печерський районний суд міста києва
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03.11.2015 року

Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000974 від 12.04.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Голосків Летичівського району Хмельницької області, українця, громадянина України, не одруженого, тимчасово не працюючого, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого згідно зі ст. 89 КК україни,

- у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
12.04.2015 року приблизно 14 год. 04 хв., ОСОБА_9 , знаходячись у невстановленому досудовим розслідуванням місці неподалік станції метро «Арсенальна» КП «Київський метрополітен», вживав спиртні напої. Бажаючи розважитись у ОСОБА_9 виник умисел повідомити органам міліції про вибух. Достовірно знаючи, що він не проводив жодних дій, спрямованих на замінування станції метрополітену «Арсенальна», ОСОБА_9 , 12.04.2015 року об 14 годині 04 хв., знаходячись неподалік станції метро «Арсенальна» КП «Київський метрополітен», використовуючи мобільний телефон зателефонував до спецлінії «102» та завідомо неправдиво повідомив про підготовку вибуху на станції метро «Арсенальна» КП «Київський метрополітен».

Будучи допитаним у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені в установочній частині вироку, щиро розкаявся у вчиненому, критично оцінив свої дії та виразив готовність понести відповідальність за вчинене.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненому кримінальному правопорушенні, ОСОБА_9 просив суд визнати недоцільним дослідження доказів, так як повністю погоджується з досудовим розслідуванням справи.

Покази обвинуваченого ОСОБА_9 під час досудового слідства і в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим п.150 рішення ЄСПЛ в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п.57 рішення ЄСПЛ в справі «Яременко проти України».

За таких обставин, суд переконавшись, що учасники процесу, вірно розуміють зміст обставин провадження, відсутності сумнівів в добровільності їх позицій, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, в яких викладені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження.

Враховуючи наведене, суд оцінивши докази - з точки зору достовірності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального правопорушення (злочину), приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, за обставин, встановлених судом.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 259 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного, відсутність цивільного позову та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_9 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, проте перебуває на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом психічно поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, має постійне місце проживання; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), характер вчиненого кримінального правопорушення та відсутність за його результатами будь-яких непомірних наслідків для інтересів суспільства, які б безумовно превалювали над принципом поваги до свободи особистості і дали б змогу суду прийти до висновку про необхідність призначення більш суворого покарання.

Беручи до уваги всі вказані обставини у їх сукупності, пріоритети, визначені ст. ст. 3 та 28 Конституції України, ст. 3 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, суд вважає за можливе у даному випадку призначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі та застосувати до нього ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, одночасно поклавши на обвинуваченого обов`язки, які сприятимуть його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Крім цього, суд враховує характеристику обвинуваченого, надану Київським слідчим ізолятором УДПтС України в місті Києві та Київській області за № 03-22240 від 18 серпня 2015 року, з якої вбачається, що ОСОБА_9 за час перебування в Київському СІЗО з 24.02.2015 року по теперішній час зарекомендував себе посередньо, заохочень та стягнень не має, на заходи соціального та режимного характеру реагує посередньо.

Крім цього, суд враховує стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_9 , а саме наявність захворювань, діагноз: віддалені наслідки ЧМТ (2010) у вигляді дисциркуляторної дистонії з мігренеподібним синдромом, глаукома єдиного лівого ока (видалення правого ока у 2013 році), що підтверджуються наданими Київським слідчим ізолятором УДПтС України в місті Києві та Київській області листом № 15-26455 від 21.09.2015 року.

З урахуванням викладеного, суд, приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_9 можливе без ізоляції від суспільства, однак в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою необхідно змінити на особисте зобов`язання з покладенням на нього обов`язків передбачених ст. ст. 131, 132, 176 179, 184, 194 КПК України, а саме:

1) прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду на визначений час.

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Судові витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України та призначити покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_9 обов`язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з"являтись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили змінити на особисте зобов`язання, звільнивши останнього з під варти в залі суду.

Покласти на ОСОБА_9 передбачені ст. ст. 131, 132, 176 179, 184, 194 КПК України обов`язки:

1) прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду на визначений час.

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва.

Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1