Справа № 423/922/15-к
Провадження № 11кп/782/262/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 грудня 2015 року м.Сєвєродонецьк
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі - ОСОБА_4 ,

за участю прокурора - ОСОБА_5 ,

захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених- ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

законних представників

обвинувачених - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

представника служби

у справах дітей - ОСОБА_12 ,

представника уповноваженого

підрозділу органів внутрішніх

справ у справах дітей - ОСОБА_13 ,

спеціаліста - ОСОБА_14 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду Луганської області апеляційну скаргу захисника ОСОБА_15 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Попаснянського районного суду Луганської області від 28 вересня 2015 року, яким

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Попасна Луганської області

громадянина України, учня 9 класу ЗОШ №21

м.Попасна, раніше не судимого, який зареєстрований та

мешкає за адресою:

АДРЕСА_1 ,-

засуджено за ч.2 ст.185 КК України до одного року позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 76, 104 КК України ОСОБА_8 звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік та покладанням обов`язків, а саме: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, навчання.

Іспитовий строк ОСОБА_8 обчислений з 28.09.2015 року.

Запобіжний захід відносно неповнолітнього ОСОБА_8 не обрано.

Питання про речові докази та процесуальні витрати вирішені.

Цим вироком також засуджений ОСОБА_9 за ч.2 ст.185 КК України, стосовно якого вирок не оскаржено.

Згідно з вироком ОСОБА_9 та ОСОБА_8 визнано винними у вчинені кримінального правопорушення за таких обставин.

09 червня 2015 року, приблизно о 09.00 годині, неповнолітній ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, скоєного за попередньою змовою групою осіб, запропонував неповнолітньому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скоїти крадіжку мобільного телефону моделі «FLY», який належить ОСОБА_16 , на що неповнолітній ОСОБА_8 дав свою згоду.

Після чого, 09.06.2015 року, приблизно о 14.00 годині, неповнолітній ОСОБА_9 та неповнолітній ОСОБА_8 , розподіливши між собою злочинні ролі, згідно яких неповнолітній ОСОБА_8 разом з ОСОБА_16 вдвох підуть до водойми, розташованої за психоневрологічним інтернатом м.Попасна по вул.Польовій Луганської області, де неповнолітній ОСОБА_8 запропонує ОСОБА_16 залишити свій мобільний телефон моделі «FLY» на березі та піти купатися, де буде відволікати увагу останньої. В той час неповнолітній ОСОБА_9 таємно, переховуючись за чагарниками прослідує за ОСОБА_16 та неповнолітнім ОСОБА_8 до вищевказаної водойми, де повинен буде таємно викрасти мобільний телефон моделі «FLY», що належить ОСОБА_16 , який буде знаходитися на березі водойми.

Продовжуючи реалізувати спільний злочинний умисел, 09 червня 2015 року, приблизно о 15.00 годині неповнолітній ОСОБА_8 разом з ОСОБА_16 прийшли на вказану водойму, де на березі залишили свої особисті речі та пішли купатися. Далі, неповнолітній ОСОБА_9 , спостерігаючи за останніми, упевнившись, що потерпіла ОСОБА_16 не спостерігає за ним та як її увагу відволікає неповнолітній ОСОБА_8 , таємно викрав мобільний телефон моделі «FLY», вартістю 600 гривень, з двома сім-картками мобільних операторів, які не мають значення для потерпілої ОСОБА_16 , на рахунках яких кошти були відсутні, та флеш карткою, об`ємом 4 Гб, вартістю 100 гривень, після чого розпорядились викраденим на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_16 матеріальні збитки на загальну суму 700 гривень.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , не оспорюючи правильності кваліфікації його дій, вважає вирок суворим, посилаючись на те, що неповнолітній вік обвинуваченого є обставиною, яка пом`якшує покарання, і судом першої інстанції не прийнято до уваги втягнення неповнолітнього ОСОБА_8 неповнолітнім ОСОБА_9 на скоєння кримінального правопорушення. Зазначає, що при вирішенні питання про відповідальність неповнолітнього за злочин невеликої або середньої тяжкості суд не обговорив можливість застосування до нього примусових заходів виховного характеру. Вказує на те, що неповнолітній ОСОБА_8 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, навчається в загально освітній школі, виховується в повній сім`ї, позитивно характеризується, і просить вирок скасувати, постановити новий вирок, яким звільнити його від покарання та передати під нагляд батьків.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_6 , яка уточнила апеляційну скаргу та просила вирок щодо ОСОБА_8 змінити, звільнити його від покарання та передати під нагляд батьків, обвинуваченого ОСОБА_8 та його законного представника ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 , його захисника ОСОБА_7 та законного представника ОСОБА_11 , які вважали апеляційну скаргу обґрунтованою, представника служби у справах дітей ОСОБА_12 , представника уповноваженого підрозділу органів внутрішніх справ у справах дітей ОСОБА_13 , спеціаліста педагога - психолога ОСОБА_14 , які вважали, що для виправлення та перевиховання неповнолітнього ОСОБА_8 потрібен контроль правоохоронних органів, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали кримінального провадження, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , колегія суддів дійшла наступного.

Судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини справи і зроблено обґрунтований висновок про винуватість ОСОБА_8 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення. Такий висновок не оспорюється і самим апелянтом.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України.

Вивченням матеріалів справи не виявлені дані, які б свідчили про неповноту або необ`єктивність дослідження органами досудового слідства і судом обставин справи або про упередженість суду відносно ОСОБА_8 . Не встановлені також порушення чинного законодавства, які б вплинули на правильність ухвалення рішення по справі.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який за місцем проживання та навчання характеризується задовільно, не судимий, і обрав йому покарання у вигляді мінімального строку позбавлення волі, передбаченого кримінальним законодавством, яке є достатнє для його виправлення і запобігання здійснення ним нових правопорушень, а також пропорційно скоєному.

Суд також врахував зазначені в апеляційній скарзі обставини, які пом`якшують покарання, а саме визнання ОСОБА_8 вини, його щире каяття, добровільне відшкодування матеріальних збитків, фактично врахував його неповнолітній вік, відсутність обставин, які обтяжують покарання, і звільнив його від відбування покарання з випробуванням з застосуванням ст.ст.75, 104 КК України з покладанням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Доводи апеляційної скарги про звільнення неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 від покарання на підставі ст.105 КК України із застосуванням щодо нього примусових заходів виховного характеру з передачею під нагляд батьків були предметом судового розгляду. Суд встановив, що поведінка обвинуваченого ОСОБА_8 після скоєння злочину не була бездоганною і мотивував своє рішення щодо відсутності підстав для застосування до нього вимог ст.105 КК України.

При апеляційному розгляді були досліджені данні про особу обвинуваченого ОСОБА_8 та заслухані його законний представник ОСОБА_10 , представник служби у справах дітей ОСОБА_12 , представник уповноваженого підрозділу органів внутрішніх справ у справах дітей ОСОБА_13 , спеціаліст педагог-психолог ОСОБА_14 .

Відповідно до шкільної характеристики неповнолітній ОСОБА_8 за 2014-2015 роки учбовий матеріал засвоїв з оцінками середнього та низького рівнів. Навчається не в повну міру своїх сил, потребує постійного контролю з боку вчителів та батьків. Інтересу до навчання не виявляє. Схильний піддаватись чужому впливу, діяти за чужою підказкою. Батьки приділяють недостатньо уваги навчанню та вихованню сина (а.к.п.77).

Представник уповноваженого підрозділу органів внутрішніх справ у справах дітей ОСОБА_13 зазначив, що неповнолітній ОСОБА_8 раніше скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.51 КУпАП, тобто дрібне викрадення чужого майна, а потім скоїв вказане кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України. Вважає, що належний контроль за поведінкою неповнолітнього ОСОБА_8 зі сторони його батьків відсутній, в зв`язку з чим він поставлений на облік в органах внутрішніх справ, зі сторони яких потрібен контроль за поведінкою для його перевиховання.

Представник служби у справах дітей ОСОБА_12 також вважає, що для перевиховання неповнолітнього ОСОБА_8 потрібен контроль держаних органів.

Законний представник ОСОБА_10 та обвинувачений ОСОБА_8 не заперечували скоєння останнім зазначеного адміністративного правопорушення, застосування до нього в сім`ї заходів виховного характеру, однак скоєння ним після цього вказаного кримінального правопорушення.

Спеціаліст педагог-психолог ОСОБА_14 вважає недостатнім для перевиховання неповнолітнього ОСОБА_8 виховний потенціал його сім`ї, на що вказують недостатність приділення уваги до його навчання та контролю за його поведінкою батьками і необхідність контролю за ним правоохоронних органів.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що при застосуванні щодо неповнолітнього ОСОБА_8 вимог ст.105 КК України та звільненні його від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру з передачею під нагляд батьків не буде досягнуто мети його перевиховання.

З урахуванням вищезазначеного, судова колегія приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок Попаснянського районного суду Луганської області від 28 вересня 2015 року стосовно ОСОБА_8 за ч.2 ст.185 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3