Дата документу Справа № 331/8582/15-к

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 331/8582/15-к Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадж. №11сс/778/947/15 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянула 04 грудня 2015 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали провадження за апеляційними скаргами адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , (в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 ) на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 листопада 2015 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_9 ,

адвокат ОСОБА_7 .

Як вбачається з оскаржуваної ухвали органами досудового розслідування ОСОБА_8 , підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України за наступних обставин.

Так, 27 листопада 2015 року в період часу з 17 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв., ОСОБА_8 маючи умисел на протиправне заподіяння смерті іншій людині, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні сауни «Євросауна» за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 109, в ході раптово виниклого конфлікту з адміністратором сауни ОСОБА_10 накинув на її шию невстановлений предмет та здавлював до настання смерті потерпілої, тим самим умисно вбив її. Смерть ОСОБА_10 настала внаслідок механічної асфіксії через здавлення органів шиї тупим предметом.

26 листопада 2015 року до ЄРДР за № 0004228 внесено відомості про злочин, передбачений ч.1 ст. 115 КК України.

27 листопада 2015 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

28 листопада 2015 року прокурор звернувся до суду з клопотанням про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в обгрунтування якого послався на наявність обгрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкриміноваго йому особливо тяжкого злочину та її підтвердження зібраним в справі доказами, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, яким неможливо запобігти шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя в ухвалі вказав на доведене прокурором існування обгрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні особливо тяжкого злочину, її підтвердження доказами, наявними в матеріалах провадження, доведене існування ризиків, на які посилається прокурор в клопотанні, неможливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування менш суворих запобіжних заходів. При цьому, суд пославшись на ч.4 ст. 183 КПК України, не визначив розмір застави в даному кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 посилається на незаконність та необгрунтованість оскаржуваної ухвали, відсутність достатніх підстав вважати, що ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України дійсно існують, неврахування судом даних щодо особи ОСОБА_8 , який має роботу, де позитивно характеризується, стійкі соціальні зв`язки, сім`ю, малолітню дитину, постійне місце проживання, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, не перебуває на обліках в лікарів нарколога та психіатра, відсутність в матеріалах провадження доказів, що свідчили б про неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, відсутність обгрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України та доказів його причетностьі до вчиненого злочину. Просить ухвалу скасувати, обрати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з застосуванням засобів електронного контролю.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 посилається на незаконність ухвали у зв`язку із порушенням при обчисленні строків тримання під вартою, просить ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу.

Заслухавши доповідь судді, адвоката ОСОБА_7 , яка підтримала вимоги апеляційних скарг, прокурора, який висловився на підтримку доводів апеляції адвоката ОСОБА_6 щодо порушення строків при обчисленні строку утримання підозрюваного під вартою, перевіривши матеріали провадження, судова колегія прийшла до наступних висновків.

Так, судова колегія знаходить слушними доводи захисника ОСОБА_7 з приводу необґрунтованості та невмотивованості судового рішення.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Крім того, ст.ст. 194, 196 КПК України передбачені питання, які має з`ясувати слідчий суддя під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Вказані вимоги кримінального процесуального закону України слідчим суддею дотримані не були. Суд поставився формально та не розв`язав усіх питань, які, за змістом наведених вище норм, віднесенні на його розгляд щодо заявленого клопотання, що у розумінні ч.1 ст. 412 КПК України, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Крім того, є аргументованими доводи адвоката ОСОБА_6 про помилковість обрахування строку дії оскаржуваної ухвали, що, враховуючи повноваження суду апеляційної інстанції за наслідком розгляду скарг на ухвали слідчого судді, не може бути виправлено в інший спосіб ніж скасування судового рішення з постановленням нової ухвали.

Отже, оскаржуване рішення не можна визнати законним та обґрунтованим, а тому, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, воно підлягає до скасування.

Приймаючи нове рішення по суті поданого клопотання, що відповідає вимогам ч.3 ст. 407 КПК України, колегія суддів виходить з наступного.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які у своїй сукупності, на даній початковій стадії досудового розслідування є достатніми для такого висновку, а саме: показами свідків, протоколом огляду місця події, вилученими речовими доказами, обставинами затримання підозрюваного, тощо.

При цьому судова колегія зауважує, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення.

З цього приводу колегія суддів приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», відповідно до якого факти, які викликають підозру не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Судова колегія встановила наявність підстав вважати, що певні ризики щодо негативної процесуальної поведінки підозрюваного існують.

З ризиком переховування ОСОБА_8 від органів досудового розслідування та суду, з огляду на тяжкість злочину, покарання, що очікує підозрюваного у виді позбавлення волі строком від 7 до 15 років, у разі визнання його винним, суд погоджується.
Наявність ризику знищити чи спотворити будь-яку з речей, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, враховуючи встановлені слідством дії, направлені на знищення відеореєстратора, що перебував у приміщенні сауни (за місцем скоєння злочину), є доведеним.
Наведені обставини, у своїй сукупності, також обгрунтовують недостатність застосування до ОСОБА_8 одного з альтернативних запобіжних заходів, оскільки інший запобіжний захід, на даний час, не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Позитивні відомості стосовно особистості підозрюваного, враховуючи встановлені обставини, не спростовують висновків суду.
Запобіжний захід у виді триманні під вартою,незважаючи на презумпцію невинуватості, з урахуванням серйозності висунутої ОСОБА_8 підозри та встановлених ризиків, на даному етапі є адекватним превентивним заходом.
Положення ч.2 ст. 183 КПК України, вказують на відсутність певних обмежень, а положення пункту 4 частини 2 зазначеної норми свідчать про наявність підстав для застосування відносно ОСОБА_8 , як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, даного виду запобіжного заходу.

Обґрунтованість підозри, висунутої ОСОБА_8 , наявність ризиків, недостатність обрання стосовно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу переконують судову колегію у необхідності застосування до ОСОБА_8 виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, що відповідатиме меті та підставам застосування запобіжного заходу.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 196 КПК України суд зобов`язаний визначити дату закінчення дії зазначеної ухвали у межах строку, передбаченого цим Кодексом.

Згідно ч.2 ст. 197 КПК України - строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання, яким, у відповідності до ст. 209 КПК України, є момент, коли особа силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

Матеріали провадження засвідчують затримання ОСОБА_8 26 листопада 2015 року. У відповідному протоколі часом затримання вказано 20 год. 50 хв., натомість місцем затримання вказано приміщення Жовтневого відділення поліції Ленінського відділу поліції ГУПН в Запорізькій області.

Разом з тим, фактично, з огляду на покази свідків, ОСОБА_8 був затриманий працівниками відділу охорони приблизно о 19.00 год. 26.11.2015 року у приміщенні сауни з застосуванням спецзасобу, що, враховуючи вимоги ст.ст. 197, 209 КПК України, і приймає до уваги суд при визначення строку дії даної ухвали, а отже і строку утримання особи під вартою.

Одночасно, у відповідності до положень ч. 4 ст. 183 КПК України, колегія вважає необхідним, взявши до уваги що, скоєний злочин спричинив загибель людини, не визначати розмір застави.

Керуючись ст. ст. 132, 176, 177, 178, 183, 194, 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , задовольнити частково.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 листопада 2015 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 26 січня 2016 року відносно ОСОБА_8 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Застосувати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Строк дії даної ухвали закінчується о 19 год. 00 хв. 24 січня 2016 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4