Номер провадження: 11-кп/785/1262/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.10.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

представника потерпілої - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 17.07.2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Переможне Комінтернівського району Одеської області, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним та засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та йому призначено покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік; на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КПК України,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

28.04.2015 року, приблизно о 20.40 годині, ОСОБА_7 , керуючи належним йому технічно справним мопедом «Yamaha Basic Jog BJ», рама № НОМЕР_1 , не зареєстрованим у Державтоінспекції та без номерного знака, рухався по сухому асфальтованому дорожньому покриттю по Дніпропетровській дорозі у м. Одесі, з боку вул. Паустовського в напрямку вул. Генерала Бочарова, назустріч загальному транспортному потоку, всупереч вимогам Правил дорожнього руху України.

В цей час відповідно до вимог ПДР України по правій смузі руху по Дніпропетровській дорозі з боку вул. Генерала Бочарова у напрямку вул. Паустовського рухався пасажирський автобус «БАЗ А079», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_9 , який здійснював перевезення пасажирів на міському маршруті № 242. Автобус зупинився напроти входу до господарського ринку «Котовський» та відчинив передні двері автобусу, через які вийшли пасажири ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Здійснюючи подальший рух назустріч загальному транспортному потоку по крайній правій смузі зустрічного напрямку руху та наближаючись до господарського ринку «Котовський», в умовах необмеженої видимості, обвинувачений за дорожньою обстановкою не слідкував, відповідно не реагував на її зміну, діючи з необережності та проявляючи злочинну самовпевненість. Маючи об`єктивну і реальну можливість недопущення дорожньо-транспортної події, ОСОБА_7 при виникненні небезпеки для руху вигляді пасажирського автобусу «БАЗ А079», д/н НОМЕР_2 , який зупинився попереду нього та здійснював висадку пасажирів, нехтуючи особистою безпекою та безпекою інших учасників дорожнього руху, не обрав безпечний режим руху, траєкторію і швидкість, заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу не застосував і допустив наїзд передньою частиною керованого ним мопеду на пішоходів ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , які після виходу з автобусу знаходилися біля нього та рухалися по проїзній частині Дніпропетровської дороги в напрямку вул. Генерала Бочарова.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_11 були завдані тяжкі тілесні ушкодження, від яких вона померла на місці.

Своїми діями ОСОБА_7 порушив п. 1.5, п/п «б, г» п. 2.3, п/п «в» п. 2.9, п.п. 11.4, 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України і вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор вказує, що вважає вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 17.07.2015 року незаконним, оскільки, на його думку, суд, застосовуючи до ОСОБА_7 положення ст. 75 КК України і звільняючи останнього від відбування покарання, порушив вимоги ч.1 даної статті, оскільки не вказав при цьому на звільнення обвинуваченого лише від основного покарання у вигляді позбавлення волі.

У зв`язку з даними обставинами прокурор просить вирок суду першої інстанції скасувати і постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; із застосуванням ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 2, 3 ч.1 ст.76 КК України.

Також прокурор просить стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експертів в сумі 1659,60 гривень.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З оскаржуваного вироку вбачається, що у його резолютивній частині дійсно міститься посилання на застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 положень ст.75 КК України та звільнення його від призначеного йому покарання з іспитовим строком на 2 роки.

При цьому в резолютивній частині вказаного вироку дійсно не вказано на звільнення ОСОБА_7 лише від основного покарання.

Відповідно до ч.1 ст.75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" від 24.10.2003 року №7, звільнення від відбування призначеного судом додаткового покарання із застосуванням положень ст.75 КК України не допускається.
На підставі викладеного колегія суддів доходить висновку про те, що суд першої інстанції, застосовуючи до обвинуваченого ОСОБА_7 положення ст.75 КК України і звільняючи його від призначених йому основного та додаткового покарання, застосував щодо додаткового покарання положення закону України про кримінальну відповідальність, яке не підлягає застосуванню.
Відповідно до ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю або частково та ухвалити новий вирок.

Згідно зі ст.409 КПК України, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст.413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність визнається, зокрема, застосування судом першої інстанції закону, який не підлягає застосуванню.

Доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, правильність кваліфікації його дій, а також обґрунтованість грошових стягнень в апеляційній скарзі не оспорюються та повністю підтверджується доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 17.07.2015 року - скасувати в частині призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання і постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; із застосуванням ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 17.07.2015 року - скасувати в частині призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання.

Постановити новий вирок, яким ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4