Справа № 462/528/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/556/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарях ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
з участю прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Залізничного району м. Львова ОСОБА_10 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 23.04.2015 року, -

в с т а н о в и л а :
Цим вироком:
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр. України, українця, з середньою освітою, одруженого, тимчасово не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 13 листопада 2012 року Шевченківським районним судом м. Львова за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 /трьох/ років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим терміном 2 /два/ роки,

визнано винним за ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 2 /двох/ років позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання згідно вироку Шевченківського районного суду м. Львова від 13 листопада 2012 року та остаточно призначено покарання у виді 2 /два/ роки 1 /один/ місяць позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_11 до вступу вироку в законну силу обрано тримання під вартою, взявши його під варту в залі судового засідання.

Строк відбування покарання ОСОБА_11 визначено рахувати з моменту його фактичного затримання 23 квітня 2015 року.

Згідно вироку місцевого суду, ОСОБА_11 25 листопада 2014 року близько 18 год. 00 хв., перебуваючи у приміщенні станції технічного обслуговування автомобілів, що по вул. Конюшинній, 7 у м. Львові, маючи намір на заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу таємно викрав належні ОСОБА_9 запчастини для автомобіля марки «Пежо-Боксер», 1997 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , а саме: стартер вартістю 3150 грн., генератор вартістю 2100 грн. та акумулятор марки «92А3-СТ ISTA PLAZMA» вартістю 1500 грн., завдавши ОСОБА_9 майнової шкоди на загальну суму 6750 грн. В подальшому ОСОБА_11 розпорядився викраденим майном на власний розсуд, а саме: здав вказані автозапчастини в пункт прийому металобрухту, що по вул. Гніздовського у м. Львові.

На вирок суду прокурор прокуратури Залізничного району м. Львова ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Залізничного районного суду м. Львова від 23.04.2015 року скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_11 винним за ч. 1 ст. 185 КК України, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 /два/ роки.

В обґрунтування своїх вимог покликається на незаконність судового рішення та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки стверджує, що судом не вірно було кваліфіковано дії ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 185 КК України та невірно застосовано при призначенні покарання ст. 71 КК України, яка не підлягала застосуванню.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, потерпілого, обговоривши наведені доводи та вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів прийшла до переконання, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_10 підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Під час апеляційного розгляду прокурор уточнив вимоги апеляційної скарги, вказавши, що вирок Залізничного районного суду м. Львова від 23 квітня 2015 року слід змінити та виключити з резолютивної частини посилання на застосування до ОСОБА_12 положення ст. 71 КК України.

Факт вчинення кримінального правопорушення та винуватість обвинуваченого ОСОБА_11 підтверджується зібраними доказами в ході досудового та судового слідства, та в апеляційному порядку не оскаржується.

В ході апеляційного розгляду встановлено, що обвинувачений ОСОБА_11 змінив своє прізвище на прізвище своєї дружини ОСОБА_13 та на даний час його прізвище ОСОБА_14 .

Вказане підтверджується документами, а саме копією паспорта громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_11 , вимогою УІАЗ ГУМВС України у Львівській області, довідками поліклініки КЗ ГРР «ГЦРЛ» № 1314 та № 1315 від 11.12.2014 року та про склад сім`ї від 23.01.2015 року, характеристикою Мшанської сільської ради від 23 січня 2015 року, що містяться в матеріалах кримінального провадження № 0004063 та іншими документами судової справи.

Крім того, в ході розгляду судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_12 протягом 2014 року вчинив два злочини, передбачені ст. 185 КК України.

Тобто, окрім даного кримінального провадження ОСОБА_12 02 вересня 2015 року Пустомитівським районним судом Львівської області визнано винним у вчиненні 26.07.2014 року крадіжки майна загальною вартістю 12 226, 63 грн. та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 /три/ роки.

Згідно ст. 71 КК України до покарання призначеного за вироком Пустомитівського районного суду йому частково приєднано 1 /один/ місяць невідбутої частини покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 13.11.2012 року та обрано остаточне покарання 3 /три/ роки 1 /один/ місяць позбавлення волі.

У поданій апеляційні скарзі прокурор прокуратури Залізничного району м. Львова покликається на неправильну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України та невірне застосування при призначенні покарання положень ст. 71 КК України.

З урахуванням вироку Пустомитівського районного суду Львівської області вбачається, що ОСОБА_12 повторно вчинив злочин, передбачений ст. 185 КК України. Тому, колегія суддів вважає кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України вірною.

Однак, слушними є твердження апелянта щодо неправомірного застосування положень ст. 71 КК України, оскільки ОСОБА_12 вчинив крадіжку майна ОСОБА_9 25.11.2014 року, тобто вже після закінчення іспитового строку, визначеного йому Шевченківським районним судом м. Львова.

Правильність суджень щодо незастосування до обвинуваченого положень ст. 71 КК України випливає і з огляду на вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 02.09.2015 року, яким до ОСОБА_12 вже було застосовано вищезгадані положення кримінального кодексу.

Статтею 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції в повноваженнях суду апеляційної інстанції змінити вирок.

Згідно ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок суду першої інстанції у випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Тому, з огляду на вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що вирок Залізничного районного суду м. Львова від 23 квітня 2015 року слід змінити та виключити з резолютивної частини посилання на застосування до ОСОБА_12 положення ст. 71 КК України, а апеляційну скаргу, відповідно, частково задовольнити.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Залізничного району м. Львова ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Залізничного районного суду м. Львова від 23.04.2015 року відносно ОСОБА_15 змінити, виключити з резолютивної частини вироку посилання на застосування ст. 71 КК України та вважати ОСОБА_15 засудженим за ч. 2 ст. 185 КК України з призначенням йому покарання у виді 2 /двох/ років позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали, а засудженим, який тримається під вартою, протягом трьох місяців з дня вручення копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4