У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.02.2016 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження №11-кп/777/169/16, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань під №0001057 за апеляційною скаргою прокурора Ужгородської місцевої прокуратури на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.01.2016 року.
Цією ухвалою обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч.3 ст.185 КК України повернуто прокурору Ужгородської місцевої прокуратури для усунення порушень вимог КПК України.
Підставою для повернення обвинувального акта в ухвалі суду вказано на те, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 в порушення вимог ст.291 КПК України, не містить формулювання обвинувачення, а лише містить формулювання підозри останньому. У чому саме обвинувачується ОСОБА_6 в обвинувальному акті не зазначено. Крім того, реєстр матеріалів не містить даних про всі процесуальні дії, у ньому не відображені всі процесуальні рішення прийняті в ході досудового розслідування, а також не зазначено їх реквізити, зокрема, відсутні дані про здійснення досудового розслідування слідчою групою, відсутні дані про повідомлення підозрюваному про його права та вручення відповідної пам`ятки, відсутні відомості про визнання особи потерпілим, про повідомлення потерпілому про його права та вручення відповідної пам`ятки, про здійснені слідчим запити документів.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду від 14.01.2016 року скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Уважає, що ухвала суду не відповідає вимогам закону, а тому підлягає скасуванню. Зокрема, у обвинувальному акті в кримінальному провадженні №0001057 від 01.07.2015 року після фактичного викладу обставин кримінального правопорушення слідчим зазначено, у якому саме кримінальному правопорушенні обвинувачується ОСОБА_6 та вказано правову кваліфікацію правопорушення з посиланням на положення закону й статті ( частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. Це вказано й в ухвалі апеляційного суду Закарпатської області від 09.12.2016 року, якою скасовано ухвалу місцевого суду про повернення обвинувального акту щодо ОСОБА_6 .. Крім того, відповідно до ч.1 ст.404 КПК України у випадках, передбачених КПК України, хід і результати проведення процесуальної дії фіксуються у протоколі. КПК України не передбачено обов`язковість складання протоколу про повідомлення потерпілого або підозрюваного про його права та вручення відповідної пам`ятки, натомість факт

-2-
роз`яснення прав та вручення пам`яток засвідчується розписками потерпілого та обвинуваченого, що містяться в матеріалах провадження. Відповідно до ч.3 ст.110 КПК України рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках передбачених КПК України, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне. Винесення органом чи особою, яка здійснює кримінальне провадження, спеціального рішення про визнання особи потерпілим КПК України не вимагається.

У запереченні на апеляційну скаргу прокурора захисник - адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 вказує, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, оскільки обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 в порушення вимог ст.291 КПК України не містить формулювання обвинувачення, а містить лише зміст сформованої слідчим підозри ОСОБА_6 у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України. Посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що апеляційний суд в ухвалі від 09.12.2015 року вже дав оцінку обвинувальному акту, є необґрунтованим, оскільки ухвала суду першої інстанції від 02.11.2015 року, якою вперше було повернуто обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 була винесена з інших підстав, і в ній не вказувалися ті недоліки, які вказані в ухвалі суду від 14.01.2016 року.
Заслухавши доповідь судді, промову прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила суд скасувати ухвалу, а кримінальне провадження повернути до суду першої інстанції для розгляду по суті, перевіривши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Згідно ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження. Статтею 291 КПК України чітко передбачено категоричний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт.

З обвинувального акту №0001057 вбачається, що він складений із порушенням вимог, передбачених ч.2 ст.291 КПК України та не містить всі необхідні відомості за матеріалами кримінального провадження.

З обвинувального акту вбачається, що він не містить формулювання обвинувачення.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги прокурора про те, що в мотивувальній частині ухвали апеляційного суду Закарпатської області від 09.12.2015 року, зазначено, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001057 від 01.07.2015 року містить виклад фактичних обставин

-3-
кримінального правопорушення, які прокурор уважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посланням на положення закону й статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, оскільки ухвала суду першої інстанції від 02.11.2015 року, якою вперше було повернуто обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 була скасована та винесена з інших підстав. Крім того, у ній не вказувалося на ті недоліки, які вказані в ухвалі суду першої інстанції від 14.01.2016 року.
Так, ст.91 КПК України передбачено обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Ця норма відповідає на питання - встановлення яких фактів і обставин є метою доказування. Обставини, викладені в ст.91 КПК, мають узагальнюючий, орієнтуючий характер для всіх видів кримінального провадження. Водночас, індивідуалізація предмета доказування по конкретному провадженню здійснюється з урахуванням вимог диспозиції статті Кримінального кодексу, за якою кваліфікується діяння, що підлягає доказуванню. Аналіз змісту вказаної статті вказує на те, що в ній ідеться про обставини, які вказують на наявність або відсутність у досліджуваному діянні складу злочину, що впливають на визначення міри покарання, чи звільнення від кримінальної відповідальності або є підставами для закриття кримінального провадження.
Відповідно ж до п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Це твердження має містити характеристику (опис) кримінального правопорушення, його юридичну кваліфікацію.
Таким чином, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор уважає встановленими та правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону й статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, які становили предмет та межі доказування не тотожні поняттю формулювання обвинувачення.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор уважає встановленими та правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону й статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, свідчать про те, що в обвинувальному акті міститься лише зміст висунутої підозри ОСОБА_6 ..

Крім того, згідно ст.109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; та вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Зі змісту вказаної статті вбачається, що реєстр матеріалів досудового розслідування повинен відображати хід і проміжні результати досудового розслідування, використані в розслідуванні джерела доказів, а тому в ньому обов`язково повинні міститися: в хронологічному порядку дані про кожну процесуальну дію, проведену під час досудового розслідування її номер, найменування та час проведення (дата і часовий відрізок), тощо.

Апеляційний суд уважає, що доданий до обвинувального акту реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідає зазначеним вимогам закону, оскільки не містить даних про всі процесуальні дії, не відображено всі процесуальні рішення прийняті в ході досудового розслідування, не зазначено їх реквізити, зокрема, відсутні дані про визначення слідчого ( слідчих ), який здійснюватиме досудове розслідування,

-4-

або про здійснення досудового розслідування слідчою групою, відсутні дані про повідомлення підозрюваному його права та вручення відповідної пам`ятки, відсутні відомості про визнання особи потерпілого, про повідомлення останньому про його права та вручення відповідної пам`ятки, про здійснені слідчим запити документів.

Із цих підстав, колегія суддів приходить до переконання, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ч.2 ст. 291 КПК України.

Судом першої інстанції такі порушення встановлено, в ухвалі суду наведено, а тому апеляційний суд прийшов до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги прокурора.

Відсутність у обвинувальному акті формулювання обвинувачення призводить до порушення прав сторін кримінального провадження, які на подальших стадіях кримінального провадження ( в тому числі й на стадії судового розгляду) усунути не можливо.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 418, 419 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу прокурора Ужгородської місцевої прокуратури залишити без задоволення, а ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.01.2016 року про повернення обвинувального акту прокурору без змін.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення й касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді: