№ 5-3443ск15
П О С Т А Н О В А

14 вересня 2015 року м. Київ

Суддя судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_1, розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_2 на вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 26 серпня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 19 грудня 2014 року щодо нього,

ВСТАНОВИЛА:

У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перевірку зазначених судових рішень у касаційному порядку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 387 КПК України, зміст касаційної скарги повинен відповідати вимогам ст. 350 КПК України.

Однак, всупереч вимогам вказаної статті, засуджений зазначаючи в касаційній скарзі на те, в чому полягає незаконність оскаржуваних судових рішень, зазначає про однобічність та неповноту досудового та судового слідства, заперечує правильність встановлення фактичних обставин справи, що у відповідності з вимогами ст. 398 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Також, із змісту касаційної скарги вбачається, що ОСОБА_2 не погоджується із судовими рішеннями щодо інших засуджених, які зазначені у вироку, у частині їх засудження за вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 255 КК України.

Проте, згідно ст. 384 КПК України, ОСОБА_2 не є тією особою, яка має право оскаржувати судові рішення щодо інших засуджених.

Крім того, всупереч вимогам ст. 350 КПК України, засуджений не сформулював в касаційній скарзі своє прохання з врахуванням вимог ст. 396 КПК України про те, яке рішення вправі ухвалити суд касаційної інстанції.

Так, відповідно до вимог ст. 396 КПК України у результаті касаційного розгляду справи суд приймає одне з таких рішень: 1) залишає вирок, постанову чи ухвалу без зміни, а касаційні скарги - без задоволення; 2) скасовує вирок, постанову чи ухвалу і направляє справу на нове розслідування або новий судовий або апеляційний розгляд; 3) скасовує вирок, постанову чи ухвалу і закриває справу; 4) змінює вирок, постанову чи ухвалу.

Однак, засуджений хоча і просить судові рішення щодо нього скасувати та закрити справу за відсутності у його діянні складу злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 321, ч. 2 ст. 309, ч. 3 ст. 311 ч. 2 ст. 205 КК України, натомість одночасно, як вбачається із змісту касаційної скарги та її прохальної частини, ОСОБА_2 просить його виправдати, що не входить до компетенції суду касаційної інстанції, з огляду на наведену норму процесуального закону.

Також, засуджений не додав до скарги стільки її копій, щоб їх можна було вручити всім учасникам судового розгляду, інтересів яких вона стосується, як це передбачено ч. 1 ст. 387 КПК України.

Крім того, як вбачається з долученої до касаційної скарги копії постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 15 липня 2015 року ОСОБА_2, за його клопотанням, поновлено строк на касаційне оскарження лише ухвали апеляційного суду, але засуджений просить касаційний суд переглянути і вирок районного суду, на оскарження якого строк не поновлювався.

У зв'язку із зазначеним, відповідно до вимог ч. 2 ст. 388 КПК України справа може бути витребувана для її перевірки у касаційному порядку лише за умови усунення зазначених недоліків та надходження повторної касаційної скарги в межах строку, передбаченого ч. 2 ст. 386 КПК України, або не пізніше одного місяця з дня одержання копії постанови про відмову у витребуванні матеріалів кримінальної справи.

При повторному зверненні до суду скаржником має бути підтверджено, що ним не пропущено цей місячний термін.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 388 КПК України 1960 року, розділом ХІ Перехідних положень до КПК України від 13.04.2012 року -

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити ОСОБА_2 у витребуванні кримінальної справи щодо нього.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого Суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ

ОСОБА_1