Справа № 1 -929/2010
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2010 року Дніпровський районний суд м. Києва в складі :

головуючого судді Метелешко О.В.

при секретарі Паєті О.В.

за участю прокурора Ткачук Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше судимого:

-31.08.1993 року Московським районним судом м. Києва за ст. 140 ч. 2 КК України (у редакції 1960 року) до 2 (двох) років позбавлення волі;

-12.08.1997 року Ватутінським районним судом м. Києва за ст. 229-6 ч. 1 КК України (у редакції 1960 року) до 10 (десяти) місяців позбавлення волі;

-06.03.2000 року Ватутінським районним судом м. Києва за ст. 140 ч. 2 КК України (у редакції 1960 року) до 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі;

-06.12.2004 року Деснянським районним судом м. Києва за ст. 309 ч. 2 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі;

-20.04.2007 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі, звільнився 23.01.2009 року по відбуттю строку покарання,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, будучи раніше засудженим, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, маючи не зняту та не погашену у встановленому порядку судимість, знову повторно вчинив умисний злочин при наступних обставинах.

Так. 25.04.2010 року ОСОБА_1 приблизно о 18 год. ЗО хв., перебуваючи біля ресторану громадського харчування «МакДональдз», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. М. Раскової, 1, побачив раніше незнайомого йому ОСОБА_2 у якого, непомітно для останнього, з кишені штанів випав гаманець. В цей час у ОСОБА_1 виник умисел на повторне таємне викрадення чужого майна. Діючи з корисливих спонукань, з метою особистого збагачення ОСОБА_1, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно для потерпілого, який залишався на місці, викрав з землі гаманець вартістю 50 грн., в якому знаходилися кошти у сумі 145 грн. 07 коп.

Після цього ОСОБА_1, дії якого залишалися непоміченими, з місця злочину зник, а викраденим скористався на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 195 грн. 07 коп.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_1 вину визнав повністю та пояснив, що він дійсно 25.04.2010 року приблизно о 18 год. 00 хв. перебував біля метро «Лівобережна» та зайшов до ресторану «МакДональдз» поїсти. Після того, як він там поїв, побачив як в декількох метрах від нього стоять незнайомі йому хлопці, які розмовляли та підіймали один одного. Коли хлопці підіймали один одного, він побачив як у когось з них випав гаманець. Він зрозумів, що цього ніхто не помітив і вирішив вкрасти цей гаманець та підійшов до них, нахилився, підняв і сховав його у кишеню та швидко пішов у бік метро. Після чого до нього підійшли працівники міліції, які спитали у нього документи, та що є в кишенях. Він повідомив, що у нього в кишені є гаманець. У цей час до них підійшли хлопці, у яких зник гаманець, та повідомили про його зникнення. Після цього працівники міліції його затримали та доставили до Дніпровського районного управління.

Покази ОСОБА_1 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння підсудним змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 299 КПК України, обмеживши в судовому засіданні за згодою учасників процесу обсяг дослідження доказів допитом підсудного, який повністю визнав себе винним у вчиненні злочину, суд приходить до висновку про недоцільність дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, розяснивши при цьому учасникам процесу, що в такому випадку, вони позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною винність ОСОБА_1 в умисних діях, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненого повторно, і знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 185 КК України.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні підсудному ОСОБА_1 виду та міри покарання, приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії середньої тяжкості, конкретні обставини справи та те, що тяжких наслідків від злочину не настало.

Судом також враховуються дані про особу підсудного, який перебуває під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів (а.с.73), також знаходився на обліку у психіатра з 1996 р. по 2000 р., однак у 2000 р. був знятий з обліку так, як знаходився у місцях позбавлення волі. У січні 2010 року взятий на консультативний нагляд з діагнозом: емоційно-нестійкий розлад особистості (а.с. 72), не працює, раніше судимий, згідно наданої Міжнародною благодійною фундацією «Посольство життя» (працював на добровільних засадах з 2 лютого 2009 року по 31 березня 2010 року) характеристики, ОСОБА_1 характеризується позитивно (а.с. 74, 76). Зокрема судом також враховується, що ОСОБА_1 перебуває на диспансерному обліку в КМЦ СНІДу з 18.03.2009 року з діагнозом: ВІЛ-інфекція, III клінічна стадія, орофарингеальний кандидоз, хронічний гепатит (період ремісії).

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає помякшуючою обставиною щире каяття підсудного у вчиненому злочині.

Обставиною, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України є рецидив злочинів.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_1 злочину, вищезазначених даних про його особу, конкретних обставин справи, обставину, яка помякшує та обтяжує покарання підсудного, враховуючи також поряд з цим позитивну характеристику, надану Міжнародною благодійною фундацією «Посольство життя» (працював на добровільних засадах з 2 лютого 2009 року по 31 березня 2010 року), та те, що останній перебуває на диспансерному обліку в КМЦ СНІДу з 18.03.2009 року з діагнозом: ВІЛ-інфекція, III клінічна стадія, орофарингеальний кандидоз, хронічний гепатит (період ремісії), суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_1 покарання ближче до мінімального розміру, передбаченого санкцією статті.

Цивільний позов у справі відсутній.

Речовий доказ у справі, а саме - гаманець чорного кольору, гроші у сумі 145 гри. 07 коп., що передані під розписку на зберігання потерпілому ОСОБА_2, залишити у його власності.

Судові витрати у справі не понесені.

Керуючись ст. ст. 28, 323, 324 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_1 обчислювати з 26 квітня 2010 року (а.с. 30-35).

Цивільний позов у справі відсутній.

Речовий доказ' у справі, а саме - гаманець чорного кольору, гроші у сумі 145 грн. 07 коп., що передані під розписку на зберігання потерпілому ОСОБА_2 (а.с. 17-18), залишити у його власності.

Судові витрати у справі не понесені.

Запобіжний захід ОСОБА_1 у вигляді тримання під вартою в Київському СІЗО Державного департаменту України з питань виконання покарань - залишити без зміни до набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 15 (пятнадцяти) діб з моменту його проголошення, а засудженим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя