УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах

апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого Галапаца І.І.

Суддів Леона О.І., Макойди З.М.

з участю прокурора Буфана Н.М.

захисника ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Львові

апеляцію прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами податкової міліції при провадженні оперативно-розшукової діяльності, дізнання та досудового слідства управління нагляду прокуратури Львівської області на постанову Сихівського районного суду м. Львова від 27 травня 2010 року,

встановила:

цією постановою відмовлено в задоволенні подання заступника начальника ВРКС СВ ПМ ДПА у Львівській області про обрання ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та обрано останньому запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд з постійного місця проживання.

ОСОБА_2 органом досудового слідства обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст. 212 ч.3 КК України.

В апеляції прокурор відділу нагляду за додержанням законів органами податкової міліції при провадженні оперативно-розшукової діяльності, дізнання та досудового слідства управління нагляду прокуратури Львівської області покликається на те, що постанова винесена незаконно та підлягає скасуванню, оскільки судом при прийнятті оскаржуваного рішення матеріали, що стали приводами і підставами до клопотання про обрання запобіжного заходу взяття під варту ОСОБА_2 належним чином не вивчені, рішення про відмову в поданні прийнято без повної їх оцінки.

Зазначає, що судом не враховано те, що ОСОБА_2 може негативно вплинути як на свідків у справі так і інших учасників процесу, ухилятися від слідства та суду, перешкоджати встановленню істини у справі, вчинити інші злочини.

Вважає, що судом також не враховано те, що слідчим у своєму поданні було повністю обгрунтовано продовження строку тримання під вартою, зокрема те, що будучи допитаним як обвинувачений ОСОБА_2 своєї вини у вчиненні інкримінованих йому злочинів не визнав, по суті пред'явленого обвинувачення дав суперечливі показання, фактів, що спростовують його причетність до вчинення співучасті у злочинному угрупуванні не довів.

Наголошує, що ОСОБА_2 є організатором злочинної групи і може негативно вплинути як на учасників злочинного угрупування ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, місцезнаходження яких на даний час встановлюється, так і на свідків у справі, які перебувають в залежності від останнього та й інших учасників кримінального процесу.

Просить скасувати постанову судді районного суду та направити подання на новий судовий розгляд в суд І інстанції в іншому складі суду.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляцію, захисника-адвоката ОСОБА_1, який заперечив апеляцію та просить постанову судді залишити без зміни, розглянувши матеріали кримінальної та судової справ, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає.

Як вбачається із постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25.04.2003 р. "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства" із відповідними змінами і доповненнями, взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв'язку з чим він обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 149 КПК України, можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов'язків, що випливають із ч.2 ст.148 КПК України і його належної поведінки, при цьому вказується на те, що взяття під варту на стадії дізнання і досудового слідства застосовується лише у випадку, коли є достатні підстави вважати, що ця особа може ухилитись від слідства й суду або виконання процесуальних рішень, перешкоджати встановленню істини у справі чи продовжувати злочинну діяльність.

ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, санкція статті якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п'яти до десяти років.

Згідно із ст. 150 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу крім обставин, зазначених у статті 148 КПК України, враховуються також тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується особа, її вік, стан здоров'я, сімейний і матеріальний стан, вид діяльності, місце проживання та інші обставини, що її характеризують, що передбачено і п.10 згаданої постанови Пленуму Верховного суду України.

Колегія суддів вважає, що районний суд правильно врахував стан здоров'я та особу обвинуваченого ОСОБА_2, який в 2001 році переніс черепно-мозкову травму, хворіє гіпертонічною хворобою 2 стадії з кризовим перебігом, пост травматичної енцефалопатією, хронічним гастродуоденітом в стадії нестійкої ремісії та те, що останній раніше не судимий, має постійне місце проживання, де позитивно характеризується.

Крім цього, як вбачається з довідки №15 від 08 червня 2010 року, ОСОБА_2 на даний час перебуває на стаціонарному лікуванні з 31 травня 2010 року в медичному центрі "Богдан" і стан його здоровя середньої тяжкості.

Окрім цього, колегія суддів вважає, що суддя прийшов до правильного висновку, що слідчим в поданні не наведено обєктивних даних про те, що ОСОБА_2 буде ухилятись від слідства та суду, перешкоджати встановленню істини у справі, фальсифікувати первинні документи, а також продовжувати злочинну діяльність.

Також, як видно з постанови судді і цього не заперечили в апеляційній інстанції ні слідча, ні прокурор, ОСОБА_2 давав слідству добровільно пояснення щодо обставин справи, не здійснював тиск на свідків, не ховав жодних матеріалів та не чинив ніяких перешкод у проведенні слідством процесуальних дій.

Отже, на думку колегії суддів, суддя районного суду, відмовляючи в обранні запобіжного заходу у вигляді взяття під варту ОСОБА_2, керувався вимогами ст.ст. 148, 150, 1652 КПК України.

Крім цього, прокурором в апеляції не наведено обгрунтованих доводів та нових обставин на спростування висновків судді в оскаржуваній постанові, які б ставили їх під сумнів і давали б підставу для скасування такої.

Керуючись ст.ст. 362, 366, 382 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 27 травня 2010 року, якою відмовлено в задоволенні подання заступника начальника ВРКС СВ ПМ ДПА у Львівській області про обрання ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та обрано останньому запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд з постійного місця проживання, залишити без зміни, а апеляцію прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами податкової міліції при провадженні оперативно-розшукової діяльності, дізнання та досудового слідства управління нагляду прокуратури Львівської області без задоволення.

Головуючий

Судді