Справа № 296/596/16-к
У Х В А Л А
Іменем України

18 лютого 2016 року Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

представника КВІ: ОСОБА_5 ,

засудженого: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі подання Корольовського РВ м. Житомира КВІ УДПтС України в Житомирській області про скасування звільнення від покарання з випробовуванням та направлення засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, не працюючий, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , для відбування покарання, призначеного вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 31.03.2014 року,

ВСТАНОВИВ :

Вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 31.03.2014 р. ОСОБА_6 засуджений за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України з застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України на 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст. ст.75, 76, 104 КК України засуджений ОСОБА_6 звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки та на нього покладені обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу КВІ, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та періодично з`являтися в ці органи на реєстрацію.

Контроль за поведінкою засудженого покладено на органи кримінально-виконавчої системи за місцем проживання ОСОБА_6 .

26.01.2016 року Корольовський РВ м. Житомира КВІ відповідно до ст. 166 КВК України звернувся до суду з поданням про скасування засудженому звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення його для відбування призначеного покарання, мотивуючи його тим, що ОСОБА_6 порушує покладені на нього судом обов`язки, а саме не з`являється без поважних причин на реєстрацію до КВІ.

В судовому засіданні представник КВІ подання підтримала та просила суд його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні подання не підтримав, оскільки дані порушення не є систематичними.

Засуджений ОСОБА_6 в судовому засіданні проти подання заперечував та пояснив, що не з`являвся на реєстрацію, оскільки з метою заробітку працює неофіційно різноробочим та затримувався на роботі за межами м. Житомира та хворів, але до лікарів не звертався в зв`язку з вітсутністю коштів, прохав суд надати йому час для виправлення, запевнив, що в подальшому буде належним чином виконувати покладені на нього судом обов`язки.

Суд, заслухавши пояснення засудженого, думку захисника та прокурора, яки прохали відмовити в задоволенні подання, вивчивши матеріали особової справи засудженого, вважає за необхідне відмовити у задоволенні подання з наступних підстав.

Судом встановлено, що вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 31.03.2014 р. ОСОБА_6 засуджений за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України з застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України на 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст. ст.75, 76, 104 КК України засуджений ОСОБА_6 звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки та на нього покладені обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу КВІ, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та періодично з`являтися в ці органи на реєстрацію.

20.05.2014 року засуджений ОСОБА_6 прибув до КВІ, де йому були роз`яснені права та обов`язки, пов`язані з відбуванням покарання винесено постанову про встановлення днів явки на реєстрацію в 1-й, 2-й, 3-й та 4-й вівторки кожного місяця.

Незважаючи на письмові попередження та проведену профілактичну бесіду, засуджений ОСОБА_6 не з`явився для реєстрації до Корольовського РВ м. Житомира 15.07.2014 р., 23.12.2014 р., 17.11.2015 р., 24.11.2015 р., 05.01.2016 р. та 12.01.2016 р., але добровільно являвся в інші дні та надавав письмові пояснення, в яких зазначав, що вчасно не являвся на реєстрацію в зв`язку з хворобою.

У відповідності до ч.2 ст.78 КК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування покарання.

Згідно з ч.2 ст.166 КВК України з цією метою кримінально-виконавча інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Відповідно до ст. 166 ч.3 КВК України подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробовуванням вноситься якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адмінстягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення. Оскільки за період іспитового строку після вироку від 31.03.2014 року (практично вже два роки) засуджений не скоював правопорушень чи злочинів, не притягувався до адміністративної чи кримінальної відповідальності, тобто не є суспільно-небезпечною особою. Разом з тим, засуджений ОСОБА_6 виконав інші обов`язки, передбачені ст.76 КК України, а саме за період іспитового строку після вироку від 31.03.2014 року (практично вже два роки) засуджений ОСОБА_6 не скоював правопорушень чи злочинів, не притягувався до адміністративної чи кримінальної відповідальності, що підтверджується вимогою ВІТ УМВС України в Житомирській області (а.с. 78, 94), тобто не є суспільно-небезпечною особою. Також суд враховує те, що ОСОБА_6 має молодий вік, на даний час ніде не працює, проживає за рахунок тимчасових заробітків, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, тому враховуючи вищевикладені обставини в даному випадку суд не може розцінити як ухилення від відбування іспитового строку та небажання ставати на шлях виправлення, тому недоцільно скасовувати іспитовий строк та направляти засудженого для відбування покарання у місця позбавлення волі. При цьому суд вважає за необхідне звернути увагу засудженого, що у разі повторення невиконання будь-якого з покладених на нього судом обов`язків, до питання скасування іспитового строку у разі повторного подання суд повернеться.

Отже судом не встановлено достатніх даних для висновку про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Крім того, у разі відмови у задоволенні подання про скасування звільнення від покарання з випробуванням, таке подання може бути направлено повторно, якщо засуджений знову притягується до адміністративної відповідальності або продовжує не виконувати покладених на нього судом обов`язків, і указані обставини є достатніми для повторного подання.

Керуючись ч.2 ст.78 КК України, ч.2 ст.166 КВК України, ст.ст.537, 539, ч.2 ст.369, ст.370, ч.3 ст.371, ст.ст.372, 376 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

В задоволенні подання Корольовського РВ м. Житомира КВІ УДПтС України в Житомирській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробовуванням засудженому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та направлення його в місця позбавлення волі для відбування покарання, призначеного за вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 31.03.2014 року за ч.3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України з застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляції через Корольовський районний суд м. Житомира до Апеляційного суду Житомирської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1

.