Ухвала

іменем України 18 серпня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_4,

суддів ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 14 липня 2015 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0011117,

встановила:

вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 квітня 2015 року

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця м. Кіровограда, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України на 5 років позбавлення волі.

Вирішено питання про речові докази у провадженні.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 14 липня 2015 року вирок залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_2 визнаний винним у тому, що він 25 грудня 2014 року о 23 год., знаходячись біля магазину ТЦ «Копілка» по вул. 50 років Жовтня, 1-а, в м. Кіровограді, на ґрунті раптово виниклих, особистих неприязних стосунків, умисно наніс ОСОБА_3 ножем один удар в область грудної клітини, спричинивши потерпілому тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

У касаційній скарзі захисник засудженого ставить питання про зміну оскаржуваних судових рішень та призначення ОСОБА_2 покарання із застосуванням ст. 75 КК України. Зазначає, що його підзахисний, вину визнав, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, позитивно характеризується, не має судимостей, помирився з потерпілим та добровільно відшкодував завдану матеріальну шкоду. Крім того, потерпілий ОСОБА_3 не має претензій до його підзахисного. Обтяжуючих обставин судом першої інстанції також не встановлено. Вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_2 можливе без ізоляції від суспільства.

Перевіривши доводи касаційної скарги та надані до неї копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні ним інкримінованого правопорушення за викладених у вироку обставин та кваліфікація дій за ч. 1 ст. 121 КК України захисником засудженого у касаційному порядку не оспорюються.

Що стосується призначеного ОСОБА_2 покарання, то колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом'якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначене ОСОБА_2 покарання, відповідає цим вимогам закону.

Суд з достатньою повнотою врахував характер, ступінь тяжкості вчиненого злочину, данні особу винного, який не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, характеризується позитивно, однак раніше притягувався до кримінальної відповідальності в тому числі і за злочини, пов'язані з застосуванням насильства до особи.

З урахуванням всіх обставин справи, серед яких й ті, на які посилається захисник у касаційній скарзі, суд призначив ОСОБА_2 мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 121 КК України, навів у вироку переконливі підстави такого рішення, зазначивши, що за таких обставин буде досягнута мета покарання. Обране ОСОБА_2 покарання, колегія суддів вважає справедливим, а тому підстав для його пом'якшення, як про це просить захисник, не вбачає.

Доводи захисника, які аналогічні доводам його апеляції, належно перевірені апеляційною інстанцією, на них надано вмотивовані відповіді, ухвала суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Колегія суддів погоджується, що призначене ОСОБА_2 покарання є справедливим, сприятиме його виправленню і перевихованню, попередженню вчинення ним нових злочинів, а тому не вбачає підстав для застосування ст. 75 КК України, як про це йдеться у касаційній скарзі.

Даних, які б свідчили, що у справі неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи наведене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги захисника та вважає, що у відкритті провадження за його касаційною скаргою на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України слід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_1 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 14 липня 2015 року щодо ОСОБА_2

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6