон потерпілого, то суд вважає, що вона усупереч встановленому законом порядку вчинила дії, правомірність яких оспорюється іншою особою, заподіявши останній значну шкоду і її дії слід кваліфікувати за ст.356 КК України, як самоуправство.

В судовому засіданні підсудна вину вчиненні злочину передбаченого ст..356 КК України визнала повністю. Просить суд провадження у справі закрити так, як вона примирилася з потерпілим.

Прокурор не заперечив щодо кваліфікації дій підсудної за ст.356 КК України і погодився з клопотанням підсудної про закриття справи у зв'язку з примиренням підсудної з потерпілим так, як для цього є всі передбачені законом підстави.

Потерпілий ствердив примирення з підсудною і вказав на те, що телефон йому повернуто і будь-яких претензій матеріального та морального характеру до підсудної він не має та не заперечує щодо закриття справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.7-1 КПК України провадження в кримінальній справі може бути закрито судом у зв'язку з примиренням обвинуваченого, підсудного з потерпілим.

Ч.2 ст.8 КПК України встановлено, що за наявності підстав, зазначених у статті 46 КК України, у справах, які надійшли до суду з обвинувальним висновком, суд у судовому засіданні виносить постанову про закриття справи.

Відповідно до ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Згідно з ст.12 КК України злочини передбачений ст.356 КК України відносяться до категорії невеликої тяжкості.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень потерпілого заподіяна злочином шкода усунута.

Згідно з ч.1 ст..282 КПК України якщо під час судового розгляду справи будуть установлені підставі для закриття справи, передбачені пунктами 5, 6, 7, 8, 9,10, 11 статті 6 і статтями 7, 7-2, 8, 9, 10, 11-1 цього Кодексу, суд, вислухавши думку учасників судового розгляду і висновок прокурора, своєю мотивованою ухвалою, а суддя - постановою, закриває справу.

Керуючись ст.7-1, 8, 282 КПК України, ст..46 КК України, суд

постановив:

Кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні злочину передбаченого ст..356 КК України закрити на підставі п.2 ч.1 ст.7-1 КПК України у звязку з примиренням з потерпілим.

Запобіжний захід скасувати.

Речовий доказ мобільний телефон «Samsung G 800» повернути потерпілому.

На постанову може бути подана апеляція в апеляційний суд Рівненської області протягом семи діб з дня її винесення.

Суддя