Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2015 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

суддів ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3.,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 січня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 20 квітня 2015 року,

у с т а н о в и в:

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4, вказуючи на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону й неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, порушує питання про скасування судових рішень та закриття кримінального провадження. Фактично захисник посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповноту судового розгляду.

Зазначеним вироком, залишеним без змін апеляційним судом,

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_2, зареєстрованого на АДРЕСА_1, раніше неодноразово судимого, востаннє - за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 307 та на підставі статей 69, 71, 72 КК України засудженого до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць; 14 серпня 2012 року за постановою Оріхівського районного суду Запорізької області від 16 березня 2011 року звільненого від відбування покарання із заміною невідбутої частини покарання тривалістю 1 рік 3 місяці 16 днів на виправні роботи,

засуджено за ч. 3 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років із конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_5: на користь потерпілої ОСОБА_6 у рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди - 14 000 грн та 5000 грн відповідно; на користь держави у рахунок відшкодування процесуальних витрат на залучення експертів при проведенні судово-дактилоскопічної та судово-криміналістичної експертиз - 1572,48 грн.

Вирішено питання щодо речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров'я особи, яка зазнала нападу (у розбої), вчиненого за попередньою змовою групою осіб із проникненням у житло за таких обставин.

20 червня 2014 року приблизно о 21.50 год. біля квартири АДРЕСА_3, діючи узгоджено за попередньою змовою, ОСОБА_5 та невстановлені досудовим розслідуванням особи з метою особистого збагачення під вигаданим приводом ввели потерпілу ОСОБА_6 в оману і змусили жінку відчинити вхідні двері квартири. Після чого ОСОБА_5 та зазначені особи застосувавши фізичну силу та погрожуючи застосувати ніж, штовхнули ОСОБА_6, в результаті чого вона впала на підлогу квартири і втратила свідомість, а нападники проникли у житло.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_5 став утримувати праву руку потерпілої та закривати своєю рукою їй рота, при цьому продовжував погрожувати застосуванням насильства, що потерпіла ОСОБА_6 сприйняла як реальну загрозу. Таким чином ОСОБА_5 позбавив її можливості чинити активний опір.

У цей же час невстановлена в ході досудового розслідування особа, діючи узгоджено з ОСОБА_5, також почала утримувати потерпілу ОСОБА_6, закриваючи їй очі своєю рукою і позбавляючи тим самим можливості потерпілої роздивитися нападників, а інша невстановлена досудовим розслідуванням особа, реалізуючи спільний умисел на заволодіння майном ОСОБА_6, попрямувала до кімнат її квартири, де відшукала майно ОСОБА_6 на загальну суму 14 999 грн і заволоділа ним, заподіявши останній матеріального збитку на вказану суму.

Розглянувши доводи, наведені в касаційній скарзі, та перевіривши надані до скарги судові рішення, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Фактичні обставини кримінального провадження були предметом перевірки судів першої та апеляційної інстанцій і перегляду в касаційному порядку не підлягають, оскільки з урахуванням положень ч. 1 ст. 438 КПК України невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, а також неповнота судового розгляду не є підставою для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції.

Твердження захисника ОСОБА_4 про невинуватість ОСОБА_5 у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров'я особи, яка зазнала нападу (у розбої), вчиненому за попередньою змовою групою осіб із проникненням у житло, є неспроможними, оскільки висновки суду про винуватість ОСОБА_5 в цій частині ухвалено відповідно до вимог ст. 370 КПК України на підставі об'єктивно з'ясованих обставин, підтверджених доказами, які було досліджено під час судового розгляду та оцінено судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень убачається, що висновки про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, місцевий суд зробив на підставі показань потерпілої ОСОБА_6 про обставини скоєного щодо неї кримінального правопорушення, які є послідовними і повністю узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, а також з даними протоколів слідчих дій, висновком експерта та іншими письмовими доказами, наведеними у вироку.

Визнавши вказані докази достовірними та оцінивши їх у сукупності з іншими фактичними даними, суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення і правильно кваліфікував дії засудженого за ч. 3 ст. 187 КК України .

Вважати, що потерпіла та свідки обмовили ОСОБА_5, а матеріали провадження сфальсифіковано, немає підстав.

Крім того, аналогічні за змістом доводи захисника ОСОБА_4 на обґрунтування скасування судових рішень та закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_5 були предметом перевірки суду апеляційної інстанції, який визнав їх неспроможними, навівши належні мотиви спростування. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України .

Отже, переконливих доводів щодо необхідності скасування вироку місцевого суду й ухвали апеляційного та стосовно закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_5 з касаційної скарги не убачається, тобто підстав для задоволення скарги немає. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 зазначеного Кодексу.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 січня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 20 квітня 2015 року щодо ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1ОСОБА_2ОСОБА_3