Справа № 11-а - 621/10 Головуючий у 1 інстанції Курилець А.Р.
Доповідач: Партика І.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2010 року Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області у складі

головуючого Леона О.І.,

суддів Партики І.В., Перетятька В.О.,

за участю прокурора Войценка А.І.,

захисника-адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові кримінальну справу за апеляцією захисника-адвоката ОСОБА_1 на постанову Галицького районного суду м. Львова від 16 червня 2010р.

ВСТАНОВИЛА:

Цією постановою застосовано до ОСОБА_2 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Запобіжний захід ОСОБА_2 до застосування примусових заходів медичного характеру залишено взяття під варту.

Згідно постанови судді, ОСОБА_2 24 жовтня 2009р. в 21 год. 45 хв., знаходячись в квартирі АДРЕСА_1, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, маючи умисел на вчинення вбивства, в ході конфлікту, який виник раптово на ґрунті особистих неприязних відносин між ним та ОСОБА_3, наніс останньому удар кухонним ножем в ділянку живота, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді одного проникаючого поранення живота з випаданням сальника та ушкодженням тонкого кишківника, а також два удари в ділянку лівого плеча, спричинивши два наскрізних поранення мяких тканин лівого плеча, однак свого злочинного умислу до кінця не довів з незалежних від нього причин, оскільки подальшому заподіянню тілесних ушкоджень перешкодив ОСОБА_4, а потерпілий ОСОБА_5 був невідкладно госпіталізований, де останньому своєчасно надана медична допомога, тобто вчинив злочин, передбачений ст.ст. 15 ч.2 115 ч. 1 КК України.

В апеляції захисник-адвокат ОСОБА_1 покликається на те, що постанова не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки суд не в повному обємі зясував всі обставини справи щодо вчинення ОСОБА_2 злочину, передбаченого ст.ст. 15 ч. 2-115 ч. 1 КК України.

Зазначає, що не погоджується з висновком суду в тій частині, що нібито настання смерті ОСОБА_6 охоплювалось умислом ОСОБА_2 під час вчинення ним кримінально-караного діяння.

Вважає, що ні під час досудового слідства, ні в судовому засіданні такого здобуто не було, оскільки ОСОБА_2 показів не давав, а з висновку судово-медичної експертизи від 29 жовтня 2009р. видно, що у потерпілого виявлено тяжкі тілесні ушкодження, які були небезпечними для життя та здоровя в момент їх заподіяння і саме це і є кваліфікуючою ознакою конкретного кримінально-караного діяння.

Зазначає, що судом безпідставно не викликано в судове засідання ОСОБА_2, оскільки в судовому засіданні експерт чітко пояснив, що останнього можна доставити в зал судового засідання та подивитись на його поведінку, в присутності експерта зажадати дати пояснення, а тому вважає, що лише після допиту ОСОБА_2 можна б було давати правову оцінку його діям.

Просить скасувати постанову районного суду та постановити нову, якою перекваліфікувати дії ОСОБА_2 з ст.ст. 15 ч.2 -115 ч. 1 КК України на ст. 121 ч. 1 КК України, застосувавши до нього примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Заслухавши доповідача, ОСОБА_2 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_1, які підтримали апеляцію, думку прокурора, яка заперечила апеляцію та просить постанову залишити без змін, розглянувши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи апеляції, колегія судді вважає, що така задоволенню не підлягає.

Винність ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого злочину повністю доведена зібраними по справі та перевіреними судом 1 інстанції доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що 24 жовтня 2009р. він знаходився в квартирі АДРЕСА_2 в. м. Львові, де разом з його колишньою дружиною ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_2 розпивали спиртні напої. В приміщенні кухні в нього виник словесний конфлікт з колишньою дружиною з приводу їхньої дитини. Раптово ОСОБА_2 почав кричати, що вбє його, поріже, та кинувся на нього з ножем. ОСОБА_10 стала між ними, ОСОБА_2 порізав їй руку та наніс йому удар в живіт, а потім хаотичні удари в плече від чого він втратив свідомість.

Аналогічними показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_11 ОСОБА_12

Показаннями свідка ОСОБА_13 на досудовому слідстві про те, що 24 жовтня 2009р. він знаходився в квартирі АДРЕСА_3, де разом з ОСОБА_11 ОСОБА_14, його колишньою дружиною ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_2 розпивали спиртні напої. Пізніше, в приміщенні кухні він побачив як ОСОБА_2 схопив ніж на наніс ОСОБА_11 ОСОБА_14 удар в живіт, а потім удар в шию. Він намагався затримати ОСОБА_2 та сів на нього зверху (а.с. 51-52, 124-127).

Протоколами відтворення обстановки та обставин подій від 10.11.2009р. (а.с. 74-79, 80-85, 86-89).

Висновками судово-медичної експертизи № 553/09 від 10 листопада 2009р. (а.с. 133-134), судової цитологічної експертизи № 478/2009ц від 11січня 2009р. (а.с. 167-172), судової імунологічної експертизи № 764/2009ім від 13 січня 2010р. (а.с. 178-184), судової імунологічної експертизи № 763/2009ім від 13 січня 2010р. (а.с. 193-198), судової імунологічної експертизи № 765/2009ім від 13 січня 2010р. (а.с. 206-211).

Отже, вищенаведене, на думку колегії суддів, вірно оцінено судом 1 інстанції і в сукупності спростовує доводи апеляції захисника-адвоката ОСОБА_1, а тому висновок суду про винність ОСОБА_2 у скоєнні злочину, передбаченого ст.ст. 15 ч. 2 115 ч. 1 КК України, є правильний.

Також, колегія суддів приходить до висновку, що районним судом правильно застосовано до ОСОБА_2 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом, так як відповідно до висновку стаціонарної судово-психіатричної експертизи № 8 від 13 січня 2010р., ОСОБА_2 страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді шизофренії з дефектом по психопатоподібному типу і не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період інкримінованих дій він також перебував у хворобливому стані і не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом (а.с. 231-234).

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для скасування постанови районного суду.

Керуючись ст. ст. 362, 366 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Постанову Галицького районного суду м. Львова від 16 червня 2010р., якою застосовано до ОСОБА_2 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом, залишити без змін, а апеляцію захисника адвоката ОСОБА_1 в його інтересах без задоволення.

Головуючий

Судді