АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 10/1690/105/2012
Головуючий по 1-й інстанції Бугрій В.М.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2012 року м.Полтава

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтава справу за апеляцією старшого прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами внутрішніх справ при провадженні дізнання та досудового слідства прокуратури Полтавської області на постанову судді Октябрського районного суду м. Полтава від 01 березня 2012 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Цією постановою щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, працюючого інженером ТОВ « Проектно-вишукувального інституту «Полтавагропроект», зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого,-

відмовлено в задоволенні подання слідчого СУ УМВС України в Полтавській області про обрання відносно обвинуваченого за ч. 4 ст. 301 КК України та ч. 1 ст. 156 КК України запобіжного заходу у виді взяття під варту.

Органами досудового слідства ОСОБА_2 обвинувачується в тому, що він з корисливою метою подальшого розповсюдження в мережі Інтернет, продажу, а також для особистого використання, попередньо входячи в довіру до батьків, пропонуючи останнім фотографувати їх дітей для реклами різноманітної продукції, в орендованому ним офісі, за адресою : м. Полтава, вул. Абазівська, 2 виготовляв відеопродукцію порнографічного змісту за участю малолітніх, зокрема, 18. 02. 2012 року, близько 11 години, ОСОБА_2 користуючись довірою до нього з боку ОСОБА_3 запросив останню та її доньку ОСОБА_1 до свого офісу за адресою: м. Полтава, вул. Автобазівська, 2 де з метою виготовлення порнографічної відеопродукції за участю малолітньої деякий час фотографував ОСОБА_4 на цифрову фотокамеру.

20.02.2012 року слідчим СУ УМВС України в Полтавській області порушено кримінальну справу за фактом виготовлення відеопродукції порнографічного характеру, з метою розповсюдження, що містить дитячу порнографію, примушування неповнолітніх до участі в її створенні стосовно ОСОБА_2, за ознаками злочину передбаченого ч. 4 ст. 301 КК України.

23.02.2012 року відносно ОСОБА_2 порушено кримінальну справу за фактом вчинення розпусних дій щодо особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку, за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 156 КК України.

20.02.2012 року ОСОБА_2 був затриманий в порядку ст. 115 КПК України.

26.02.2012 року ОСОБА_2 було предявлено обвинувачення за ч. 4 ст. 301 КК України та ч. 1 ст. 156 КК України.

Відмовляючи у задоволенні подання слідчого СУ УМВС України в Полтавській області, щодо обрання запобіжного заходу у виді взяття під варту відносно ОСОБА_2 і обираючи ОСОБА_2 запобіжний захід у виді підписки про невиїзд, суддя вказав, що останній має постійне місце проживання, сімю, а саме батьків-пенсіонерів, позитивно характеризується, раніше до будь-якого виду юридичної відповідальності не притягувався, що є свідченням його законослухняності, а тому твердження слідчого в поданні про те, що обвинувачений може продовжити злочинну діяльність ґрунтується лише на його припущеннях.

Крім того у судовому рішенні зазначено, що в матеріалах подання відсутні обєктивні дані, з яких можна було б зробити висновок про те, що перебуваючи на волі ОСОБА_2 може ухилитися від слідства та суду або виконання процесуальних рішень, перешкоджати встановленню істини у справі чи продовжити злочинну діяльність. Відносно обвинуваченого може бути застосовано ряд запобіжних обмежень відповідно до ст. 98-1 КПК України, чого слідчим на момент розгляду подання не зроблено. Сама ж тяжкість злочину, який йому інкримінується, не може бути підставою для обрання такого крайнього запобіжного заходу як тримання під вартою, оскільки відсутні обставини, які є підставою відповідно до статті 148 КПК України для обрання запобіжного заходу, а наведені слідчим і підтримані прокурором обґрунтування необхідності обрання такого запобіжного заходу не є достатніми для цього і належна поведінка ОСОБА_2 може бути забезпечена обранням відносно нього запобіжного заходу-підписки про невиїзд.

В апеляції прокурор просить скасувати постанову судді та повернути матеріали подання на новий судовий розгляд у звязку з тим, що суддя при винесенні постанови не врахував тяжкість вчиненого злочину, особу потерпілої на яку може морально та будь-яким-чином вплинути обвинувачений, а також те, що останній перебуваючи на волі може попередити своїх спільників.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав мотиви апеляції, пояснення обвинуваченого та його захисника про законність постанови судді та відсутність підстав для задоволення апеляції, думку слідчого Мороза В.В., перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, вважає, що апеляція задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до чинного кримінально-процесуального законодавства, взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у звязку з чим він обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 149 КПК України можуть не забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обовязків, що випливають із ч. 2 ст. 148 КПК України і його належної поведінки.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою» подання про обрання запобіжного заходу повинно бути мотивованим і містити підстави для обрання такого заходу.

Вказані в поданні слідчого мотиви та підстави повинні поєднуватись також з вимогами Конвенції про захист прав людини і основних свобод, яка ратифікована Верховною Радою України 17.07. 1997 року і рішеннями Європейського Суду з прав людини.

Так, у судовому рішенні по справі « Томазі проти Франції » від 27.08.1992 року, суд вказав, що, при розгляді справ про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді взяття під варту слідчі ограни повинні довести, що винна особа ухилиться від слідства та суду не тільки по мотивах того, що він скоїв злочин, за який може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі, але й надати суду ряд інших доказів.

Як вбачається з матеріалів подання про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_2 у вигляді взяття під варту, в ньому відсутні фактичні дані, що обвинувачений за якихось певних умов чи в якійсь конкретній ситуації може порушити процесуальні обовязки чи проявити неправильну процесуальну поведінку і на підставі яких з великою вірогідністю можна стверджувати, що забезпечити належну поведінку ОСОБА_2 запобіжні заходи, не повязані з триманням під вартою, не зможуть. Окрім того, слідчий під час розгляду апеляції прокурора стверджував, що по даній кримінальній справі обвинувачений ОСОБА_2 не ухилявся від слідства та проведення слідчих дій.

У справі не міститься жодних даних про те, що обвинувачений може вплинути на потерпілу та попередити своїх спільників.

Отже, виходячи з вимог, передбачених ст. 150 КПК України, взявши до уваги обставини, які враховуються при обранні запобіжного заходу, а саме, тяжкість злочинів у вчиненні яких обвинувачується особа, її вік, місце проживання, дані про особу ОСОБА_2, що містяться у справі, колегія суддів приходить до висновку, що сукупність наведених даних дає підстави вважати, що суд першої інстанції правильно визнав відсутніми підстави для обрання запобіжного заходу у виді взяття під варту обвинуваченому ОСОБА_2 та правомірно відмовив в обранні запобіжного заходу взяття під варту і обґрунтовано обрав щодо нього запобіжний захід - у вигляді підписки про невиїзд.

З огляду на наведене підстав для скасування постанови судді не вбачається, в звязку з чим апеляцію прокурора слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 365, 366, 382 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію старшого прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами внутрішніх справ при провадженні дізнання та досудового слідства прокуратури Полтавської області залишити без задоволення, а постанову судді Октябрського районного суду м. Полтава від 01 березня 2012 року про відмову в обранні запобіжного заходу у виді взяття під варту щодо ОСОБА_2 без змін.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: