АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер справи: 666/5088/15-к Головуючий в 1-й Інстанції:
Провадження № 11-кп/791/1067/15 ОСОБА_1
категорія: ст. 185 ч. 2, ст. 15 ч. 2, ст. 186 ч. 2 КК України Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 грудня 2015 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_3
суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
при секретарі ОСОБА_6 ,
за участі прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003319, щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, громадянина України з середньою спеціальною освітою, не працюючого, раніше судимого за вироком Дніпровського районного суду м. Херсона від 09.09.2015 року за ст. 185 ч. 3 КК України на три роки позбавлення волі, жителя АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ст. 185 ч. 2, ст. 15 ч. 2, ст. 186 ч. 2 КК України,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Дніпровського районного суду м. Херсона від 22 жовтня 2015 року,

встановила:

Цим вироком ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ст. 185 ч. 2, ст. 15 ч. 2, ст. 186 ч. 2 КК України та призначено покарання:

-за ст. 185 ч. 2 КК України на 3 роки позбавлення волі;

-за ст. 15 ч. 2, ст. 186 ч. 2 КК України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч. 4 КК України, шляхом часткового складання призначеного покарання за даним вироком та покарання, призначеного вироком Дніпровського районного суду м. Херсона від 09.09.2015 року, остаточно призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_9 залишений без зміни у вигляді тримання під вартою.

Строк покарання обчислюється з 27 серпня 2015 року.

Зараховано в строк відбування покарання, покарання відбуте ОСОБА_9 за вироком Дніпровського районного суду м. Херсона від 09.09.2015 року.

Постановлено стягнути з ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_10 2000 гривень в рахунок завданої матеріальної шкоди.

Вирішено питання про речові докази.

Вироком суду ОСОБА_9 визнаний винним і засуджений за злочини, вчинені ним за таких обставин.

05.08.2015 року близько 14:38 години ОСОБА_9 умисно, керуючись корисливим мотивом, направленим на таємне заволодіння чужим майном, знаходячись поблизу школи № 52, розташованої за адресою: м. Херсон, вул. Кримська, 127, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, таємно, шляхом вільного доступу, повторно, заволодів чужим майном, а саме велосипедом чорного кольору, марки «Ардіс», вартістю 2000 гривень, який належить ОСОБА_10 , після чого покинув місце скоєння злочину з викраденим майном та розпорядився ним за власним бажанням.

27.08.2015 року близько 10:30 години ОСОБА_9 умисно, керуючись корисливим мотивом, направленим на відкрите заволодіння чужим майном, знаходячись поблизу магазину «Овощной», розташованого за адресою: м. Херсон, вул. І. Кулика, 114 г, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, відкрито, шляхом вільного доступу, повторно намагався заволодіти чужим майном, а саме жіночою сумкою чорного кольору, яка знаходилась на передньому пасажирському сидінні автомобіля марки „ВАЗ-2109, державний номерний знак НОМЕР_1 та належна ОСОБА_11 , в якій знаходились грошові кошти в сумі 6000 гривень, а також гаманець червоного кольору «Шанель», що належав їй же, в якому знаходилися кошти в сумі 550 гривень, а всього на загальну суму 6550 гривень, однак не довів свій злочинний намір до кінця з причин, які не залежали від його волі, вчинивши при цьому усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено, оскільки він був затриманий співробітниками ДСО при УМВС України в Херсонській області.

В апеляційній скарзі з доповненнями обвинувачений ОСОБА_9 не оспорюючи доведеність вини і правильність кваліфікації його дій судом, посилається на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості. В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що при призначенні покарання суд не врахував наявність у нього ряду невиліковних захворювань, а саме: цукровий діабет другої стадії, хронічний панкреатит, хронічний холецистит, хронічний гепатит з трансформацією у цироз печінки. Вважає, що при призначенні покарання суд безпідставно не врахував в якості обставин, що пом`якшують покарання те, що на його утриманні перебуває матір похилого віку. Зазначає, що вину у вчиненні злочинів визнав в повному обсязі, активно сприяв та допомагав слідству у розкритті злочинів, щиро розкаявся. Просить вирок суду першої інстанції скасувати та пом`якшити призначене йому судом покарання.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо суті поданої апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу з підстав зазначених у ній, думку прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, а вироку суду без зміни, в дебатах учасники процесу залишилися на попередніх позиціях, останнє слово обвинуваченого, у якому останній просив пом`якшити покарання, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, за які він засуджений, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджується зібраними по справі доказами, які не оспорюються апелянтом в апеляційній скарзі.

Судом дії обвинуваченого за ст. 185 ч. 2 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та за ст. 15 ч. 2, ст. 186 ч. 2 КК України, як замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), не доведений до кінця з причин, що не залежали від волі особи, яка вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, вчинений повторно, кваліфіковані правильно.

На думку колегії суддів доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 про суворість призначеного йому судом покарання є необґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та запобіганню вчинення нею нових злочинів.

Призначаючи ОСОБА_9 вид та розмір покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України, та роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», врахував характер та ступінь суспільної небезпечності вчинених ним злочинів, які згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості та тяжким злочином, дані про особу винного, який за місцем проживання характеризується посередньо, обставини, які пом`якшують покарання, зокрема: визнання обвинуваченим своєї вини та щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю злочинів.

Зазначені обставини, на думку колегії суддів, обґрунтовано дали суду підстави для призначення покарання ОСОБА_9 у виді позбавлення волі в мінімальних межах, визначених санкцією ст. 186 ч. 2 КК України.

Посилання в апеляційній скарзі на стан здоров`я та перебування на утриманні у обвинуваченого матері похилого віку, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки суд призначив ОСОБА_9 покарання у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ст. 186 ч. 2 КК України, тому неврахування цих обставин не вплинуло на правильність призначеного йому покарання.
Таким чином, доводи апеляційної скарги обвинуваченого про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості є необґрунтованими і до уваги не приймаються.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Дніпровського районного суду м. Херсона від 22 жовтня 2015 року щодо нього - без зміни.

Запропонувати суду першої інстанції в порядку ст. ст. 537, 539 КПК України уточнити строк покарання відбутого ОСОБА_9 за вироком Дніпровського районного суду м. Херсона від 09 вересня 2015 року.

Ухвала може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її оголошення, безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим, який утримується під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

(підпис) (підпис) (підпис)

________________ ______________ ______________

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 .

З оригіналом згідно,

Суддя: ОСОБА_3