Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" серпня 2014 р. Слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши в приміщенні суду в м. Києві клопотання старшого слідчого СВ Дніпровського РУГУ МВС України м. Києва ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей і документів в рамках кримінального провадження унесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0010253 від 07.08.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, -

в с т а н о в и в:
До Дніпровського районного суду м. Києва надійшло зазначене клопотання слідчого, яке погоджене з прокурором прокуратури Дніпровського району м. Києва про надання тимчасового доступу до документів, стосовно інформація, яка знаходиться в операторів та провайдерів телекомунікацій, про зв`язок, абонента, надання телекомунікаційних послуг, у тому числі отримання послуг, їх тривалості, змісту, маршрутів передавання тощо у період вчинення кримінального правопорушення (злочину), у зв`язку з здійсненням досудового розслідування у вказаному провадженні.

У судовому засіданні, слідчий заявлене клопотання підтримав, просив задовольнити з підстав викладених у його мотивувальній частині.

В свою чергу, ухвалою суду, постановленою у порядку ч. 4 ст. 371 та ч. 2 ст. 372 КПК України, на підставі положень ч. 4 ст. 163 КПК України, визнано за можливе провести судовий розгляд клопотання без участі прокурора та представника особи у володінні, якої знаходяться речі і документи.

Тож, слідчий суддя, перевіривши клопотання заявника на дотримання вимог Кримінального процесуального Кодексу України (далі КПК), приходить до наступного.

У випадку необхідності отримання інформації, яка знаходиться в операторів та провайдерів телекомунікацій, що відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 162 КПК України, становить охоронювану законом таємницю, сторона кримінального провадження має право, згідно положень ст. 160 КПК України, звернутись до слідчого судді з клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів.

Як убачається з клопотання, в ході досудового розслідування було встановлено, що 07.08.2014 року, приблизно о 19 годині 15 хвилин, невстановлена досудовим розслідуванням особа, перебуваючи в приміщенні салону ювелірних обручок, за адресою: АДРЕСА_1 , з погрозою застосування предмета схожого на пістолет, відкрито заволоділа ювелірними прикрасами. У день скоєння злочину охорону магазину здійснював ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який користується наступними абонентськими номерами: НОМЕР_1 та НОМЕР_2 .

Дані обставини, на думку автора клопотання, підтверджують необхідність надання тимчасового доступу, з метою встановлення відомостей визначених ст. 91 КПК України, у даному кримінальному провадженні та виконання завдань визначних ст. 2 КПК України.

При цьому, слідчий суддя постановляє ухвалу про надання доступу до речей і документів за умови, що сторона кримінального провадження доведе наявність достатніх підстав вважати, що вони мають суттєве значення для встановлення важливих обставин, та можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів (ч. 5 та ч. 6 ст. 163 КПК України).

У судовому засіданні слідчим суддею встановлено, що клопотання органу досудового розслідування за своєю суттю в цілому відповідає вимогам ч. 6 ст. 132, ст. 160 КПК України, обставин, регламентованих п. 1, п. 3 ч. 3 ст. 132, ст. 161 та абз. 2 ч. 6 ст. 163 КПК України, не встановлено.

Згідно ч. 2 ст. 132 КПК України, клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подано до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Порушень вимог Глави 10 КПК України - заходи забезпечення кримінального провадження і підстави їх застосування та Глави 15 КПК України - тимчасовий доступ до речей і документів, у судовому засіданні, слідчим суддею не виявлено.

Крім того, слідчи суддя враховує, що згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У справі Бакланов проти Росії (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі Фрізен проти Росії (рішення від 24 березня 2005 р.), ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

Окрім того, у справі Ізмайлов проти Росії (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) ЄСПЛ встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий і надмірний тягар для особи.

З п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, випливає, що слідчий суддя повинен переконатися у тому, що захід забезпечення кримінального провадження виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи, який ідеться у клопотанні.

Слідчим суддею, у судовому засіданні, не було встановлено відомостей, які б беззаперечно свідчили, що надання дозволу на тимчасовий доступ до речей і документів становитиме особистий та надмірний тягар, тобто апріорі таке втручання не є свавільним, оскільки отримання дозволу на його проведення здійснено з дотриманням принципу законності та воно є пропорційним до тяжкості вчиненого правопорушення і відповідає справжнім інтересам суспільства.

За таких обставин, слідчий суддя дослідивши, матеріали клопотання, долучені до нього документи та безпосередньо саме кримінальне провадження в оригіналі, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи, та інші) свідчать про те, що слідчим у судовому засіданні, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 132 КПК України, надано ґрунтовні докази, які дають змогу прийти до висновку про неможливість іншим способом, на даному етапі, довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів (ч. 4 ст. 132, ч. 6 ст. 163 КПК України), забезпечити повноту, всебічність та неупередженість розслідування вищезазначеного кримінального правопорушення, отримати відомості, що є необхідними для з`ясування всіх важливих обставин у їх сукупності, кореспондуються з вимогами ст. 132 КПК України, а тому воно підлягає задоволенню частково, а саме за період з 01.07.2014 року по 13.08.2014 року, у іншій же частині стосовно періоду тимчасового доступу у задоволенні клопотання слід відмовити, оскільки воно суперечить положенням п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України.

Керуючись ст.ст. 1-29, 131-132, 159-166, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:
Клопотання задовольнити частково.

Надати розпорядження (забезпечити) слідчому СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києва ОСОБА_3 право тимчасового доступу до речей і документів ПрАТ ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташований за адресою: АДРЕСА_2 , стосовно вхідних та вихідних зєднань, що здійснюються з абонентського номеру НОМЕР_2 , із прив`язкою до місцевості (адрес базових станцій, азимут), дати, часу та тривалості зєднання, номерів співрозмовників, з зазначенням нульових 0 зєднань та SMS - повідомлень за період часу з 01.07.2014 року по 13.08.2014 року.

В іншій частині у задоволенні клопотання відмовити.

Строк дії ухвали, не може перевищувати одного місяці з дня її постановлення.

Роз`яснити, особі, яка зазначена в ухвалі слідчого судді про тимчасовий доступ до речей і документів, як володілець речей або документів, що тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії, з використанням копіювальної техніки, електронних засобів володільця (за його згодою) або копіювальної техніки, електронних засобів особи, яка пред`являє ухвалу про тимчасовий доступ до речей і документів та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Особа, яка зазначена в даній ухвалі слідчого судді, як володілець речей або документів, зобов`язана надати тимчасовий доступ до зазначених речей і документів вказаній особі за умови пред`явлення копії цього судового рішення.

Особа, яка пред`являє ухвалу про тимчасовий доступ до речей і документів, зобов`язана залишити володільцю речей і документів опис речей і документів, які були вилучені на виконання ухвали слідчого судді, або ж на вимогу останнього залишено копію вилучених документів.

У разі невиконання даної ухвали слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, якій надано право на доступ до інформації, яка міститься в оператора та провайдера телекомунікацій, має право постановити ухвалу про дозвіл на проведення обшуку згідно з положеннями КПК України.

Інформація про приватне життя особи, отримана в порядку виконання даного судового рішення, не може бути використана інакше як для виконання завдань кримінального провадження.

Кожен, кому наданий доступ до інформації про приватне життя особи, в порядку виконання даного судового рішення, зобов`язаний запобігати розголошенню такої інформації.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді, та є обов`язковою до виконання на всій території України.
Слідчий суддя: ОСОБА_1