Справа № 743/341/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/814/2015
Категорія - ст. 185 ч.3 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 00000020 за апеляційними скаргами старшого прокурора прокуратури Ріпкинського району Чернігівської області ОСОБА_11 та захисника адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 06 серпня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 06 серпня 2015 року

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з повною загальною середньою освітою, не одружений, непрацюючий, раніше не судимий,-

виправданий, за недоведеністю його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,

визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України та призначено йому покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді 3 (трьох) місяців арешту, за ч.2 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) місяців арешту.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді п`яти місяців арешту.

Стягнуто з ОСОБА_10 в дохід держави процесуальні витрати в розмірі 429 грн. 66 коп.

По кримінальному провадженню вирішено питання речових доказів в порядку ст.100 КПК України.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що 21 лютого 2014 року, у період часу з 11 до 12 години ОСОБА_10 , шляхом вільного доступу, з приміщення колишньої контори ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованої по АДРЕСА_2 , з тумби столу, таємно викрав грошові кошти, чим спричинив потерпілому ОСОБА_12 майнову шкоду, в розмірі 300 грн.

04 лютого 2015 року близько 10 години 30 хвилин ОСОБА_10 , перебуваючи в приміщенні магазину № НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованого по АДРЕСА_3 , з шухляди прилавку, повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав грошові кошти, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 майнову шкоду, в розмірі 200 грн.

Крім того, ОСОБА_10 обвинувачується в тому, що в ніч з 12.01.2014 року на 13.01.2014 року він, у невстановлений органом досудового розслідування час, шляхом зламу вхідних дверей, проник всередину приміщення магазину ІНФОРМАЦІЯ_4 , розташованого по АДРЕСА_4 , звідки таємно викрав флеш-накопичувач Transcend, ємністю 32 GB, вартістю 220 грн.; флеш-накопичувач SanDisc, ємністю 16 GB, вартістю125 грн.; мишу комп`ютерну Trast, вартістю 142 грн.; пневматичний пістолет Анікс, вартістю 900 грн.; пневматичну рушницю KRAC, вартістю 1300 грн.; оптичний приціл для пневматичної зброї AO ZOS 4/32, вартістю 600 грн.; лазерний цілевказівник, вартістю 200 грн.; глушник для пневматичної зброї, вартістю 100 грн.; 10 пачок кульок для пневматичної зброї, вартістю 5 грн. кожна, на суму 50 грн.; 25 газових балончиків для пневматичної зброї, вартістю 7 грн. кожен, на суму 175 грн., а також грошові кошти в розмірі 8100 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду, в розмірі 11912 грн.

На даний вирок прокурор, що приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції та адвокат ОСОБА_9 подали апеляційні скарги.

Інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг на вирок суду не подавали.

Доводи апеляційної скарги прокурора, який просить скасувати вирок місцевого суду та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_10 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України, обґрунтовані тим, що суд при розгляді провадження невірно дійшов висновку про недоведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, оскільки його вина доведена зібраними матеріалами, а саме показаннями свідків, що спростовують пояснення ОСОБА_10 та узгоджуються з іншими доказами. Крім того, на думку автора апеляційної скарги, призначаючи покарання за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України суд допустив необґрунтоване пом`якшення, застосувавши до обвинуваченого покарання у вигляді арешту за наявності ряду підстав, які негативно характеризують особу.

В доповненні до апеляційної скарги прокурор деталізував перелік доказів, які необхідно дослідити апеляційному суду.

Захисник обвинуваченого посилаючись на незаконність прийнятого рішення, просить скасувати вирок місцевого суду та закрити кримінальне провадження, оскільки вважає що в судовому засіданні не здобуто жодного доказу вини її підзахисного у вчиненні крадіжок як у потерпілого ОСОБА_12 , так і в магазині, розташованому по АДРЕСА_3 . Вважає показання свідків такими, що не містять доказів вини обвинуваченого та наголошує на відсутності будь-яких інших доказів, зокрема відбитків пальців.

В засідання апеляційного суду обвинувачений заперечував свою причетність до інкримінованих кримінальних правопорушень та підтримав апеляційну скаргу свого адвоката.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора, позицію захисника та обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження і доводи апеляційних скарг, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню.

Таке рішення колегія суддів ґрунтує наступним чином.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_10 у крадіжці грошових коштів у потерпілих ОСОБА_12 і ОСОБА_8 , підтверджені сукупністю доказів, які належним чином досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та показань наданих в суді апеляційної інстанції обвинуваченим ОСОБА_10 , він мав товариські відносини з потерпілим ОСОБА_12 та час від часу користувався робочим комп`ютером потерпілого, який з находився на столі, що має шухляди, проте заперечував свою причетність до викрадення грошей в сумі 300 грн. з цих шухляд та повідомив, що грошей вони не містили, оскільки бачив як ОСОБА_13 відкривав їх. Крім того вказав, що наодинці в приміщенні орендованому ОСОБА_12 не залишався та не вчиняв крадіжки, хоча через 2-3 місяці сплатив потерпілому 300 гривень, щоб не псувати відносин.

При цьому потерпілий ОСОБА_12 , допитаний в суді першої інстанції, показав, що перебував в товариських відносинах із ОСОБА_10 і останній періодично заходив до місця роботи потерпілого. 20 лютого 2014 року ОСОБА_14 придбав у ОСОБА_12 відеокарту вартістю 500 грн. і вони домовились, що спочатку покупець сплатить 300 грн., а решту коштів віддасть пізніше. Отримані кошти потерпілий звечора поклав до шухляди робочого столу, і вранці наступного дня вони знаходилися на місці. Після того, як 21 лютого 2014 року ОСОБА_10 прийшов до ОСОБА_12 , останній намагався уважно спостерігати за діями обвинуваченого, але це йому у повній мірі не вдалося. ОСОБА_10 того дня сидів за робочим комп`ютером потерпілого і мав доступ до шухляди з грошима. Того дня до ОСОБА_12 у різний час заходили ОСОБА_15 і ОСОБА_16 , однак за робочий стіл потерпілого вони не сідали. Через нетривалий проміжок часу, після того як потерпілий виходив курити на вулицю, ОСОБА_10 швидко зібрався і пішов додому. Шухляду столу, в якій знаходились гроші, можливо відкрити лише сидячи за робочим столом потерпілого, запираючі пристрої на ній були відсутні. В цей час сторонні особи, крім ОСОБА_10 , доступу до робочого приміщення ОСОБА_12 , не мали. Як тільки ОСОБА_10 пішов, ОСОБА_12 відчинив шухляду і виявив відсутність коштів. Про це потерпілий зразу ж повідомив ОСОБА_16 і зателефонував обвинуваченому.

Свідок ОСОБА_16 в суді першої інстанції показав, що він знайомий з обвинуваченим та потерпілим ОСОБА_12 . До ОСОБА_12 періодично заходив ОСОБА_10 і, в один із днів, ОСОБА_16 , зайшовши до ОСОБА_12 , побачив за його робочим столом обвинуваченого. Також в присутності ОСОБА_16 із ОСОБА_12 розраховувався один із замовників, але яку суму грошей отримав потерпілий і куди їх поклав, свідок не бачив. Спілкування ОСОБА_16 і ОСОБА_12 тривало близько 30 хвилин, і інші особи, крім замовника та ОСОБА_10 , до приміщення не заходили. У вказаний проміжок часу свідок і потерпілий виходили курити, а за робочим столом залишався обвинувачений. В той час, коли ОСОБА_12 і ОСОБА_16 стояли на вулиці, до приміщення ніхто не заходив, а коли вони повернулись назад, ОСОБА_10 швидко зібрався і сказав що йде у власних справах. Коли обвинувачений вийшов, ОСОБА_12 повідомив ОСОБА_16 , що з шухляди робочого столу зникло 300 грн.

Допитаний в судовому засіданні місцевого суду свідок ОСОБА_17 показав, що він знайомий з ОСОБА_12 та ОСОБА_10 20 лютого 2014 року свідок повинен був заплатити потерпілому за ремонту і обслуговування 500 грн., однак у зв`язку з браком коштів, ОСОБА_17 домовився сплатити 300 грн., а решту коштів віддасть пізніше. З метою розрахунку ОСОБА_17 віддав потерпілому 2 купюри номіналом по 200 грн., а ОСОБА_12 повернув свідкові 100 грн. здачі. Того дня до потерпілого заходив ОСОБА_16 .

Свідок ОСОБА_18 показав, що він знає потерпілого ОСОБА_12 та неодноразово бував у нього в офісі, розташованому по АДРЕСА_2 . В присутності свідка до ОСОБА_12 заходив ОСОБА_10 , а через деякий час ОСОБА_18 дізнався, що потерпілий обвинувачує ОСОБА_10 в крадіжці 300 грн. з офісного приміщення.

З урахуванням викладеного, місцевим судом обґрунтовано встановлено і доведено вину ОСОБА_10 в крадіжці грошових коштів, у розмірі 300 грн., у потерпілого ОСОБА_12 , з чим погоджується і колегія суддів, а тому дії обвинуваченого, які виразились в таємному викраденні, шляхом вільного доступу, майна потерпілого ОСОБА_12 , підлягають кваліфікації за ч.1 ст.185 КК України.

І хоча ОСОБА_10 і його захисник заперечують причетність до крадіжки грошових коштів належних потерпілому ОСОБА_12 , сукупність доказів по справі, які суд ретельно перевірив під час розгляду справи, дали йому обґрунтовані підстави на спростування таких тверджень.

При цьому колегія апеляційного суду враховує показання свідка ОСОБА_19 , який показав, що хоча й не пам`ятає точного часу, але ОСОБА_10 позичав у нього 300 грн., які за попередньою домовленістю свідок зняв зі своєї банківської карти та передав обвинуваченому, проте разом з оцінкою інших показань свідків, потерпілого та фактичних обставин справи, що місцевим судом проведена повно, об`єктивно і законно, вважає їх такими, що не узгоджуються з іншими матеріалами кримінального провадження та діями обвинуваченого щодо повернення грошових коштів потерпілому ОСОБА_13 , які він нібито повернув щоб не псувати відносини.

Щодо факту таємного викрадення грошових коштів з магазину по АДРЕСА_3 , то вина обвинуваченого ОСОБА_10 підтверджуються наступними доказами.

Відповідно до показань потерпілої ОСОБА_8 , 04 лютого 2015 року з 08 години вона виконувала свої трудові обов`язки, а саме за трудовою угодою працювала продавцем магазину, розташованого по АДРЕСА_3 та перебувала в магазині одна, коли до приміщення, у проміжок часу з 10 години до 10 години 30 хвилин, зайшов ОСОБА_10 який замовив цигарки Кент. ОСОБА_8 подала обвинуваченому коробку з різними видами цигарок, щоб він самостійно вибрав необхідні йому, а обвинувачений зразу ж замовив вермішель Мівіна. Беручи з полиці вермішель, ОСОБА_8 відійшла в дальній куток приміщення, відвернулась і залишила поза полем зору покупця. Коли потерпіла стала повертатися до прилавку, вона помітила, як від шухляди з виручкою відсахнувся ОСОБА_10 . Одночасно потерпіла почула звук, схожий на брязкіт металевої розмінної монети. На зауваження ОСОБА_8 покупець відповів, що він дивився вартість олії, пляшки з якою стояли на підлозі поблизу шухляди з виручкою, однак цінників на вказаному товарі не було. Після того, як ОСОБА_10 розрахувався за придбаний товар і вийшов з магазину, до торгівельного закладу зайшов чоловік, котрий замовив вино і розрахувався купюрою великого номіналу. З метою видати здачу покупцеві, ОСОБА_8 відкрила шухляду з виручкою та побачила, що в ній відсутні кошти на загальну суму близько 500 грн., після чого зателефонувала до міліції. Шухляда з виручкою на той час не зачинялась і покупець міг дотягнутись до неї рукою, перехилившись через прилавок. Серед викрадених коштів, у шухляді знаходились особисті кошти ОСОБА_8 в сумі 200 грн., які вона поклала того ж ранку, з метою подальшого розміну, а також виручка за реалізований товар. На одній з купюр належних ОСОБА_8 , а саме купюрі номіналом 100 грн., мався цифровий рукописний текст виконаний потерпілою, із записом пін-коду банківської картки потерпілої. Згодом, під час слідчого експерименту, ОСОБА_8 , розповіла і показала на місці, яким чином ОСОБА_10 04.02.2015 року, зайшов у приміщення магазину, замовив товар і відволікав її увагу від місця зберігання грошових коштів. Проведення слідчого експерименту в магазині, було погоджено ОСОБА_8 у телефонному режимі зі своїм роботодавцем ОСОБА_20 , а також з другим орендарем - ОСОБА_21 . В подальшому грошові кошти були повернуті тіткою ОСОБА_10 .

Ці показання вона підтвердила в засіданні апеляційного суду, однозначно заявивши, що на одній з грошових купюр, вилучених у ОСОБА_22 , нею особисто був написаний чотиризначний номер пін-код її банківської картки, ця грошова купюра належала їй і була викрадена обвинуваченим.

Свідок ОСОБА_23 показала, що є тіткою ОСОБА_10 та від працівників міліції дізналась про крадіжку грошей з магазину, що розташований по АДРЕСА_3 , і згодом повернула гроші в сумі 450 грн. продавцеві ОСОБА_8 . Крім того, додатково повідомила, що в розмові з нею обвинувачений ОСОБА_10 заперечував свою причетність до крадіжки з магазину ФОМ " ІНФОРМАЦІЯ_5 ".

Свідок ОСОБА_24 показала, що впізнала ОСОБА_10 за пред`явленими працівниками міліції фотознімками, оскільки будучи продавцем в магазині ФОП " ОСОБА_21 " по АДРЕСА_3 , двічі обслуговувала ОСОБА_22 , як особу, котра замовляла цигарки та вермішель за аналогічною схемою як і у продавця ОСОБА_8 , а саме спочатку просив подати йому цигарки, а потім замовляв вермішель "Мівіну", яка знаходиться на значній відстані, в протилежному куті приміщення.

Крім того, з протоколу огляду магазину, розташованого по АДРЕСА_3 та фототаблиці до нього від 04.02.2015 року, вбачається, що на зовнішній поверхні шухляди з виручкою, виявлено і вилучено сліди пальців рук.

Висновком дактилоскопічної експертизи № 14 від 05.03.2015 року підтверджується, що придатний для ідентифікації слід, вилучений 04.02.2015 року під час огляду магазину, розташованого по АДРЕСА_3 , залишений нігтьовою фалангою вказівного пальця руки ОСОБА_10 .

З переглянутого в судовому засіданні суду першої інстанції відеозапису до протоколу слідчого експеримента від 12.03.2015 року, вбачається, що потерпіла ОСОБА_8 добровільно, в присутності понятих розказала і показала на місці, яким чином ОСОБА_10 викрав кошти в магазині.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 18.03.2015 року підтверджується, що свідок ОСОБА_24 , в присутності понятих, за пред`явленими їй фотознімками впізнала ОСОБА_10 як особу, що котра двічі заходила до магазину по АДРЕСА_3 .

З протоколу від 04.02.2015 року вбачається, що за наслідками огляду ОСОБА_10 , у останнього в правій кишені штанів було виявлено грошові купюри номіналом по 1, 2, 5, 20 грн. на загальну суму 29 грн., а в правій шкарпетці 2 купюри номіналом по 50 грн. та 1 купюра номіналом 100 грн., яка містила рукописний напис виконаний чорнилом синього кольору.

З ілюстративної таблиці до протоколу огляду вбачається, що купюра номіналом 100 грн. серії ЗБ 6088839, вилучена у ОСОБА_10 містить буквенно-цифровий рукописний напис К 2080 мои.

Наданий потерпілою в судовому засіданні та приєднаний до матеріалів справи конверт ПАТ Райффайзен Банк Аваль, містить із зовнішньої сторони номер банківської карти, прізвище та ім`я власника, виконаний латинськими літерами - ОСОБА_25 , а з внутрішньої сторони, номер пін-коду 2080.

Свідок ОСОБА_26 показала, що дійсно здає в оренду магазин по АДРЕСА_3 , який відповідно орендують ФОП ОСОБА_20 та ФОП ОСОБА_21 . При цьому остання пояснила, що уповноважила продавця ОСОБА_8 на надання дозволу працівникам міліції провести огляд магазину та інші необхідні процесуальні дії.

Договором № 1 від 16.11.2013 року підтверджується, що ФОП ОСОБА_26 передала в оренду ФОП ОСОБА_21 частину нежитлового приміщення по АДРЕСА_3 , для здійснення підприємницької діяльності.

З договору № 2 від 29.03.2014 року вбачається, що ФОП ОСОБА_26 передала в оренду ФОП ОСОБА_20 , з метою здійснення торгівельної діяльності приміщення в будинку АДРЕСА_3 .

Трудовим договором від 27.06.2013 року підтверджується, що ОСОБА_20 прийняла на роботу продавцем ОСОБА_8 , з графіком роботи від 08 години до 17 години та покладенням повної матеріальної відповідальності.

З трудового договору від 12.05.2014 року, зареєстрованому в Ріпкинському районному центрі зайнятості, вбачається, що ОСОБА_21 прийняла на роботу продавцем ОСОБА_24 , з покладенням на останню повної матеріальної відповідальності та графіком роботи з 08 до 17 години.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає доведеною вину ОСОБА_10 в таємному викраденні грошових коштів у потерпілої ОСОБА_8 , в сумі 200 грн., а його дії підлягають кваліфікації за ч.2 ст.185 КК України, за ознакою повторності.

Колегія суддів вважає, що місцевий суд правильно відхилив твердження ОСОБА_10 про свою непричетність до злочину як такі, що направлені на ухилення від відповідальності. Вилучення грошей в шкарпетках ОСОБА_10 якраз і свідчить про те, що він намагався ці гроші якимось чином сховати. А прямі показання потерпілої ОСОБА_27 щодо цифрової помітки на грошовій купюрі разом з наведеним вище доказом виконання саме потерпілою цієї помітки на купюрі, вилученій у ОСОБА_10 , беззаперечно свідчать про те, що гроші потерпілої були таємно викрадені саме ОСОБА_10 і висновок суду про його винність є правильним.

Щодо виправдання ОСОБА_10 за ст. 185 ч. 3 КК України по факту крадіжки ним чужого майна з магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 » в смт. Ріпках в ніч з 13 на 14 січня 2014 року, то такий висновок суду також, на думку колегії суддів, є вірним.

Усі докази винуватості ОСОБА_10 в скоєнні цієї крадіжки, подані стороною обвинувачення зводяться до відсутності у обвинуваченого алібі на момент скоєння злочину та тимчасового володіння частиною викраденого майна пневматичною зброєю несмертельної дії, яку він добровільно віддав власниці цього майна.

В засіданні суду як першої так і апеляційної інстанції ОСОБА_10 стверджував, що інкримінованої йому крадіжки він не скоював, а пневматичну зброю йому віддав його знайомий на прізвище ОСОБА_28 як розрахунок за грошовий борг.

Так, потерпіла в даній справі ОСОБА_7 як в суді першої так і апеляційної інстанції повідомила про обставини скоєння крадіжки з магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 » в смт. Ріпках. Вона ж пояснила, що товар, яким торгують в цьому магазині не обліковується, викрадена пневматична зброя ніяких особливих прикмет не мала і по номерах не обліковувалась. ОСОБА_10 повернув її знайомому ОСОБА_29 викрадену зброю в коробках, за яких обставин вона в нього опинилась, потерпіла не знала. На даний час ця зброя продана.

Свідок ОСОБА_29 в суді першої і апеляційної інстанцій показав, що на момент вчинення крадіжки з магазину, який орендує ОСОБА_7 , він не мав відношення до здійснення потерпілою підприємницької діяльності, а лише допомагав їй у цьому. Крім того, в магазині потерпілої знаходилася частина майна, належного свідку. В один із днів січня 2014 року, з магазину було викрадено майно, належне ОСОБА_7 , в тому числі пневматичні гвинтівка та пістолет, разом з коробками, приціл до пневматичної гвинтівки, флеш-накопичувачі, мишу для комп`ютера, кульки для пневматичної зброї, грошові кошти в сумі 3000 грн. та 5100 грн., які ОСОБА_29 напередодні позичив потерпілій. Свідок з власної ініціативи намагався встановити осіб, причетних до злочину і через деякий час дізнався від знайомих, що пневматичну зброю і значну суму грошових коштів бачили у ОСОБА_10 . В подальшому, під час особистого спілкування з ОСОБА_10 , ОСОБА_29 почув від нього, що зброю обвинуваченому віддав ОСОБА_30 за борги. Свідок, разом із ОСОБА_10 їздили додому до ОСОБА_31 , але він взагалі заперечував факт передання обвинуваченому зброї та свою причетність до крадіжки. Через декілька днів, близько 07 години ранку, ОСОБА_29 зателефонував ОСОБА_10 і повідомив, що невідома особа підкинула йому гвинтівку та пістолет і обвинувачений приніс їх під магазин ОСОБА_7 .

Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_32 показав, що ввечері 12.01.2014 року ОСОБА_32 , разом з ОСОБА_10 та іншими особами, відпочивав в будинку, а можливо на дачі, яка належить батькам обвинуваченого, де вони грали в карти та вживали спиртні напої в дуже великій кількості, при цьому бачив пневматичні гвинтівку і пістолет, які за словами ОСОБА_10 , йому віддав за борги ОСОБА_33 . Близько 24 години всі розійшлись по домівках і ОСОБА_10 не проводжав додому ОСОБА_34 .

Показання свідків ОСОБА_35 та ОСОБА_18 надані в суді першої інстанції аналогічні за змістом з показаннями свідка ОСОБА_36 . Крім того, ОСОБА_35 пояснив, що про походження гвинтівки у обвинуваченого не питав, а ОСОБА_10 не повідомляв ОСОБА_37 про походження зброї. Свідок знає ОСОБА_31 , однак про те, чи позичав останній гроші у ОСОБА_10 , свідку невідомо. А на запитання ОСОБА_18 про походження зброї, ОСОБА_10 відповів, що отримав її за борги.

Допитаний місцевим судом в режимі відеоконференції свідок ОСОБА_30 показав, що він знайомий з ОСОБА_10 , але не мав перед обвинуваченим боргів. ОСОБА_38 відомо місцезнаходження будинків, в яких проживає ОСОБА_10 , однак він жодного разу не був вдома у обвинуваченого. В січні 2014 року ОСОБА_30 проживав у квартирі братів ОСОБА_39 , розташованій поблизу Парку Слави в смт.Ріпки, оскільки житло самого ОСОБА_31 , було пошкоджено пожежею. Наступного ранку після крадіжки з магазину ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_31 та інших осіб, які були присутні в квартирі ОСОБА_39 , доставляли до Ріпкинського РВ УМВС, але їх причетність до вчинення злочину не підтвердилась. Починаючи з вечора 12.01.2014 року і до 07 години ранку 13.01.2014 року, ОСОБА_30 знаходився в квартирі ОСОБА_39 , де спільно з власниками та іншими особами, всю ніч розпивали алкогольні напої. Свідок не пам`ятає, щоб тієї ночі хтось із присутніх відлучався з житлового приміщення. Додатково ОСОБА_30 показав, що не викрадав майна з магазину, не віддавав його за борги ОСОБА_10 , а останній, в свою чергу не повертав пістолет і гвинтівку ОСОБА_40 . В той же час ОСОБА_10 , спільно з раніше незнайомими свідку людьми, серед яких була і дівчина, декілька разів чинили психологічний тиск на свідка з метою переконати його зізнатися у вчиненні крадіжки.

Апеляційний суд позбавлений можливості допитати цього свідка, оскільки за повідомленням прокурора, цей свідок помер в місцях позбавлення волі. Даючи оцінку його показанням, колегія суддів вважає, що свідок міг говорити неправду, оскільки сам підозрювався в скоєнні злочину та стосунки його з ОСОБА_10 були поганими.

Свідок ОСОБА_41 в судовому засіданні місцевого суду показала, що вона наочно знайома з обвинуваченим та свідком ОСОБА_42 , але не повідомляла ОСОБА_38 про те, що бачила у ОСОБА_10 пневматичну зброю, оскільки за місцем перебування останнього ніколи не була.

Допитаний в суді першої інстанції ОСОБА_43 показав, що детальних подій ночі з 12 на 13 січня 2014 року не пам`ятає, оскільки було вжито велику кількість спиртних напоїв в компанії з семи осіб, серед яких був і ОСОБА_33 . З квартири ОСОБА_44 , близько 00 години 30 хвилин, відлучався лише ОСОБА_33 . Приблизно через 1,5-3 доби до ОСОБА_44 знову зявився ОСОБА_30 , який повідомив, що відлучався у власних справах. Крім того, зі слів ОСОБА_31 , ОСОБА_43 дізнався, що ОСОБА_10 пропонував останньому за борги пневматичну зброю, але ОСОБА_30 відмовився. При цьому свідок бачив у ОСОБА_31 значну суму грошей, пучки на його руках були збиті, на долонях малися порізи свіжого характеру, з яких ішла кров. Про походження грошей і отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_30 нічого ОСОБА_45 не повідомляв.

Отже, показання допитаних свідків, що за їх же словами вжили достатньо значну кількість алкогольних напоїв, суд ретельно дослідив та критично їх оцінив, оскільки вони не містили достатніх даних для підтвердження відсутності алібі у обвинуваченого, що має тлумачитись на користь останнього.

З дослідженого протоколу огляду від 13 січня 2014 року вбачається, що проникнення до магазину ІНФОРМАЦІЯ_4 в смт.Ріпки, було здійснено шляхом вибиття віконного скла, з подальшим пошкодженням других вхідних дверей. За наслідками огляду місця події, між розбитим склом та пошкодженими дверима було виявлено пляму бурого кольору, схожу на кров, зразки якої було вилучено разом зі слідами рук та слідами тканини.

Висновком імунологічної експертизи № 119(б) від 19.03.2014 року підтверджено, що вилучена 13.01.2014 року під час огляду магазину по АДРЕСА_4 речовина бурого кольору, являється кров`ю людини, в якій виявлено антиген А та ізогемаглютинін анти-В. Таким чином, вказана кров може походити від особи з групою крові А(ІІ).

Згідно висновку судово-імунологічної експертизи № 1548(б) від 03.12.2014 року, кров ОСОБА_10 належить до групи 0 (І) з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, отже походження крові, вилученої під час огляду місця події 13.01.2014 року по АДРЕСА_4 , від ОСОБА_10 , виключається.

Даючи оцінку цьому доказу, колегія суддів вважає, що він якраз і свідчить про невинуватість ОСОБА_10 . Як пояснила потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні, плями крові на місці пригоди могли бути залишені, на її думку тільки особою, яка вчинила крадіжку. Оскільки ця кров походить не від обвинуваченого, даний факт викликає великий сумнів у причетності ОСОБА_10 до інкримінованого злочину.

З висновку дактилоскопічної експертиз № 43 від 08.10.2014 року вбачається, що придатний для ідентифікації слід пальця руки, вилучений 13.01.2014 року під час огляду магазину ІНФОРМАЦІЯ_4 в смт.Ріпки, був залишений не ОСОБА_10 цей доказ, разом з іншими, також свідчить про правильність висновку суду першої інстанції.

По справі за даним епізодом злочину фактично не здобуто і суду не надано прямих доказів причетності ОСОБА_10 до скоєння крадіжки з магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 » а інші докази, які є непрямими, винуватості обвинуваченого за цим епізодом не підтверджують.

Колегія суддів апеляційного суду вжила усіх заходів для повноти дослідження доказів, на які посилався прокурор, проте частину свідків допитати не вдалось із-за відсутності їх на території України, тому прокурор відмовився від свого клопотання про їхній допит.

На думку колегії суддів, сам лише факт тимчасового володіння ОСОБА_10 майном, яке могло бути викраденим з магазина потерпілої, не свідчить про скоєння ним злочину.

Місцевий суд правильно вказав у своєму вироку, що речові докази пневматична зброя, яку повернув ОСОБА_10 , на момент розгляду справи в суді були органами досудового розслідування втрачена. Ця зброя не була вилучена, оглянута, ідентифікована як така, що дійсно належала потерпілій, тому з огляду на це неможливо зробити висновок, чи дійсно ОСОБА_10 тимчасово володів саме тією пневматичною зброєю, яка була викрадена з магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 ». Даний факт теж свідчить на користь обвинуваченого .

Таким чином, приймаючи рішення за даним епізодом обвинувачення з урахуванням положень ст.62 Конституції України, що цьому сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд дійшов правильного висновку, з чим погоджується і колегія суддів апеляційного суду, про недоведеність вини ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення та належним чином обґрунтував у вироку свій висновок. Підстав для скасування вироку в цій частині за наведеними в апеляційній скарзі прокурора мотивами, з огляду на досліджені судом докази, немає.

Щодо призначеного судом покарання, то на думку колегії суддів, воно не у повній мірі відповідає вимогам ст. 65 КК України. ОСОБА_10 обвинувачується в скоєнні двох крадіжок чужого майна на загальну суму в 500 грн. На момент розгляду справи шкода потерпілим відшкодована повністю. З урахуванням цього, а також беручи до уваги, що ОСОБА_10 раніше не мав судимостей, колегія суддів вважає за можливе пом`якшити покарання до мінімального, передбаченого законом. Одночасно колегія суддів констатує, що по справі не встановлено достатніх обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів і застосування ст. 69 КК України неможливе.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 задовольнити частково, а апеляційну скаргу прокурора, який брав участь в розгляді справи судом першої інстанції залишити без задоволення.

Вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 06 серпня 2015 року в частині призначеного ОСОБА_10 покарання змінити.

ОСОБА_10 вважати засудженим:

- за ч.1 ст. 185 КК України до одного місяця арешту;

- за ч.2 ст. 185 КК України до трьох місяців арешту.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю скоєних кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно вважати засудженим ОСОБА_10 до покарання у виді 3 (трьох) місяців арешту.

В іншій частині вирок залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили і підлягає виконанню з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

. ОСОБА_46 ОСОБА_2 ОСОБА_4