Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/1188/16-к
Провадження № 1-кп/758/212/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 лютого 2016 року Подільський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві кримінальне провадження №0009053, внесеного до ЄРДР 07.12.2015 року відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не маючого, з неповною вищою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
06.12.2015 року, о 16:00 год., ОСОБА_4 перебував за адресою: м. Київ, вул. Світлицького, 30/20, біля магазину. Там, він побачив наглядно знайомого ОСОБА_5 , який виходив із магазину.
ОСОБА_4 знав, що у ОСОБА_5 у власності є мобільний телефон «LenovoS650», а так як йому на той момент були потрібні гроші, він підійшов до ОСОБА_6 та попросив його разом закласти його телефон до ломбарду та пообіцяв останньому в майбутньому повернути гроші. ОСОБА_5 відмовся закладати свій телефон до ломбарду.
В цей час у ОСОБА_4 виник умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, поєднане з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 пригрозив ОСОБА_5 нанести удар в голову, при цьому продемонстрував потерпілому свої кулаки, якщо той не віддасть йому свій мобільний телефон. Враховуючи фізичну розвиненість та статуру обох учасників даної події, та їх вік, а саме те, що ОСОБА_4 старший на 3 роки та фізично розвинений краще, а також репутацію ОСОБА_4 , потерпілий ОСОБА_5 сприйняв цю погрозу реально та забоявся застосування насильства зі сторони ОСОБА_4 після чого сам дістав свій телефон «LenovoS650», відповідно до висновку експерта № 24410/15-53 від 06.01.2016 вартістю 1900 гривень, забрав із нього сім-картки та надав його ОСОБА_4 .
Після цього, ОСОБА_4 розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині передбаченому ч.2 ст. 186 КК України визнав повністю, визнав всі фактичні обставини вчинення злочину, як вони пред`явлені в обвинуваченні, та дав показання, що 06 грудня 2015 року о 16:00 год. він був біля магазину на АДРЕСА_2 і побачив там ОСОБА_5 , який виходив із магазину. Він знав, що у ОСОБА_5 є мобільний телефон «LenovoS650». Він підійшов до ОСОБА_6 та попросив закласти його телефон до ломбарду, однак той відмовся, і в цей час у нього виник умисел направлений на викрадення його телефону. Реалізуючи свій умисел, він пригрозив ОСОБА_5 нанести удар в голову, при цьому продемонстрував потерпілому свої кулаки, якщо той не віддасть йому свій мобільний телефон. ОСОБА_5 забоявся та сам дістав свій телефон забрав із нього сім-картки та надав йому. Після цього, він розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Він повністю погоджується з обвинуваченням, кається у вчиненому, запевняє, що більше злочинів скоювати не буде. Просив суд сурово не карати його.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.
Відповідно до ст.349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.
Оцінюючи в сукупності всі досліджені докази, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкцій ч.2 ст.186 КК України, що даний злочин відноситься до категорії тяжких злочинів, особу винного, який раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, характеризується позитивно.
Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого, що передбачено п.1 ч.1 ст.66 КК України, добровільне відшкодування завданого збитку, що передбачено п.2 ч.1 ст.66 КК України.
Обставин, передбачених ст.67 КК України, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку про необхідність засудження ОСОБА_4 до покарання у виді позбавлення волі.
При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, враховуючи особу винного, наявність пом`якшуючих покарання обставин, те, що він раніше не судимий, добровільно відшкодував завданий збиток, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, вину свою визнав, його поведінка в суді свідчить про щире каяття, тяжких наслідків не настало, має постійне місце реєстрації та проживання, потерпілий претензій до обвинуваченого не має, суд прийшов до висновку, що він може бути виправлений та перевихований без ізоляції від суспільства. Суд вважає можливим звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покласти на нього обов`язки згідно ст.76 КК України.
Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів.
Суд також вважає за необхідне керуючись ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової-товарознавчої експертизи.
Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням строком на 2 роки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію (п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України).
Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався.
Відповідно до ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової-товарознавчої експертизи в розмірі 615 грн. 00 коп.
Речові докази відсутні.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суду м. Києва шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

СуддяОСОБА_1