У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

доповідача ОСОБА_1.,
суддів ОСОБА_2., ОСОБА_3.,
за участю прокурора ОСОБА_4.,
засудженого ОСОБА_5,
захисника ОСОБА_6,
потерпілого ОСОБА_7,
представника потерпілого ОСОБА_8,
при секретарі ОСОБА_9,
розглянула в судовому засіданні 10 вересня 2015 року в м. Києві кримінальне провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 жовтня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 22 січня 2015 року.

Цим вироком

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця

та мешканця м. Києва, такого, що не має судимості,

засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки. за ч. 1 ст. 162 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, а на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточно визначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покладенням обов'язку публічно попросити пробачення у потерпілого ОСОБА_10 Постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_10 1 966 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 5 000 грн. моральної шкоди.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 22 січня 2015 року вирок залишено без зміни.

ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він 24 лютого 2013 року близько 21.00 год. разом з трьома невстановленими особами прибув на вул. Горобинну в садовому товаристві «Вікторія-Плюс», який розташований на території Гнідинської сільської Ради Бориспільського району Київської області, незаконно проник на територію домоволодіння НОМЕР_1, в якому постійно проживає ОСОБА_10 зі своєю сім'єю, порушуючи недоторканість його житла, та підійшов до вхідних дверей. В цей час ОСОБА_10, який мав намір вийти на подвір'я, відчинив вхідні двері та залишився стояти на порозі веранди будинку, побачивши на території домоволодіння ОСОБА_5 та трьох незнайомих йому чоловіків.

Продовжуючи злочинну діяльність, направлену на вчинення насильницьких дій щодо ОСОБА_10, ОСОБА_5 на ґрунті тривалих неприязних відносин умисно завдав потерпілому удар кулаком правої руки в область голови, після чого ОСОБА_10, який залишався на порозі веранди будинку, завдали удари, крім ОСОБА_5, й інші невстановлені досудовим розслідуванням особи. В результаті злочинних дій ОСОБА_5 та інших невстановлених осіб ОСОБА_10 були заподіяні легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров'я, у вигляді струсу головного мозку.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_5 посилається на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Стверджує, що належних доказів його винуватості матеріали провадження не містять. Указує, що він являється головою садового товариства (СТ) «Стадне», а саме цьому товариству на праві оренди належить земельна ділянка, у незаконному проникненні до якої його обвинувачують, при цьому потерпілий ОСОБА_10 самовільно зайняв цю ділянку та побудував на неї будинок, однак право володіння ними не має, про це тривають судові спори в порядку цивільного судочинства. Зазначає, що за наслідками бійки він також отримав тілесні ушкодження, які згідно з висновком експерта характерні для захисту від ударів, при цьому у ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, характерних для захисту від ударів, не виявлено. Просить скасувати судові рішення та закрити кримінальне провадження за обвинуваченням за ч. 1 ст. 162 КК України за відсутністю складу злочину, а у частині обвинувачення за ч. 2 ст. 125 КК України призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого та захисника, які підтримали касаційну скаргу, думку потерпілого та його представника, які вважали судові рішення законними та обґрунтованими і просили залишити їх без зміни, міркування прокурора, який просив скасувати судові рішення в частині засудження ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 162 КК України за відсутністю в його діях складу злочину, а у решті залишити їх без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд судових рішень у зв'язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповнотою судового розгляду. Проте, зазначені обставини відповідно до вимог ст. 438 КПК України не можуть бути підставами для скасування або зміни судових рішень у касаційному порядку. При розгляді доводів касаційної скарги колегія суддів виходить із фактичних обставин, встановлених судом. Крім того, згідно з вимогами ст. 433 КПК України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні зазначених у вироку злочинів ґрунтується на сукупності зібраних під час досудового розслідування та ретельно досліджених судом доказах, яким дана належна оцінка.

Доводи у скарзі про відсутність доказів заподіяння ОСОБА_5 ОСОБА_10 легкого тілесного ушкодження спростовуються показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 про завдання засудженим ударів потерпілому, а також висновком судово-медичної експертизи, згідно з даними якого тілесне ушкодження ОСОБА_10 у вигляді струсу головного мозку відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я, та могло виникнути за обставин, наведених потерпілим.

Твердження у касаційній скарзі засудженого про те, що у його діях немає складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, а саме незаконного проникнення до володіння особи, що порушує недоторканість житла, оскільки ОСОБА_10 незаконно проживає на території кооперативу та побудував будинок, не маючи права на користування земельною ділянкою, є безпідставним.

Так, предметом цього злочину є житло або інше володіння особи, у тому числі житловий будинок та земельна ділянка, щодо яких особа здійснює право володіння.

З матеріалів провадження убачається, що потерпілий ОСОБА_10 проживав на території домоволодіння із сім'єю та утримував його, а проникнення ОСОБА_5 на цю територію мало місце без згоди потерпілого та членів його сім'ї, за відсутності визначених законом підстав, без відповідного судового рішення, а тому є протиправним.

При цьому оспорювання права власності ОСОБА_10 на домоволодіння не свідчить про відсутність у потерпілого права володіння зазначеним майном і має бути вирішено відповідно до вимог закону в порядку цивільного судочинства.

За встановлених судом фактичних обставин дії ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 125 КК України кваліфіковано правильно.

Даних, які б свідчили, що судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, не виявлено.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнули б скасування постановлених судових рішень, вивченням матеріалів кримінального провадження не встановлено.

Апеляційний розгляд провадження проведений з дотриманням вимог кримінального процесуального закону. Наведені засудженим в апеляційній скарзі доводи, які за своїм змістом аналогічні доводам касаційної скарги, належним чином перевірено й спростовано. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 жовтня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 22 січня 2015 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, його касаційну скаргу - без задоволення.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3