31.12.15

31 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ
Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,
30 грудня 2015 року прокурор прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про зміну запобіжного засобу з тримання під вартою на домашній арешт підозрюваному:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженого у м. Дніпропетровську, громадянина України, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, офіційно працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає: АДРЕСА_2 , раніше не судимий.
13 грудня 2015 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.
14 грудня 2015 слідчим суддею Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська підозрюваному ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Прокурор зазначає, що підозрюваний ОСОБА_6 вчинив особливо тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років, у зв`язку з чим є достатні підстави вважати, що він може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні. Саме ці обставини свідчать про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж домашній арешт. Але разом з тим в ході досудового розслідування підозрюваний ОСОБА_6 співпрацює зі слідством, дав зізнавальні свідчення щодо своєї причетності до інкримінованого йому злочину, а також дав покази щодо інших осіб, які причетні до вчинення злочинів пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин. Крім того, ОСОБА_6 одружений, має на утриманні малолітню доньку, яка хворіє на ДЦП та є дитиною - інвалідом підгрупи А, також має постійне місце проживання.
У судовому засіданні прокурор своє клопотання підтримав, прохав задовольнити. Пояснення надав аналогічні тексту клопотання. Додатково пояснив, що ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України, у даному випадку є те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників цього кримінального провадження.
У судовому засіданні підозрюваний не заперечував проти зміни раніше застосованого запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт. Вину у вчиненні інкримінованого правопорушення визнав у повному обсязі.
Захисник підтримала клопотання прокурора. Пояснила, що внаслідок того, що підозрюваний співпрацює з органом досудового слідства, вину у вчиненні інкримінованого злочину визнає у повному обсязі, ризик у вигляді незаконного переховування від органів досудового розслідування або суду зник. Однак, через те, що продовжує існувати ризик у вигляді можливого незаконного впливу на свідків та інших учасників кримінального провадження, можливо його мінімізувати шляхом зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.
Розглянувши клопотання, заслухавши доводи прокурора, пояснення підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, приходжу до висновку про те, що клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт підлягає задоволенню. Вважаю, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України. Вважаю доведеним наданими у ході розгляду справи доказами, наявність ризику у вигляді можливого незаконного впливу на свідків та інших учасників цього кримінального провадження. Через те, що ризик, у вигляді можливого переховування від органів досудового розслідування та суду наразі не підтверджений наданими суду доказами, тому що підозрюваний має постійне мешкання, міцні соціальні зв`язки, хвору дитину, у повному обсязі визнає вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, приходжу до висновку про те, що для мінімізації доведеному у ході розгляду справи ризику буде достатнім застосування до нього запобіжного засобу, у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Згідно з вимогами ч. 4 ст. 196 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту, дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою або домашній арешт не може перевищувати шестидесяти днів. Нормою ч. 2 цієї статті встановлено, що строк тримання під вартою або домашнього арешту обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту його затримання.
Враховуючи те, що попередній запобіжний захід обрано ОСОБА_6 до 00 години 01 хвилини 08 лютого 2016 року, до цього часу діє і запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Вважаю за можливе встановити підозрюваному домашній арешт, за місцем його фактичного мешкання у кв. АДРЕСА_3 , цілодобово.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 181, 186, 194, 196, 309-310, 395 КПК України, -
Клопотання прокурора прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт стосовно підозрюваного ОСОБА_6 задовольнити.
Змінити раніше обраний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Дата закінчення дії ухвали 08 лютого 2016 року о 00 годині 01 хвилині.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти діб з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1