11-кп/775/323/2015(м)
265/3781/14-к

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Донецької області у м.Маріуполі кримінальне провадження №0001181 за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19 червня 2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Маріуполя Донецької області, громадянина України, працюючого малярем ТОВ «Лікбуд», судимого Орджонікідзевським районним судом м.Маріуполя: 1) 08 жовтня 1997 року за ч.3 ст.140, ст.46-1 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 2 роки; 2) 06 квітня 2000 року за ч.3 ст.140, ч.3 ст.142, ч.1 ст.145, ч.3 ст.193, ч.2 ст.215-3, 42,43 КК України (в редакції 1960 року) до 7 років позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 15 червня 2004 року на 2 роки 3 місяці 5 днів; 3) 31 січня 2005 року за ч.2 ст.186, ст.71 КК України до 6 років позбавлення волі, ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 5 вересня 2005 року вирок змінено, внаслідок чого вважається засудженим до 4 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 06 червня 2008 року умовно-достроково на 4 місяці 12 днів; 4) 11 червня 2009 року за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі; 5) 19 квітня 2010 року за ст. ч.2 ст.121, ст.70 КК України до 7 років позбавлення волі, звільнений 04 грудня 2013 року умовно-достроково на 2 роки 3 місяці 15 днів, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винуватим та засуджено за ч.2 ст.186 КК України до чотирьох років позбавлення волі, за ч.2 ст.153 КК України до чотирьох років позбавлення волі, за ч.3 ст.152 КК України до восьми років позбавлення волі. На підставі ст.ст.70,71 КК України визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк десять років;

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Маріуполя Донецької області, громадянина України, не працюючого, в силу ст.89 КК України не судимого, без місця реєстрації, який мешкає за адресою: АДРЕСА_2

визнано винуватим та засуджено за ч.2 ст.186 КК України до чотирьох років позбавлення волі, за ч.2 ст.153 КК України до чотирьох років позбавлення волі, за ч.3 ст.152 КК України до восьми років позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк дев`ять років.

Стягнуто солідарно з обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_10 165 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 50 000 грн. на відшкодування моральної шкоди 50 000 грн., а загалом 50 165 грн.

Стягнуто в рівних частках з обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь держави судові витрати в розмірі 492,40 грн.

Вирішено питання про речові докази.

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду ОСОБА_8 та ОСОБА_9 засуджено за те, що 19 квітня 2014 року, приблизно о 22 годині 45 хвилин ОСОБА_8 повторно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля будинку № 5 по вул. Ломізова в Орджонікідзевському районі м.Маріуполя, керуючись корисливим мотивом, діючи умисно, з метою відкритого викрадення чужого майна, підійшли до раніше незнайомої ОСОБА_10 , щодо якої застосовували насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, що виразилося в поваленні потерпілої обличчям до землі, утримуванні в дамому положенні та нанесенні ударів рукою по обличчю та спині, заподіявши потерпілій ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді синців по зовнішній поверхні лівого плеча в нижній третині, на лівій поверхні шиї у верхньому відділі, на верхній губі праворуч в області 2-3 зубів, садно на правій щоці, які відносяться в своїй сукупності до легких тілесних ушкоджень, після чого відкрито викрали майно, яке належало ОСОБА_11 : сім-карту мобільного оператора «Київстар» вартістю 10 грн., на рахунку якої знаходились грошові кошти у сумі 20 грн., каргу пам`яті вартістю 80 грн., гроші у розмірі 23 грн., золоті сережки 585 проби вартістю 490 грн., а всього на загальну суму 623 грн., спричинивши останній матеріальну шкоду на вказану суму.

Того ж дня, приблизно о 23.00 годині, ОСОБА_8 в групі осіб з ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, з метою задоволення статевої пристрасті неприродним способом, із застосуванням фізичного насильства та погрози його застосування, перебуваючи біля гаражного кооперативу по вул. Ломізова в Орджонікідзевському районі м.Маріуполя, стали застосовувати фізичне насильство до ОСОБА_10 , що виразилося в утриманні останньої, в нанесені ударів кулаками рук по обличчю та тілу потерпілої та предметом, схожим на сокиру по її лівій руці, заподіявши ОСОБА_10 фізичну біль та тілесні ушкодження в вигляді: синця на передній поверхні лівого променезап`ясного суглоба, супроводжуючи свої дії словесними висловлюваннями погроз застосування насильства, в результаті чого, подавив волю потерпілої до опору, вступили з останньою в статевий зв`язок неприродним способом (оральним, анальним).

Того ж дня, приблизно після 23 години 30 хвилин, ОСОБА_8 в групі осіб з ОСОБА_9 , будучи особами, які раніше вчинили злочин, передбачений ст.153 КК України, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, після здійснення вказаного вище злочину, діючи єдиним умислом, переслідуючи мету статевих зносин із застосуванням фізичного насильства, погрози його застосування, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 , умисно, подавивши волю ОСОБА_10 до опору шляхом раніше застосованого фізичного насильства, застосовували до неї насильство, що виразилося в утриманні останньої, завданні фізичного болю, а також супроводжуючи свої дії словесними висловлюваннями погроз застосування такого насильства, по черзі насильно вступили з ОСОБА_10 в статеві зносини природним способом.

В апеляційних скаргах:

Захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , просить вирок суду скасувати, кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину та недоведеністю його вини. Вказує, що висновки суду, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам подій, що мали місце, базуються лише на показаннях потерпілої ОСОБА_10 та її матері, носять характер припущень. Натомість, інші докази лише підтверджують доводи ОСОБА_8 щодо факту находження потерпілої в його квартирі та статевих зносин з ним за згодою потерпілої, доводять хибність обвинувачення щодо насильницького характеру дій його підзахисного.

Обвинувачений ОСОБА_8 просить за змістом вирок суду скасувати та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження. Зазначає, що суд неповно дослідив докази у справі та дав їм невірну оцінку, а його висновки у вироку не відповідають фактичним обставинам зазначених подій. Вказує, що інкримінованих злочинів не вчиняв, разом з потерпілою вживав спиртні напої та вступив з нею у статеві зносини за згодою останньої, що підтверджується фактично усіма доказами, окрім показань самої потерпілої та її матері, які дають завідомо неправдиві свідчення. Крім того, допит потерпілої під час судового розгляду було проведено з порушенням процесуальної процедури, а тому її показання не можуть бути належним доказом.

Обвинувачений ОСОБА_9 просить за змістом вирок суду першої інстанції скасувати та призначити новий судовий розгляд провадження. Вказує, що суд неповно та неправильно дослідив докази у справі та надав їм невірну оцінку. Зазначає, що потерпіла надала щодо нього неправдиві свідчення, інкримінованих злочинів він не вчиняв, суд взяв до уваги лише свідчення потерпілої, втім усі інші докази спростовують показання останньої та доводять хибність обвинувачення.

Заслухавши доповідача, захисників, обвинувачених на підтримання апеляційних скарг, думку прокурора про необґрунтованість апеляційних скарг та законність судового рішення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень за вказаних у вироку обставинах, за якими їх засуджено, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються наявними у матеріалах провадження доказами, які судом всебічно й повно досліджені та правильно оцінені.

Цей висновок, зокрема, підтверджується показаннями самих обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в судовому засіданні, які не заперечували, що в зазначених у вироку час та місці вони зустріли потерпілу ОСОБА_10 , після чого пішли до квартири ОСОБА_8 . Там останній вступив з потерпілою у статевий зв`язок, а ОСОБА_9 викрав з сумочки потерпілої золоті сережки та гроші.

Показаннями потерпілої ОСОБА_10 , наданими як в судовому засіданні в режимі відеоконференції, так і під час проведення слідчого експерименту, про те, що в зазначених у вироку час та місці вона побачила обвинувачених, які напали на неї, повалили обличчям до землі та душили її. ОСОБА_9 почав зривати з неї сережки, однак вона самостійно зняла та віддала їх. Обвинувачені били її по голові та тілу, в тому числі сокирою, відібрали жіночу сумку та пакет, потім потягли у бік, де з застосуванням насильства та погроз змусили її зняти одяг, після чого вступили з нею в статеві зносини неприродним способом. Далі обвинувачені закривши їй обличчя, затягли її в квартиру, де прив`язавши її до ліжка, почергово вступили з нею у численні статеві зносини природним способом.

Аналогічні показання надала свідок ОСОБА_12 , яка є матір`ю потерпілої, та якій зі слів останньої відразу ж стало відомо про обставини вчинення кримінальних правопорушень щодо її доньки, до якої вона напередодні не могла додзвонитися довгий час.

Відповідно до показань свідка ОСОБА_13 , наприкінці весни 2014 року обвинувачений ОСОБА_8 приносив до ломбарду золоті сережки з красним камінням. Того ж дня вказані сережки були вилучені працівниками міліції.

Згідно протоколу огляду місця події від 20 квітня 2014 року за участю потерпілої, при огляді місцевості, де зі слів потерпілої ОСОБА_10 був вчинений злочин, знайдено та вилучено жіночий шарф коричневого кольору, який належав останній.

В ході огляду квартири обвинуваченого ОСОБА_8 було знайдено речі потерпілої, два пояси, простирадла з біологічними речовинами, що доводять обставини подій, викладених саме потерпілою ОСОБА_10 .

Висновками судово-медичних експертиз №396 від 6 червня 2014 року та №396/03 від 11 червня 2014 року, а також № 403 від 15 травня 2014 року, згідно яких у потерпілої ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень та могли утворитися при обставинах, на які вона посилається при проведенні слідчого експерименту; а у обвинуваченого ОСОБА_9 на обличчі, передпліччі та грудній клітині виявлені тілесні ушкодження, які могли бути заподіяні нігтями пальців рук сторонньої людини.

Протоколом пред`явлення речей для впізнання від 25 травня 2015 року, де потерпіла серед інших впізнала золоті сережки з вставками з червоного каменю, які були в неї викрадені обвинуваченими, а потім вилучені з ломбарду.

Протоколом огляду від 21 квітня 2014 року, в ході проведення якого обвинувачений ОСОБА_8 вказав, що закладені ним сережки в ніч з 19 на 20 квітня 2014 року викрав у раніше незнайомої жінки.

Висновками судово-медичних імунологічних експертиз №1717 від 20 травня 2014 року, згідно якого на двох поясах, вилучених з квартири обвинуваченого ОСОБА_8 , знайдені сліди поту, які можуть належати останньому та ОСОБА_9 , що відповідає свідченням потерпілої про те, що її зв`язували, а також №1718 від 23 травня 2014 року, відповідно до якого в плямах на двох простирадлах, вилучених з квартири ОСОБА_8 , були знайдені біологічні речовини (в тому числі сперма), які могли належати обом обвинуваченим, що також відповідає свідченням потерпілої про участь у злочині обвинуваченого ОСОБА_9 . На тампоні з вмістом піхви потерпілої ОСОБА_10 була знайдена біологічна речовина (сперма), походження якої могло бути від обвинуваченого ОСОБА_8 .

Показання обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в судовому засіданні про те, що вони жодних насильницьких дій щодо потерпілої ОСОБА_10 не вчиняли, ретельно перевірялися під час судового розгляду та обґрунтовано визнані безпідставними і недостовірними, такими, що спростовуються зазначеними вище та іншими доказами, в тому числі висновками судових експертиз, зумовленими позицією їх захисту, із зазначенням відповідних мотивів їх неприйняття, а тому доводи апеляційних скарг про невинуватість обвинувачених не є слушними.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав показання потерпілої ОСОБА_10 , надані в судовому засіданні в режимі відеоконференції, належними та допустимими, так як сам допит потерпілої за допомогою відеозв`язку відбувався в режимі реального часу, фактично з дотриманням основних вимог ст.336 КПК України, потерпілій було роз`яснено її права та обов`язки, особа останньої була належним чином встановлена судом, з урахуванням того, що ОСОБА_10 особисто була присутньою до цього під час проведення підготовчого судового засідання та декількох судових засідань у даному кримінальному провадженні, а тому її особа вже була відома суду та не викликала сумніву. Ці показання потерпілої, а також під час слідчого експерименту судом правильно визнано достовірними та такими, що об`єктивно узгоджуються з усіма іншими наведеними у вироку доказами, а тому посилання апелянтів на нелегітимність таких показань, як доказів, та їх доказову неспроможність, є безпідставними.

Що стосується показань свідка ОСОБА_14 про те, що вона бачила обвинувачених та потерпілу, коли вони йшли вранці, тобто вже після вчинення злочину, а також знайдених у квартирі ОСОБА_8 відбитків пальців рук потерпілої, то це зовсім не спростовує висновків суду про винуватість обвинувачених, натомість, доводить факт існування зазначених подій, а тому посилання в апеляційних скаргах на це, як на докази невинуватості, також не є слушними.

За встановленими судом фактичними обставинами провадження, виходячи із сукупності зазначених та інших досліджених у судовому засіданні доказів, які отримали відповідну правову оцінку у вироку, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано і правильно кваліфікував дії обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за ч.2 ст.186, ч.2 ст.153, ч.3 ст.152 КК України.

Докази, на яких побудовані висновки суду про винуватість ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень є належними, допустимими, достатніми та достовірними, а висновки суду щодо їх оцінки не містять протиріч та сумнівів.

Призначене ОСОБА_8 та ОСОБА_9 судом першої інстанції покарання є необхідним і достатнім для їх виправлення і попередження нових злочинів, відповідає вимогам ст.ст.50,65,70,71 КК України.

Вирок суду є законним, обґрунтованим та вмотивованим, відповідає вимогам ст.ст.370,374 КПК України.

Порушень кримінального процесуального закону та підстав для скасування або зміни вироку, передбачених ст.409 КПК України, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404,407,418,419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19 червня 2015 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженими - в той самий строк з дня вручення їм копії судового рішення.

Колегія суддів Апеляційного суду

Донецької області