пр. № 1-кс/759/2109/15
ун. № 759/7440/15-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 травня 2015 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, внесене в кримінальному провадженні № 000025 від 12.01.2015 року, клопотання ОСОБА_3 , про скасування арешту на майно накладений ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м.Києві від 25.03.2014 року, та додані до клопотання матеріали, перевіривши надані матеріали -

в с т а н о в и в :
14 травня 2015 року ОСОБА_3 звернулася до Святошинського районного суду м. Києва з клопотанням яким просить зняти арешт з ? частки нежитлової будівлі будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , накладений ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_4 від 17.04.2014 року.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_5 просив задовольнити клопотання.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, суд вважає за можливе розглянути клопотання за відсутності останньої, оскільки в судове засідання з`явився її представник.

Прокурор Святошинського району м. Києва заперечувала проти задоволення клопотання про скасування арешту.

Клопотань, щодо фіксації процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування від учасників не надходило.

Враховуючи припис ст. 107 КПК України, суд вважає за можливе розглянути вказане клопотання без фіксації технічними засобами.

Заслухавши думку представника ОСОБА_3 ОСОБА_5 , прокурора, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими заявник обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Ч.1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановлену цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу, арешт майна також може передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном чи використовувати його.

У відповідності до п. 7 ч.2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Таким чином арешт майна - це один із заходів забезпечення кримінального провадження, суть якого полягає у тимчасовому позбавленні підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Арешт майна має тимчасовий характер, оскільки остаточне рішення про те, що належить вчинити з майном, яке арештоване, буде вирішено судом при ухваленні вироку (ст. 368 КПК).

Арешт може бути накладено на майно підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану кримінально-протиправними діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Як встановлено в судовому засіданні органами слідства в ЄРДР за № 000025 від 12.01.2015 року внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст.190 КК України.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснювати відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обгрунтовувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Враховуючи те, що незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту на майно могло б призвести до зникнення арештованого майна, тому слідчим суддею Святошинського районного суду м. Києва 25.03.2014 року накладено арешт на майно ОСОБА_3 , шляхом накладення заборони на його відчуження, оскільки арештоване майно має істотне значення для кримінального провадження, а також враховуючи всі зібрані в сукупності докази, вважаю, що у відповідності до ст.174 КПК України відсутні підстави для скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді від 25.03.2014 року.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 100, 110, 170, 173 ч.2, 174, 376, КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в :
В задоволенні клопотання ОСОБА_3 внесене в кримінальному провадженні № 000025 від 12.01.2015 року про скасування арешту на майно накладений ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м.Києві від 23.03.2014 року відмовити.

Копію ухвали невідкладно направити учасникам до судового провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя
Святошинського районного суду ОСОБА_1