Справа № 175/405/16-к
Провадження № 1-кп/175/26/16

Вирок

Іменем України

08 лютого 2016 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у смт. Ювілейне обвинувальний акт і угоду про визнання винуватості по кримінальному провадженню № 0000010 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Зарічне Покровського району Дніпропетровської області, громадянина України, військовозобов`язаного, з повною середньою освітою, одруженого, маючого малолітніх сина 2001 року народження і доньку 2006 року народження, проживаючого за місцем реєстрації по АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.407 КК України,

встановив:

25 березня 2014 року наказом № 66 командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) військовослужбовця призваного під час мобілізації молодшого сержанта ОСОБА_5 з 20 березня 2014 року зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та у подальшому призначено на посаду командира 3 відділення 2 стрілецького взводу 15 стрілецької роти 5 стрілецького батальйону цієї військової частини.

Молодший сержант ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем відповідно до вимог ст.ст.9, 11, 12, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку.

15 грудня 2014 року командуванням військової частини НОМЕР_1 молодшому сержанту ОСОБА_7 було надано звільнення з розташування навчального центру військової частини НОМЕР_1 , що дислокується у АДРЕСА_1 .

15 грудня 2014 року о 17 годині молодший сержант ОСОБА_6 повинен був прибути до навчального центру військової частини НОМЕР_1 та приступити до виконання службових обов`язків.

15 грудня 2014 року і в подальшому молодший сержант ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у навчальному центрі військової частини НОМЕР_1 , не з`явився вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 та про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.

02 листопада 2015 року молодший сержант ОСОБА_6 самостійно прибув до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону та заявив про себе.

Таким чином, у період з 15 грудня 2014 року по 02 листопада 2015 року молодший сержант ОСОБА_6 не з`явився вчасно на службу до навчального центру військової частини НОМЕР_1 без поважних причин тривалістю понад один місяць.

12 січня 2016 року даний факт внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000010 з правовою кваліфікацією за ч.3 ст.407 КК України.

26 січня 2016 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, і в цей же день між прокурором, підозрюваним за участю захисника укладена угода про визнання винуватості.

Відповідно до цієї угоди обвинувачений ОСОБА_6 під час досудового розслідування повністю визнав вину та обсяг підозри за ч.3 ст.407 КК України.

Сторонами угоди визначено узгоджене покарання із застосуванням ст.ст.60, 69 КК України у виді арешту строком 3 місяці з відбуванням на гауптвахті.

В угоді передбачені наслідки її укладання та затвердження, невиконання яких роз`яснені підозрюваному

ОСОБА_8 підготовчому судовому засіданні прокурор і захисник просили затвердити угоду про визнання винуватості.

Обвинувачений у суді пояснив, що цілком розуміє наданні йому законом права, розуміє наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, згоден з видом покарання, яке до нього буде застосовано в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні даної угоди.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність усіх правових підстав для затвердження даної угоди.

З огляду на зазначене суд вважає доведеним у підготовчому судовому засіданні, що за обставин, зазначених у обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості, обвинувачений ОСОБА_6 не з`явився вчасно на службу до військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць, а тому його дії вірно кваліфіковані за ч.3 ст.407 КК України, тобто за кримінальне правопорушення, віднесене ч.3 ст.12 КК України до злочинів середньої тяжкості.

Речові докази по кримінальному провадженню не визнавалися, експертизи не проводилися і витрати на їх проведення не заявлялися.

Керуючись ст.ст.110,314,369,371-374,475 КПК України, суд -
ухвалив:

Угоду від 26 січня 2016 року про визнання винуватості підозрюваним ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000010 за обвинуваченням у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.407 КК України затвердити.

На підставі угоди про визнання винуватості визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.407 КК України та із застосуванням ст.ст.60, 69 КК України піддати його кримінальному покаранню у виді арешту строком 3 (три) місяці з відбуванням на гауптвахті.

Строк покарання обчислювати з моменту виконання вироку.

Вирок може бути оскаржений сторонами до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1