Справа № 449/715/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/658/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:
Головуючого ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_7 на вирок Перемишлянського районного суду Львівської області від 05 травня 2015 року відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Великі Глібовичі Перемишлянського району Львівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
адвоката обвинуваченого ОСОБА_9
потерпілої ОСОБА_7
представника потерпілої - адвоката ОСОБА_10 ,
в с т а н о в и л а:
вищевказаним вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
У відповідності до ст.75 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання за даним вироком суду з іспитовим строком на 3 (три) роки, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України, періодично з`являтись в органи кримінально-виконавчої системи для реєстрації та повідомляти ці органи про зміну місця проживання.
Раніше обраний обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід - особисте зобов`язання - залишено без змін до вступу вироку в законну силу.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз у розмірі 3589 (три тисячі п`ятсот вісімдесят дев`ять) грн 02 (дві) коп.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 , задоволено та стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 в користь кого моральну шкоду в розмірі 65000 (шістдесят тисяч) грн. 00 коп.
Вирішено питання з речовими доказами.
Згідно з вироком, ОСОБА_8 визнаний винним за те, що 01 травня 2014р. о 21.30год. керуючи автомобілем марки "ВАЗ-2121", д.р.н. НОМЕР_1 та рухаючись ним по автодорозі Давидів-Товщів-Бібрка в напрямку с. Давидів, при проїзді її ділянки в районі 20км+100м біля с. Великі Глібовичі Перемишлянського району Львівської області, грубо порушив вимоги Розділу 1 п.п. 1.5, 1.10; Розділу 2 п.п. 2.3 б, д, 2.9 а, Розділу 11 п.11.3; Розділу 12 п.п. 12.1, 12.6 г, 12.9 б; Розділу 12 п.13.1 Правил дорожнього руху України, які виразились в тому, що він перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, етиловий спирт в крові якого, згідно висновку експерта №1482/2014-т судово-медичної експертизи крові від 08.05.2014р. становив 1,2% проміле, керуючи автомобілем, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, рухаючись із перевищенням встановленої у населених пунктах швидкістю, не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух керованого ним транспортного засобу, без причин технічного характеру виїхав на смугу зустрічного руху, по якій в цей час назустріч йому рухався трактор «МТЗ-80», д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_11 , створив аварійну обстановку, що призвела до зіткнення між їх транспортними засобами. В результаті зіткнення пасажир його автомобіля ОСОБА_12 , згідно висновку експерта №84/14 судово-медичної експертизи від 19.08.2014 року, отримала переломи верхньої щелепи з дефектом альвеолярного паростка твердого піднебіння з дефектом кістки, кісток носа, обох виличних кісток, нижньої щелепи в ділянці кута зліва та тіла справа, рани в ділянці спинки та крила носа, в правій лобно-скроневій ділянці, масивна рана обличчя, яка проходить від лівої виличної ділянки на нижню щелепу зліва та дугоподібно вздовж нижньої щелепи до основи мочки правої вушної мушлі, рани верхньої та нижньої губи, слизової оболонки верхньої та нижньої щелепи з переходом на щічні ділянки, забій головного мозку з ураженням лівої лобної частки, перелом нижньої третини правої променевої кістки. Ушкодження ОСОБА_12 ускладнились запаленням легенів, набряком головного мозку, зупинкою дихання та серцевої діяльності (24.05.2014р. о 20.10хв.) з наступною успішною реанімацією, а в подальшому після реанімаційною хворобою у вигляді дистрофічно-запальних змін нирок. печінки, серця вторинними ішемічними змінами головного мозку, які призвели до смерті останньої, яка констатована в КМК ЛШМД ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_12 утворились від контакту передньої поверхні голови (обличчя) та правого передпліччя з тупими твердими предметами та могли бути спричинені 01.05.2014р. від удару до частин салону автомобіля під час ДТП - зіткнення з іншим транспортним засобом.

Не погоджуючись із рішенням місцевого суду, прокурор прокуратури Львівської області ОСОБА_6 та потерпіла ОСОБА_7 подали апеляційні скарги.
Прокурор у своїй апеляційній скарзі, покликаючись на незаконність рішення суду першої інстанції у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на термін 3 роки. В решті вирок залишити без зміни.
Потерпіла ОСОБА_7 просить оскаржуваний вирок змінити в частині цивільного позову та стягнути з ОСОБА_8 в користь ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 65 000 грн, зобов`язати ОСОБА_8 відшкодовувати шкоду, заподіяну смертю потерпілого в розмірі середньомісячного доходу потерпілої 800 грн щомісячно, до досягнення дітьми потерпілої ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , вісімнадцяти років.
Свої апеляційні вимоги потерпіла мотивує тим, що на її переконання вирок Перемишлянського районного суду Львівської області від 05 травня 2015 року в частині часткового задоволення цивільного позову є незаконним та необгрунтованим, оскільки в частині позовних вимог про стягнення з ОСОБА_8 шкоди, завданої смертю потерпілого в розмірі середньомісячного доходу потерпілої до досягнення дітьми потерпілої вісімнадцятирічного віку, в резолютивній частині судового рішення місцевим судом нічого не зазначено.
До початку апеляційного розгляду потерпіла ОСОБА_7 подала заяву про відмову від апеляційної скарги.
Заслухавши доповідача, прокурора, на підтримання поданої апеляційної скарги, потерпілу та її представника - адвоката ОСОБА_10 , думку обвинуваченого та його адвоката, які вважають рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим, прослухавши звукозапис на технічному носії фіксування, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення, а апеляційна скарга потерпілої - залишенню без розгляду.
Оскільки потерпіла ОСОБА_7 відповідно до ч.1 ст.403 КПК України скористалася своїм правом на відмову від поданої нею апеляційної скарги, така апеляційним судом залишається без розгляду.
Висновок місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю зібраних у справі та перевірених у судовому засіданні доказів, що ніким не заперечується, та є обгрунтованим.
Щодо доводів апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі правопорушника, вони є непереконливими.

Так, з огляду на положення п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» із змінами та ч.2 ст.65 КК України, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суд має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Зі змісту статті 75 КК України вбачається, що необхідною умовою для прийняття рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням є наявність достатніх підстав для висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Обираючи вид та міру покарання ОСОБА_8 суд першої інстанції врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має на утриманні неповнолітню дитину, позитивно характеризується за місцем проживання, і хоча злочин вчинений ОСОБА_16 у стані алкоголього сп`яніння, однак він щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв встановленню дійсних обставин по справі, добровільно та в повному обсязі відшкодував потерпілій матеріальну і частково - моральну шкоду.

Окрім цього, потерпіла як в суді першої інстанції, так і в судовому засіданні в апеляційному суді просила не позбавляти волі обвинуваченого ОСОБА_8 , який відшкодував шкоду та взяв на себе зобов`язання щодо утримання неповнолітніх дітей померлої ОСОБА_12 .

Ураховуючи вищезазначене, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції дотримався вимог кримінального закону, обрав покарання, яке є необхідним і достатнім для попередження вчинення засудженим нових злочинів та прийшов до обгрунтованого висновку про можливість його виправлення без відбування покарання.

Поряд з тим, відповідно до роз`яснень абз.1 п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» з наступними змінами, звільнення від відбування призначеного судом додаткового покарання за нормою ст.75 КК України не допускається.

Як вбачається із оскаржуваного вироку, звільняючи від відбування покарання з випробуванням, суд першої інстанції застосував норму ст.75 КК України як до основного покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років, так і до додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на три роки.
З огляду на зазначене вище, апеляційний суд робить висновок про те, що місцевим судом, всупереч вимогам ст.75 КК України, було неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, що відповідно до п.4 ч.1 ст.409 та ст.413 КПК України є підставою для зміни чи скасування судового рішення.
Поряд з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що належним чином обгрунтувавши рішення про задоволення цивільного позову у розмірі 65 000 грн на користь потерпілої ОСОБА_7 , суд першої інстанції помилково не зазначив у резолютивній частині вироку в користь кого такий задоволено, вказавши замість « ОСОБА_7 » «Кого». Однак, як вбачається зі звукозапису технічного фіксування судового засідання 05.05.2015 року суддею місцевого суду було проголошено, що цивільний позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_8 в користь потерпілої ОСОБА_7 .
Ураховуючи вищезазначене, колегія суддів апеляційного суду робить висновок про те, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення, а оскаржуваний вирок у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність до зміни у частині призначеного покарання.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-
п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 залишити без розгляду.
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задоволити частково.
Вирок Перемишлянського районного суду Львівської області від 05 травня 2015 року відносно ОСОБА_8 в частині призначення покарання - змінити.
Вважати ОСОБА_8 засудженим за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
У відповідності до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного основного покарання зі встановленням іспитового строку 3 (три) роки, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України, періодично з`являтись в органи кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації та повідомляти ці органи про зміну місця проживання.
В решті вирок суду залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4