Ухвала
іменем україни

17 грудня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні матеріали кримінального провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь при розгляд справи в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 16 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 17 лютого 2014 року

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Горлівка Донецької області, зареєстрованого в. АДРЕСА_1 , який проживає в м. Києві без постійного місця проживання, громадянина України, раніше судимого:
11 грудня 1992 року Єнакіївським міським судом Донецької області за ч.3 ст.140, ч.2 ст. 141, ст.42 КК України 1960 року на 6 років позбавлення волі, звільненого 28 квітня 1998 року;
10 лютого 2000 року Жовтневим районним судом м. Луганська за ч.2 ст. 142 КК України 1960 року на 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого 8 листопада 2002 року;
3 березня 2004 року Дзержинським міським судом Донецької області за ч.1 ст. 122, ч.3 ст. 185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, звільненого 4 серпня 2006 року умовно-достроково на невідбутий строк 8 місяців 28 днів;
Постановою Броварського районного суду Київської області від 15 червня 2012 року звільненого від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 216 КК України на підставі акту амністії,

засуджено:

за ч. 1 ст. 187 КК України на 5 років позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 187 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Вирішено питання щодо речових доказів та просувальних витрат.

Згідно з вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у тому, що він 19 березня 2013 року приблизно о 20.50 год., перебуваючи біля буд. №2 по вул. Ісаакяна в м. Києві зустрів ОСОБА_7 , та маючи умисел на заволодіння чужим майном і погрожуючи предметом, схожим на пістолет, висловлюючи погрози застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я, висунув вимогу про передачу йому грошей. Сприйнявши погрози ОСОБА_6 реально, та побоюючись їх застосування, ОСОБА_7 пояснила, що грошові кошти у неї відсутні. В подальшому, скориставшись тим, що ОСОБА_6 відволік свою увагу на іншу особу, вона втекла до під`їзду свого будинку, а ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_6 19 березня 2013 року близько 21.15 год., проходячи під шляхопроводом по просп. Перемоги в м. Києві, в районі будинку №14, побачив ОСОБА_8 , яка йшла йому назустріч. Маючи умисел на заволодіння чужим майном ОСОБА_6 погрожуючи предметом, схожим на пістолет, став вимагати віддати усі наявні у неї гроші. Вказані погрози ОСОБА_8 сприйняла як такі, що можуть бути реально застосовані. Пояснивши, що грошей у неї не має, відштовхнула ОСОБА_6 від себе та побігла в напрямку свого будинку, а ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 15 травня 2014 року вирок місцевого суду залишено без зміни.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 грудня 2014 року скасовано ухвалу апеляційного суду та призначено новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 16 липня 2015 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 скасовано, а кримінальне провадження закрито у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_6 в суді і вичерпанням можливості їх отримати.

У касаційній скарзі прокурор просить ухвалу апеляційного суду скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції посилаючись на істотне порушення вимог КПК, які призвели до неправильного застосування кримінального закону.
Так, на думку прокурора, визнаючи частину доказів по справі недопустими, суд порушив вимоги ст. 97 КПК України. Крім того зазначає, що в матеріалах кримінального провадження відсутній журнал судового засідання та диск з фіксацією судового процесу від 16 липня 2015 року. Висновки суду про допущене порушення вимог ст. 290 КПК України не пітверджуються матеріалами провадження, а тому є помилковими. Також вказує на те, що висновки апеляційного суду про застосування щодо ОСОБА_6 недозволених методів слідства є безпідставними.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав подану касаційну скаргу, дослідивши викладені в касаційній скарзі доводи та перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 62 Конституції України під час розгляду кримінальних справ суд повинен суворо дотримуватись принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як убачається з обвинувального акту, органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачувався у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч.1,2 ст. 187 КК України.

Місцевий суд, розглядаючи справу щодо ОСОБА_6 прийшов до висновку, що сукупність наданих суду доказів є достатньою для постановлення обвинувального вироку.

Разом із тим, апеляційний суд, переглядаючи справу за поданими апеляціями, належним чином врахував вказівки, викладені в ухвалі ВССУ від 25 грудня 2014 року, та дослідивши матеріали провадження прийшов до обґрунтованого висновку про те, що частина доказів, на які послався суд першої інстанції є недопустимою, решта не дає достатніх підстав для прийняття рішення про доведеність вини ОСОБА_6 , можливість їх отримати вичерпана, а тому скасував вирок місцевого суду, а провадження закрив.

Своє рішення апеляційний суд мотивував тим, що місцевий суд, розглядаючи справу щодо ОСОБА_6 , не дотримався вимог кримінального процесуального закону, та не дав належну оцінку зібраним по справі доказам з точки зору допустимості і достатності та дійшов до помилкового висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Так, місцевий суд обґрунтував висновок про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих злочинів, посилаючись на показання потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , показання свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , дані протоколів прийняття заяв від ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , дані протоколу впізнання від 21 березня 2013 року за участю потерпілої ОСОБА_7 , дані протоколу огляду від 21 березня 2013 року, під час якого у ОСОБА_6 був вилучений пістолет газопневматичний «WE BERETTA M92F», калібру 6 мм, який не є вогнепальною зброєю.
Разом із тим, дослідивши матеріали справи апеляційний суд звернув належну увагу на те, що в матеріалах справи відсутні відомості про відкриття матеріалів досудового розслідування стороні захисту таких, як заяви ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , протоколу впізнання від 21 березня 2013 року за участю ОСОБА_7 та протоколу огляду від 21 березня 2013 року, а також на те, що вказані докази були зібрані з порушенням вимог КПК, а тому вони не можуть бути визнані допустимими по справі.

Оцінюючи показання свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 апеляційний суд на підставі ч. 4 ст. 97 КПК України також обґрунтовано визнав їх недопустимими доказами, оскільки вони давали показання з чужих слів, а виняткові обставини, які відповідно до вимог закону дозволяли б їх визнати допустимими по справі відсутні.

Також є правильним висновок апеляційного суду про те, що показання свідка ОСОБА_9 не можна вважати доказом винуватості ОСОБА_6 , оскільки вони за своїм змістом не спростовують та не підтверджують його вину.
Посилання в касаційній скарзі на те, що з метою перевірки алібі ОСОБА_6 вживались необхідні заходи не спростовують висновки апеляційного суду про те, що вказану перевірку не було проведено належним чином.

Визнавши, що впізнання обвинуваченого потерпілими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було проведено з порушенням вимог КПК України, суд апеляційної інстанції зробив правильний висновок про те, що їх показання в судовому засіданні щодо причетності ОСОБА_6 не можна вважати такими, що поза розумним сумнівом доводять його вину, а інших доказів, які дозволяють зробити такий висновок не надано.

Зважаючи на вищенаведене, доводи прокурора про те, що наявні в матеріалах провадження докази є достатніми для ухвалення рішення про визнання ОСОБА_6 винним у вчиненні інкримінованих йому злочинів, спростовуються висновками апеляційного суду з якими погоджується і колегія суду касаційної інстанції.

Доводи касаційної скарги про те, що в матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання та диск з фіксацією судового процесу від 16 липня 2015 року, то вони також є неогрунтованими, оскільки в матеріалах провадження містяться вказані матеріали (т.4 а.с.17-20).

Оцінюючи доводи касаційної скарги прокурора про те, що суд апеляційної інстанції безпідставно зробив висновок щодо отримання ОСОБА_6 тілесних ушкоджень після його фактичного затримання, колегія суддів вважає їх неспроможними, оскільки суд зобов`язаний був перевірити заяву обвинуваченого про застосування недозволених методів розслідування, а зроблені судом висновки ґрунтуються на досліджених матеріалах провадження.

Таким чином, апеляційний суд при розгляді поданих апеляцій дотримався положень статей 404, 405, 407 КПК, а ухвала відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які відповідно до ст. 412 КПК були би підставами для зміни чи скасування судових рішень не встановлено.

Керуючись статтями 433-436 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 16 липня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3