Справа № 160/854/13-к Провадження №11-кп/773/310/15 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч. 1 ст. 115, п. 1 п. 9, п. 13, ч. 2 ст. 115 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 вересня 2015 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №000056 за апеляційними скаргами прокурора прокуратури Локачинського району, який брав участь в розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 18 травня 2015 року щодо

ОСОБА_7

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця і жителя АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, згідно ст. 89 КК України не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115, п. 1 п. 9, п. 13, ч. 2 ст. 115 КК України,
з

а участю прокурора ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:
Прокурор прокуратури Локачинського району Волинської області ОСОБА_6 в апеляційній скарзі, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, вважає вирок суду незаконним у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчинених злочинів. Зазначає, що призначене покарання ОСОБА_7 не є достатнім для його виправлення, оскільки останній у стані алкогольного сп`яніння вчинив особливо тяжкі злочини, позбавивши життя двох людей, у вчиненому не розкаявся і вибачення у потерпілих не попросив. Просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді 10 років позбавлення волі, за п. 9, п. 13, ч. 2 ст. 115 КК України у виді 15 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити покарання у виді 15 років позбавлення волі.
30.07.2015 року заступник прокурора Волинської області ОСОБА_10 подав зміни до даної апеляційної скарги в яких посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону судом при розгляді даного кримінального провадження і постановлення вироку. Зазначає, що судом під час розгляду кримінального провадження порушено права потерпілих та не виконано вказівки Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, які викладені в ухвалі від 21.10.2014 року. Просить вироку Нововолинського міського суду від 18.05.2015 року щодо Домбровського скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі посилається на незаконність вироку суду першої інстанції у зв`язку з неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків суду, викладених у вироку фактичним обставинам справи. Вказує на те, що судом не належним чином з`ясовано та досліджено об`єктивну і суб`єктивну сторону злочину, не встановлено мотиву і мети вчинення злочину. Просить кримінальне провадження за ч. 1 ст. 115 КК України закрити за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, а за п.9, п.13 ч. 2 ст. 115 КК України перекваліфікувати на ч. 3 ст. 136 КК України.
Захисник обвинуваченого в апеляційній скарзі посилається на незаконність вироку суду першої інстанції у зв`язку з тим, що судом неповно досліджені всі обставини справи, не з`ясовано та не досліджено об`єктивну і суб`єктивну сторону злочину, не встановлено мотиву і мети злочину, тим самим не виконано ухвалу Вищого спеціалізованого суду України від 21 жовтня 2014 року. Крім того, висновки викладені у судовому рішенні не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, а також суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на висновок суду. Вважає, що винуватість ОСОБА_7 в умисному вбивстві ОСОБА_11 не підтверджується доказами, зібраними в справі, а дії обвинуваченого в цій частині слід перекваліфікувати на ст. 136 КК України, призначивши покарання із застосуванням ст..75 КК України. Відсутні також докази щодо скоєння умисного вбивства ОСОБА_7 . ОСОБА_12 , оскільки останній перебував в стані тяжкого алкогольного отруєння та хворів гострою серцево судинною недостатністю, у зв`язку з чим настала раптова смерть. Тому просить в цій частині обвинуваченого виправдати за відсутністю в його діях складу злочину.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_8 подав доповнення до апеляційної скарги в яких просить вирок щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції із-за допущених судом вимог кримінального процесуального закону.

Цим вироком ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115, п. 9,п. 13, ч. 2 ст. 115 КК України та йому призначено покарання:
- за ч.1 ст.115 КК України у виді позбавлення волі на строк дев`ять років;
- за п. 9, п. 13, ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк дванадцять років.
На підставі частини першої статті 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк тринадцять років.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту взяття його під варту з 26 липня 2013 року, зарахувавши у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 20 липня 2013 року по 23 липня 2013 року включно.
Запобіжний захід, застосований ОСОБА_7 , залишено до набрання вироком законної сили тримання під вартою.
Цивільний позов ОСОБА_13 до ОСОБА_7 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином, залишено без розгляду.
Вироком вирішено питання щодо речових доказів
За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за те, що він 19 липня 2013 року, приблизно о 18 годині 30 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у водоймі, яка розташована у с. Затурці Локачинського району Волинської області разом із своїми знайомими ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , діючи з непрямим умислом, керуючись метою протиправного заподіяння смерті іншій людині, що виникла раптово, попередньо достовірно знаючи, що ОСОБА_11 не вміє плавати, неодноразово, умисно штовхав його руками в груди, зіштовхнувши таким чином останнього на глибину водойми та перешкоджав цими своїми діями намаганням потерпілого самостійно вийти з води на берег. Продовжуючи реалізацію своєї мети, передбачаючи і свідомо припускаючи настання відповідних суспільно-небезпечних наслідків, не розраховуючи на якісь конкретні обставини, які могли б їх відвернути, обвинувачений ОСОБА_7 , знаходячись на меншій глибині водойми по відношенню до ОСОБА_11 , застосовуючи фізичну силу, умисно двічі своїми руками натиснув на плечі потерпілого, котрий стояв по груди у воді, в результаті чого тіло останнього повністю занурилося у воду, що спричинило механічну асфіксію, пов`язану із закриттям дихальних шляхів водою, внаслідок чого наступила смерть ОСОБА_11 .
Окрім того, 19 липня 2013 року, приблизно о 18 годині 40 хвилин, обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, після вчинення умисного вбивства ОСОБА_11 , будучи особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, керуючись метою приховати вчинений ним злочин та уникнути відповідальності, діючи з прямим умислом направленим на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_12 , який стояв у водоймі неподалік і був очевидцем вчинення ОСОБА_7 вищевказаних протиправних дій, на зауваження ОСОБА_12 : Навіщо ти це зробив?, усвідомлюючи значення та суспільно-небезпечний характер своїх дій, утримуючи лівою рукою потерпілого за праве плече, декілька разів вдарив долонею правої руки по обличчю останнього, та продовжуючи утримувати ОСОБА_12 рукою за шию і праве плече, декілька разів занурив тіло потерпілого у воду, утримуючи його там певний час, внаслідок чого дихальні шляхи ОСОБА_12 закрились водою, спричинивши механічну асфіксію і смерть потерпілого.
Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку суду першої інстанції, повідомив ким і в якому обсязі він оскаржений, виклав доводи апеляційних скарг прокурора, обвинуваченого та його захисника, думку прокурора ОСОБА_9 який підтримав подані зміни до апеляційної скарги заступником прокурора Волинської області та погодився із доповненнями поданими захисником ОСОБА_8 , пояснення ОСОБА_7 і його захисника, які підтримали подані доповнення до апеляції останнім і визнали зміни до апеляції, подані заступником прокурора області, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційні скарги підлягають із поданими змінами і доповненнями до них підлягають частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Згідно ст. 374 КПК України у мотивувальній частині обвинувального вироку суд зазначає: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті ( частини статті) закону про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення. Також у цій частині вироку суд повинен описати результати оцінки доказів, навести докази для підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви не врахування окремих доказів. Викладаючи підстави для прийняття рішення, суд повинен дати відповідь на доводи сторін та навести мотиви призначення покарання.
Відповідно до вироку, розглянувши справу, суд встановив, що ОСОБА_14 , діючи з непрямим умислом, керуючись метою протиправного заподіяння смерті іншій людині, що виникла раптово, попередньо достовірно знаючи, що ОСОБА_11 не вміє плавати, неодноразово, умисно штовхав його руками у груди, зіштовхнувши таким чином останнього на глибину водойми та перешкоджав намаганням потерпілого самостійно вийти на берег. Продовжуючи реалізацію своєї мети, передбачаючи і свідомо припускаючи настання відповідних суспільно-небезпечних наслідків, не розраховуючи на якісь конкретні обставини, які могли б їх відвернути, ОСОБА_7 , застосовуючи фізичну силу умисно двічі своїми руками натиснув на плечі потерпілого, який перебував по груди у воді, в результаті чого тіло останнього повністю занурилось у воду, що спричинило механічну асфіксію, внаслідок чого наступила смерть. Ці дії судом кваліфіковані за ч.1ст.115 КК України.
Між тим, як вбачається з вироку суду, обвинувачення в умисному вбивстві ОСОБА_11 з непрямим умислом, яке визнано судом доведеним, сформульовано не чітко і неконкретно. Не з`ясовано та не приведено у вироку мотиву скоєння ОСОБА_7 кримінального правопорушення за яким його засуджено за ч.1ст.115 КК України.
На ці обставини в ухвалі від 21 жовтня 2014 року вказав Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ( т. 3 а.п. 249-250) і ця вказівка, відповідно до вимог ч.2 ст.439 КПК України, є обов`язковою для суду першої і апеляційної інстанцій. Тобто, суд першої інстанції, розглядаючи справу щодо ОСОБА_7 після скасування судового рішення не виконав вказівку Вищого спеціалізованого суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ.
Крім того, суд у вироку навів показання свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , послався на протоколи огляду місця події, проведення слідчого експерименту і. т.д, однак, які конкретні обставини, передбачені ст..91 КПК України, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні цими доказами підтверджуються чи спростовуються, суд не вказав, тобто суд не дав аналізу цим доказам.
Відсутність дослідження судом мотиву та мети вчиненого злочину, суб`єктивного ставлення обвинуваченого до наслідків своїх дій, неналежна оцінка досліджених судом доказів та невиконання вказівок Вищого спеціалізованого суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ не дає можливості апеляційному суду перевірити правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 .
Наведені порушення, відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України є істотними, оскільки перешкодили суду ухвалити законний і обґрунтований вирок та такими, які згідно з п. 3 ч. 1ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

При новому розгляді кримінального провадження суду першої інстанції необхідно повно і всебічно, з дотриманням вимог кримінального процесуального закону провести судовий розгляд в межах пред`явленого обвинувачення та постановити рішення у відповідності до вимог ст. 370 КПК України.
Враховуючи вимоги ч.2, 3 ст. 415 КПК України при скасуванні судового рішення і призначення нового розгляду у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, тому доводи апеляційних скарг прокурора, обвинуваченого і захисника із внесеними у них змінами і доповненнями з наведених питань підлягають перевірці при новому розгляді.
При постановленні вироку суд першої інстанції залишив ОСОБА_7 до набрання вироку законної сили запобіжний захід тримання під вартою, тому, скасовуючи вирок і призначаючи новий розгляд, апеляційний суд, відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 419 КПК України, вирішує питання запобіжного заходу обвинуваченому.
Будь-яких підстав для зміни обвинуваченому на даному етапі розгляду справи запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який, апеляційний суд не вбачає, оскільки існують ризики передбаченні ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні особливо тяжких злочинів та можливий його вплив на свідків, які були очевидцями події.
Тому необхідно залишити ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний судом першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги прокурора ОСОБА_6 , який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 18 травня 2015 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд у цьому ж суді першої інстанції.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у виді тримання під вартою, обраний судом першої інстанції, продовжити до 17 листопада 2015 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4