Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/658/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.08.2015 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кіровограда кримінальне провадження № 0000179 за апеляційною скаргою заступника прокурора Кіровоградської області ОСОБА_6 на вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 квітня 2015 року.

Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Світловодська Кіровоградської області, громадянин України, із професійно-технічною освітою, який не одружений, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимий:

13.01.2011 року вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі;

11.02.2014 року вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області за ч. 1 ст. 309 КК України на 1 рік виправних робіт, 11.09.014 року виправні роботи замінено на штраф, який сплачено;

12.01.2015 року вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки обмеження волі;

05.03.2015 року вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі,

визнаний винуватим та засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 7 місяців.

Строк відбування покарання ухвалено рахувати з 29 січня 2015 року.

Доля речових доказів вирішена відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Кримінальне провадження розглянуто з участю: прокурора ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за те, що вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, поєднану з проникненням у приміщення, за наступних обставин.

27.01.2015 року, ввечері, ОСОБА_7 , переконавшись, що його дії нікому не помітні, скориставшись тим, що мешканці будинку сплять, через паркан проник на територію домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 . Перебуваючи на території вказаного домоволодіння ОСОБА_7 за допомогою сили рук відчинив вхідні двері та проник у приміщення гаража, звідки повторно таємно викрав належне потерпілому ОСОБА_9 майно, а саме: акумуляторну батарею марки «Оbегоn», 12 В 450 Л, 55 А.Ч. вартістю - 180 грн.; болгарку 150W марки DVT, вартістю - 209 грн.; електродриль марки «ИЄ - 1035У2» в кількості 2-х штук, вартістю - 140 грн. кожна, загальною вартістю - 280 грн.; котушку, обмотку, та провод від зварювального апарату, вартістю - 50 грн.; провод з переноски довжиною 25 метрів, вартістю - 75 грн.; провод від пилососу загальною довжиною 16 метрів, вартістю - 19 грн.; наждак саморобний разом з електродвигуном 250 ват, вартістю - 50 грн.; електродистилятор з нержавіючої сталі вартістю - 90 грн.; автотрансформатор лабораторний «Латр», вартістю - 200 грн.; електродвигун від пральної машинки, вартістю - 50 грн., а всього викрав на загальну суму 1203 грн.

З місця вчинення злочину ОСОБА_7 зник, викраденим розпорядившись на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_9 майнову шкоду на вказану суму.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи правову кваліфікацію дій та доведеність винуватості обвинуваченого, просить вирок районного суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 7 місяців.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.03.2015 року більш суворим за даним вироком, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 7місяців. Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з 21.01.2015 року.

В обґрунтування вимог посилається на неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування ч. 4 ст. 70 КК України, а також істотні порушення вимог кримінального процесуального законодавства.

Зокрема, вказав, що оскаржуваним вироком ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні крадіжки 27.01.2015 року, тобто до постановлення стосовно нього попереднього вироку Світловодського міськрайонного суду від 05.03.2015 року. Тому вважає, що остаточне покарання за даним вироком суд повинен був призначити відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України.

Крім того, зазначив, що суд першої інстанції допустив порушення вимог п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, оскільки у оскаржуваному вироку датою з якої необхідно рахувати строк відбування покарання визначив 29.01.2015 року, тоді як відповідно до вироку Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.03.2015, строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з 21.01.2015 року.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого, який не заперечував проти апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції скасуванню в частині призначеного покарання з ухваленням в цій частині нового вироку, з таких підстав.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, крім визнання ним винуватості, підтверджені зібраними доказами, що містяться у матеріалах провадження, і в апеляційній скарзі не заперечуються. Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України сторонами кримінального провадження не оспорюється. При розгляді доводів апеляційної скарги колегія суддів відповідно до ст. 404 КПК України виходить із фактичних обставин провадження, встановлених судом першої інстанції.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом першої інстанції призначено в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України за якою його засуджено та з дотриманням вимог статей 50, 65 КК України.

При призначенні обвинуваченому покарання суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

Характеризуючи особу обвинуваченого, суд прийняв до уваги, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, за місцем проживання характеризується як такий, що скарг на нього не надходило, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, проживає з матір`ю похилого віку, повністю визнав свою винуватість.

Обставинами, що пом`якшують покарання визнано щире каяття обвинуваченого, сприяння розкриттю злочину. Обставин, які обтяжують покарання не встановлено.

Врахувавши наведене вище, районний суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства та призначив йому покарання у виді позбавлення волі з його реальним відбуванням, що є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.

Разом із тим, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 засуджений також вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 березня 2015 року за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 13 серпня 2015 року вказаний вирок залишений без змін.

Згідно ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Оскільки в даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 засуджений за злочин, який вчинив 27.01.2015 року, тобто до ухвалення вироку Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 березня 2015 року, тому остаточне покарання ОСОБА_7 необхідно призначати за правилами ч. 4 ст. 70 КК України із застосуванням принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Отже, в цій частині вимоги апеляції прокурора є обґрунтованими, а тому відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409, п. 2 ч.1 ст. 420 КПК України підлягають задоволенню.

Поряд з цим, колегія суддів не погоджується, з доводами апеляції прокурора щодо порушення судом першої інстанції вимог п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України.

Так, в матеріалах провадження наявна копія ухвали слідчого судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29.01.2015 року, якою в рамках кримінального провадження № 0001999 стосовно ОСОБА_7 обрано міру запобіжного заходу у виді взяття під варту з 29 січня 2015 року (аркуші к.п. 91-92).

У зв`язку з цим, у оскаржуваному вироку Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 квітня 2015 року, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, ухвалено рахувати строк відбування покарання з 29 січня 2015 року.
Відомостей про затримання ОСОБА_7 та перебування його під вартою раніше, в тому числі з 21.01.2015 року як вказує прокурор, у матеріалах немає і стороною обвинувачення не надано.

За таких, обставин, доводи прокурора, про необхідність рахувати строк відбування покарання ОСОБА_7 з 21.01.2015 року, не знайшли свого підтвердження, а тому в цій частині апеляційні вимоги задоволенню не підлягають.

Таким чином, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції скасуванню в частині призначеного покарання з ухваленням в цій частині нового вироку у зв`язку з необхідністю застосування більш суворого покарання.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 336, 373-374, 404, 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 квітня 2015 року стосовно ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч.3 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 7 (сім) місяців.

На підставі ч. 4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 березня 2015 року, більш суворим, призначеним за даним вироком, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 7 (сім) місяців.

В решті вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 квітня 2015 року залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Судді

ОСОБА_10 ОСОБА_3 ОСОБА_4