АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11-сс/778/618/14 Доповідач 2 інстанція ОСОБА_1

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 жовтня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 , який приймає участь у режимі конференцзвязку,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляцією прокурора, який брав участь при розгляді справи в суді першої інстанції, захисника-адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду Запорізької області від 30 вересня 2014 року, якою відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який працює начальником Управління з питань транспортного забезпечення і зв`язку Запорізької міської ради, має вищу освіту, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України,

- обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб починаючи з 30.09.2014 року по 29.11.2014 року.

Визначено розмір застави у вигляді 610 розмірів мінімальних заробітних плат в сумі 742 980 (сімсот сорок дві тисячі дев`ятсот вісімдесят гривень) грн. 00 коп. у національній грошовій одиниці, яка має бути внесена на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації в Запорізькій області: рахунок №0607 в ГУДКСУ у Запорізькій області , МФО 813015, Отримувач платежу ТУ ДСА України в Запорізькій області,, призначення платежу застава ОСОБА_6 , й надати документ, що це підтверджує, слідчому.

Роз`яснено обов`язки, у разі внесення ОСОБА_6 застави.

Як вбачається з ухвали суду, слідчий за погодженням з прокурором, звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 . В клопотанні зазначає, що мешканець м. Запоріжжя ОСОБА_10 , будучи з 17.12.2010 депутатом Запорізької міської ради шостого скликання від Запорізької міської організації Партії регіонів та членом постійної комісії міської ради з питань охорони здоров`я та соціального захисту населення, вирішив використати свої повноваження для особистого збагачення шляхом вимагання чужого майна.

Для втілення в дію свого злочинного задуму ОСОБА_10 вирішив залучити начальника управління транспорту та зв`язку Запорізької міської ради ОСОБА_6 , якому запропонував заволодівати чужим майном шляхом вимагання грошових коштів в осіб, які займаються пасажирськими перевезеннями на території м. Запоріжжя та Запорізької області, погрожуючи їм у разі відмови сплачувати щомісячно певні суми позбавленням ліцензій на право пасажирських перевезень і тим самим унеможливленням отримання прибутку. Усвідомивши суть злочинної пропозиції ОСОБА_10 та бажаючи збагатитися за рахунок чужого майна, ОСОБА_6 погодився вступити з ним у злочинну змову з метою вимагання чужого майна в особливо великих розмірах.

Плануючи злочинні дії, ОСОБА_10 та ОСОБА_6 прийняли рішення задіяти у вчиненні злочинів засновника ТОВ Альянс авто ОСОБА_11 , який займається пасажирськими перевезеннями на території Запорізької області, має досвід організації пасажирських перевезень та знає про обсяг прибутків, які отримуються від даної діяльності.

Погодившись на пропозицію ОСОБА_10 та ОСОБА_6 зорганізуватися для заволодіння чужим майном шляхом вимагання, ОСОБА_11 вступив з ними у злочинну змову. Після цього ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та ОСОБА_11 розробили схему вчинення злочинів, розподіливши ролі кожного із учасників змови. Так, відповідно попередньої змови ОСОБА_6 , використовуючи свої повноваження з нагляду за виконанням умов перевезень пасажирів та своє службове становище, повинен був викликати до себе засновників підприємств та приватних осіб, які займаються пасажирськими перевезеннями, та повідомляти, що з цього часу починають діяти інші умови для зайняття пасажирськими перевезеннями, виконання яких є обов`язковим, і при цьому наполягати на необхідності зустрітися зі ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , які їм пояснять суть нових умов, необхідних для отримання дозволів.

У свою чергу, під час зустрічі із засновниками підприємств, ОСОБА_10 представляючись депутатом міської ради, повинен був повідомляти про свої можливості впливати на вирішення питання, пов`язаного з отриманням ліцензії на здійснення пасажирських перевезень, та надання можливостей отримати прибутковий маршрут. ОСОБА_11 , представляючись довіреною особою представників міської влади, повинен був висловити вимогу передачі грошей за надання особі необхідних документів щодо пасажирських перевезень на певних маршрутах міста, погрожуючи у разі відмови прийняти таку пропозицію позбавленням ліцензії та розірваням договору на право перевезення пасажирів на автобусних маршрутах.

У результаті особи, які мали ліцензії на здійснення пасажирських перевезень та бажали отримати прибуткові маршрути, повинні були сприйняти погрози ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які діяли за узгодженням із ОСОБА_6 , як реальні та, побоюючись втратити можливість заробляти кошти на прожиття та утримання сімей, погоджуватися на виконання протиправних вимог і передавати їм щомісячно гроші (залежно від кількості автобусів та маршрутів).

У подальшому, маючи намір збільшити обсяги отримання шляхом вимагання коштів, а також одержати повний контроль над діяльністю підприємств і запобігти можливості їх засновникам не сплачувати кошти, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_6 висували додаткові умови, зокрема про укладення угоди, згідно з якою управління транспорту може в односторонньому порядку розірвати договір на перевезення, переоформлення 50% або 80% статутного фонду підприємства на ім`я визначеної ними особи, при цьому збільшуючи суму коштів до 120 тис. грн. на місяць, погрожуючи в разі відмови розірванням договорів на перевезення пасажирів, позбавленням ліцензій на право зайняття цим видом діяльності, пошкодженням транспортних засобів, а у разі опору - застосуванням фізичного насильства.

Реально сприймаючи можливість втілення висловлених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_6 погроз, побоюючись втратити джерела прибутків, підприємці-автоперевізники давали згоду сплачувати щомісячно кошти.

Так, приблизно, на початку лютого 2011 року ОСОБА_6 , перебуваючи в кабінеті в Запорізькій міській раді, по проспекту Леніна, 206, у м. Запоріжжі, викликав до себе засновника ТОВ Автокомпанія Шана ОСОБА_12 , який мав ліцензію Міністерства транспорту та зв`язку України серії АВ №338268 від 15.05.2007, строк дії якої 5 років, та запропонував звернутися до ОСОБА_11 , який пояснить нові умови, необхідні для зайняття пасажирськими перевезеннями.

У той же день в офісі ТОВ Альянс авто по вул. Оріховське шосе, 7 у м. Запоріжжі ОСОБА_11 назвався довіреною особою представників міської влади і, посилаючись на тісні стосунки із начальником управління з транспортного забезпечення та зв`язку Запорізької міської ради ОСОБА_6 та депутатом міськради ОСОБА_10 , висловив ОСОБА_12 вимогу щомісячно сплачувати йому 33 000 грн., погрожуючи в разі відмови позбавленням ТОВ Автокомпанія Шана ліцензії на право зайняття перевезенням пасажирів, а також пошкодженням автотранспорту підприємства та фізичним насильством.

Реально сприйнявши можливість втілення висловлених погроз, побоюючись за своє життя та здоров`я, не бажаючи втратити змогу займатися пасажироперевезенням, ОСОБА_12 та інший засновник підприємства, ОСОБА_13 , мусили погодитися сплачувати щомісячно 33 тис. грн. і, починаючи з 28.02.2011 по 27.01.2012 в приміщенні офісу ТОВ Альянс авто на вул. Оріховське шосе, 7 в м. Запоріжжі передали ОСОБА_11 396 тис. гривень.

У результаті ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 узгодженими та заздалегідь спланованими діями, з використанням свого службового становища, шляхом вимагання, поєднаного із погрозами пошкодження майна, застосування насильства, заволоділи майном ТОВ Автокомпанія Шана на загальну суму 396 тис. грн., чим завдали шкоди у великих розмірах.

Продовжуючи втілення злочинного задуму, спрямованого на заволодіння чужим майном, ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , діючи відповідно до злочинної змови, вчинили дії, які унеможливили засновникам ТОВ Автокомпанія Шана уникнення сплати коштів. Так, 27.01.2012 ОСОБА_14 , перебуваючи в офісі ТОВ Альянс авто по вул. Оріховське шосе, 7 в м. Запоріжжі, після отримання коштів від ОСОБА_12 висловив йому вимогу збільшити суму та щомісячно надавати 120 тис. грн., а також переоформити 50% статутного фонду ТОВ Автокомпанія шана на ім`я визначеної ним особи.

Після цього ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , розуміючи, що вони втрачають контроль над діяльністю підприємства, відмовились виконати вимоги ОСОБА_11 , який діяв із відома та згоди ОСОБА_10 та ОСОБА_6

Намагаючись зменшити сплату суми, а також умовити не відбирати у ТОВ Автокомпанія Шана 50% статутного фонду, ОСОБА_12 на початку лютого 2012 року зустрівся з ОСОБА_10 в офісі, розташованому по вул. Патріотичній, 7а в м. Запоріжжі. У ході зустрічі ОСОБА_10 , діючи узгоджено із ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , висловив ОСОБА_12 погрози застосувати насильство та взагалі відібрати право на підприємство і повторив вимоги переоформити 50% статутного фонду ТОВ Автокомпанія шана на ім`я визначеної ним особи, а також необхідність щомісячно сплачувати 120 тис. гривень.

Реально сприймаючи втілення погроз, висловлених ОСОБА_10 , який діяв за попередньою змовою із ОСОБА_11 і ОСОБА_6 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 мусили погодитись їх виконати і, починаючи з 29.02.2012, до 31.08.2012, в приміщені офісу ТОВ Альянс авто за згаданою адресою передали ОСОБА_14 840 тис. грн., а також ввели до складу засновників ТОВ Автокомпанія шана ОСОБА_15 з переоформленням на його ім`я 50% статутного фонду підприємства.

Крім того, у квітні 2012 року ОСОБА_6 , зловживаючи своїм посадовим становищем, у приміщенні Запорізької міської ради по проспекту Леніна, 206, у м. Запоріжжі, діючи з відома та за згодою ОСОБА_11 і ОСОБА_10 , з метою повністю контролювати діяльність ТОВ Автокомпанія шана, погрожуючи розірвати договори на перевезення пасажирів, вимусив ОСОБА_12 та ОСОБА_13 скласти додаткові угоди до договорів перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування а саме: додаткову угоду від 02.04.2012 до протоколу від 30.12.2010 № 28, додаткову угоду від 02.04.2012 до протоколу від 30.12.2010 № 29, додаткову угоду від 02.04.2012 до протоколу від 30.12.2010 № 30, додаткова угода від 02.04.2012 до протоколу від 30.12.2010 № 31, згідно з якими в розділу 6 Припинення (розірвання) договору в п. 6.1. замовник має право розірвати договір в односторонньому порядку до закінчення терміну його дії.

У результаті ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 узгодженими та заздалегідь спланованими діями, з використанням свого службового становища, шляхом вимагання, поєднаного із погрозами пошкодження майна застосування насильства, повторно заволоділи чужим майном ТОВ Автокомпанія Шана на загальну суму 1 млн. 246 тис. грн., чим завдали підприємству шкоди в особливо великих розмірах.

17.09.2014 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

З метою захистити громадян і суспільство від злочинних посягань, слідчий звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в якому зазначив, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, існують ризики, передбачені п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме оскільки ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що скоїв тяжкий злочин, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 12 років та маючи паспорт громадянина України для виїзду за кордон може ухилитися від слідства та переховуватися від органів досудового розслідування і суду. Крім того, допитаний в якості потерпілого ОСОБА_12 пояснив, що ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_6 через свої злочинні зв`язки намагались змусити його змінити свої показання, чим впливали на нього. Таким чином згідно займаної посади, маючи корупційні зв`язки в органах влади ОСОБА_6 може незаконного впливати на потерпілих, свідків, тобто вчиняти перешкоди у кримінальному провадженню тим самим скоїти інші кримінальні правопорушення може ухилитися від слідства та переховуватися від органів досудового розслідування і суду, незаконно вплинути на потерпілих та свідків, перешкодивши, таким чином, встановленню істини по даному кримінальному провадженню.

30 вересня 2014 року ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб із визначенням розміру застави.

В апеляції прокурор просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави. В обґрунтування цього посилається на те, що при обранні запобіжного заходу судом не надано оцінки матеріальному становищу підозрюваного.

В апеляції захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 просит скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_6 запобіжний захід домашній арешт на певний час доби, з тим щоб він міг у день працювати, строком на 60 діб, або знизити розмір застави до 80 розмірів мінімальної заробітної плати.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав доводи апеляції прокурора, наполягав на їх задоволенні, апеляцію захиника просив залишити без задоволення, захисника ОСОБА_7 який просив задовольнити апеляцію захисника, апеляцію прокурора просив залишити без задоволення, підозрюваного, який наполягав на задоволенні апеляції захисника адвоката ОСОБА_8 , апеляцію прокурора просив залишити без задоволення, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляціях, судова колегія вважає, що апеляції обох сторін не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя суду першої інстанції, всебічно повно та обєктивно дослідив всі надані матеріали, належним чином оцінив у сукупності всі обставини скоєного правопорушення, врахував данні про особу, у тому числі ті, на які є посилання в апеляційній скарзі, та прийшов до обгрунтованного висновку про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, призначивши заставу у вигляді 610 мінімальних заробітних плат.

Приймаючи рішення про обрання запобіжного заходу, суд першої інстанцїї обгрунтованно врахував, ті обставини, що підозрюваний ОСОБА_6 раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, одружений, має на утриманні неповнолітнього сина 1999 року народження та малолітню доньку 2009 року народження, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, але разом з тим ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину, обставини скоєння злочину та існування ризиків, а саме те що, ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування і суду, незаконно вплинути на потерпілих та свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, чим перешкоджати кримінальному провадженню, та обгрунтовано дійшов висновку про те що вказані факти свідчать про неможливість запобігання даним ризикам шляхом застосування більш мяких запобіжних заходів.

Суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку про те, що ОСОБА_6 знаходячись на волі може зникнути та перешкодити у подальшому слідчим діям, встановив наявність достатніх підстав вважати існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, що підтверджується вищевказаними доказами.

Колегія суддів вважає, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, суд виконав вимоги ст.ст. 177, 178, 194 КПК України, надавши оцінку вагомості доказів, які дають підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкості можливого покарання, та обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Відповідно до вимог ст.183 ч.3 КПК України суд першої інстанції, приймаючи рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначив розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обовязків передбачених кримінальним процесуальним законодавством.

Враховуючи виключність обставин та керуючись вимогами ст. 182 ч.5 КПК України, суд першої інстанції обгрунтовано прийняв рішення про необхідність призначення застави у розмірі 610 розмірів мінімальної заробітної плати, при цьому застережив, що у разі внесення застави необхідно покласти на ОСОБА_6 на срок дії даної ухвали обовязки, передбачені ст. 194 КПК України.

Клопотання слідчого розглянуто судом з дотриманням норм кримінально-процесуального закону.

З вказаних підстав, апеляційні скарги прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами внутрішніх справ та підтримання державного обвинувачення прокуратури Запорізької області юриста 2 класу ОСОБА_16 та захисника адвоката ОСОБА_8 коллегія суддів вважає необгрунтованими та такими що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду

У Х В А Л И Л А
Апеляції прокурора та адвоката залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30 вересня 2014 року про обрання запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 строком на 60 діб, з 30.09.2014 року по 29.11.2014р., та якою визначено розмір застави у розмірі 742 980 гривень, яка може у будь-який момент протягом дії ухвали внесена підозрюваним ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3