Справа № 461/2088/15-к
Провадження № 1кп/461/188/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.10.2015

Галицький районний суд м.Львова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження, відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, одруженого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє 19.05.2015 р. Франківським районним судом м.Львова за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, -
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -
в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 , 16 грудня 2014 року, приблизно о 00.30 годин, перебуваючи на АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, проник у приміщення інформаційно-консультативного центру «Сворох», що на цокольному поверсі даної будівлі, звідки таємно викрав настільний годинник, вартістю 1000 грн., ноутбук марки «SONY VAIO», вартістю 5000 грн., ноутбук марки «НР», вартістю 6000 грн., мобільний телефон марки «Нокія 7070» із сім картою оператора «Київстар», вартістю 489 грн., мобільний телефон марки «Самсунг» із сім картою оператора «Інтертелеком», вартістю 500 грн., що належать ОСОБА_7 та ноутбук марки «Самсунг», вартістю 1500 грн., який належить ОСОБА_8 , спричинивши потерпілим матеріальну шкоду на загальну суму 14489 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , після роз`яснення йому суті обвинувачення, визнавши себе винним, підтвердив вищезазначені обставини та надав показання про те, що дійсно, 16.12.2014 року, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, проник у цокольний поверх будівлі, по АДРЕСА_2 , звідки викрав перелічене вище майно, у вчиненому щиро розкаявся та просив суворо не карати.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Обвинувачений та інші учасники судового процесу правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд не має сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.3 ст. 185 КК України, так як він вчинив таємне викрадення майна потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , поєднане з проникненням у приміщення інформаційно-консультативного центру «Сворох», що по вул.Кирила-Мефодія, 8 у м.Львові.

Обираючи покарання ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, його наслідки, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, в тому числі за майнові злочини, позитивну характеристику останнього, винність у вчиненні злочину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, а тому приходить до висновку, що покарання слід обрати в межах санкції статті за якою кваліфіковано вчинений ним злочин у виді позбавлення волі в умовах ізоляції від суспільства, оскільки саме таке покарання на думку суду є необхідним для виправлення ОСОБА_4 та уникнення в майбутньому вчинення ним нових злочинів.

Крім того суд враховує, що вироком Франківського районного суду м.Львова від 19.05.2015 р., ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України, а саме у тому, що останній 08 січня 2015 року о 00.00 год, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом віджиму метало-пластикових дверей за допомогою ключа, проник через балкон в квартиру, по АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_9 , спричинивши останньому матеріальну шкоду на суму 22700 грн.,- та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки. Оскільки після постановлення вироку Франківського районного суду м.Львова від 19.05.2015 року встановлено, що ОСОБА_4 винен ще в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення зазначеного вироку, останньому, згідно ч.4 ст. 70 КК України слід призначити остаточне покарання із врахуванням ступеня тяжкості вчинених злочинів, його особи, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта (висновок експерта № 4/105 від 16.02.2015 р.) Таким чином, з ОСОБА_4 слід стягнути на користь держави витрати на проведення дактилоскопічної експертизи у сумі 491,04 грн.

Питання речових доказів слід вирішити у встановленому законом порядку.
Керуючись ст.ст.368,370,374 КПК України, суд,-
з а с у д и в :
ОСОБА_6 визнати винним за ст. 185 ч. 3 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки і 4 (чотири) місяці.

На підставі ст.70 ч.4 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Франківського районного суду м.Львова від 19.05.2015 року, більш суворим за цим вироком остаточно обрати ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки і 4 (чотири) місяці.
Строк відбуття покарання ОСОБА_10 рахувати з часу обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, тобто з 28 січня 2015 року.
Обраний ОСОБА_10 запобіжний захід тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

-Мобільний телефон марки «Нокія 7070», ІМЕІ НОМЕР_1 , згідно розписки потерпілого ОСОБА_7 залишити останньому;

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на проведення дактилоскопічної експертизи у сумі 491,04 грн.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було судом визнано недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м.Львова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Головуючий суддя: ОСОБА_1