АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11/774/126/15 Справа № 422/5328/12 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

10 грудня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого, судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську кримінальну справу за апеляціями захисника ОСОБА_10 , діючого в інтересах засудженої ОСОБА_6 , прокурора, який брав участь в розгляді справи судом першої інстанції, представника потерпілого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 , на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 жовтня 2014 року, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Рибінськ Ярославської області, начальника відділу з питань інвентаризації земель ТОВ «Дніпроленд», проживаючу по АДРЕСА_1 , раніше не судиму,

визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки,
встановила:
Вироком місцевого суду ОСОБА_6 визнано винною у тому, що остання, 11 вересня 2009 року, приблизно о 15 годині 40 хвилин, керуючи власним, технічно справним автомобілем «ВАЗ-2107» д.н. НОМЕР_1 , рухалася по Набережній Заводській, з боку вул. Павлова в напрямку Кайдацького мосту в м. Дніпропетровську. На шляху прямування, ОСОБА_6 порушуючи правила безпеки дорожнього руху,

Провадження №11/774/126/15 Головуючий в суді I інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 286 КК України Головуючий в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2
проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, перед зміною напрямку руху керованого нею автомобіля, не переконалася в тому, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, змінила напрямок руху автомобіля вліво, в результаті чого, в районі е/о 218 допустила зіткнення з рухомим в попутному напрямку по суміжній смузі ліворуч, мотоциклом «Kawasaki», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди, потерпілому ОСОБА_8 , були заподіяні тілесні ушкодження, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент заподіяння. Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що ОСОБА_6 , керуючи автомобілем ВАЗ - 2107, порушила вимоги пункту 10.1 Правил дорожнього руху України.

На зазначений вирок захисник ОСОБА_10 , діючий в інтересах засудженої ОСОБА_6 , прокурор, який брав участь в розгляді справи судом першої інстанції, представник потерпілого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 принесли апеляції.

Захисник ОСОБА_10 в своїй апеляції та доповненнях до неї просить вирок скасувати, кримінальну справу повернути прокурору на додаткове розслідування.

В обґрунтування доводів апеляції та доповнень до неї захисник посилається на те, що суд при розгляді матеріалу не в повному обсязі врахував фактичні обставини справи, дані про особу засудженої, внаслідок чого призначив покарання, яке на його думку, неможливо визнати обґрунтованим як внаслідок його суворості, так і доведеності її винуватості. При цьому, зазначається на істотне порушення кримінально-процесуального закону, невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, неповноту досудового слідства. Вказується на покладення в основу вироку, недопустимих доказів, отриманих з грубим порушенням вимог КПК України. Також захисником наголошується на висновку експерта ХНДІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, який, на його думку, проведений з порушенням вимог кримінального-процесуального закону, після спливу строків досудового слідства, при цьому він базується на надуманих відомостях, а відтак не може бути визнаний належним доказом. Разом з цим, зазначається на залишення поза увагою як органом досудового слідства так і судом тієї обставини, що висновки експерта ХНДІСЕ в повному обсязі суперечать висновкам експертизи ДНДІСЕ, яка на його погляд, є законною, так як її порядок проведення здійснено з дотриманням вимог закону. Докази приведені судом в якості тих, що підтверджують винуватість ОСОБА_6 , з твердженням сторони захисту, направки свідчать про її невинуватість. Стосовно порушення вимог закону в ході досудового слідства захисник вказує на те, що слідчий, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 60 КПК України, підлягав відводу, однак дана обставина була проігнорована, що, на думку автора апеляції, є порушенням вимог п. 5 ч. 2 ст. 370 КПК України. Крім того, вказується на безпідставну відмову в задоволенні клопотання щодо зміни вихідних даних для проведення автотехнічної експертизи. На переконання автора апеляції ні на досудовому слідстві, ні під час судового слідства не було враховано, що вказане засудженою місце зіткнення технічно неспроможне якщо керуватися прийнятою досудовим слідством версії стосовно того, що слід «юзу» був залишений лівим колесом її транспортного засобу, проте в перевірці версії останньої стосовно вірогідності залишення правим колесом її автомобіля було безпідставно відмовлено. Поряд з цим, захисник акцентує увагу на застосуванні ОСОБА_6 екстреного гальмування задля уникнення зіткнення з автомобілем, який рухався попереду її транспортного засобу і який в свою чергу також застосував заходів екстреного гальмування. Наголошується і на порушення потерпілим ПДР України, який, на думку адвоката, не обрав безпечної дистанції та бокового інтервалу з автомобілем, що рухався попереду.

Прокурор, який брав участь в розгляді справи судом першої інстанції просить вирок суду скасувати, постановити свій вирок, відповідно до вимог ст. 19 КПК України, виправивши описки в показах свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Автором апеляції вказується на істотне порушення норм кримінально -процесуального закону, яке полягає в порушенні вимог ст. 19 КПК України, та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, в частині помилкового зазначення, при викладі у вироку пояснень свідків, дати вчинення злочину.

Представник потерпілого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 просить вирок суду скасувати, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання особі засудженої внаслідок його м`якості та незначності задоволення цивільного позову, винести свій вирок, яким призначити засудженій за ч. 2 ст. 286 КК України найсуворіше покарання., та збільшити суму відшкодування за цивільним позовом до 240 000 грн..

Адвокат ОСОБА_9 в якості доводів посилається на те, що покарання призначене ОСОБА_6 не відповідає ступеню тяжкості вчиненого нею злочину та її особі. На думку представника потерпілого призначене судом ОСОБА_6 покарання не може відповідати меті визначеній кримінальним законом. Стосовно цивільного позову, адвокат вказує на те, що задоволена судом першої інстанції сума відшкодування не відповідає понесеним моральним та фізичним втратам потерпілого. При цьому, в апеляції звертається увага на те, що стягнений судом із засудженої на користь потерпілого розмір моральної шкоди не відповідає фактичним обставинам, так як отримані останнім тілесні ушкодження порушили його звичайний спосіб життя і потягли за собою фізичну біль та страждання, зазнані ним, у зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень внаслідок вчиненого з вини ОСОБА_6 злочину.

В суді апеляційної інстанції прокурор підтримав подану апеляцію, та просив її задовольнити. Щодо апеляції захисника засудженої, то на думку прокурора вона є безпідставною і повинна бути відхилена.

Потерпілий та його представник також підтримали свою апеляцію.

Засуджена ОСОБА_6 та її адвокат, підтримавши принесену апеляційну скаргу, просили скасувати вирок, а справу направити на додаткове розслідування з тих мотивів, які наведені в апеляції.

Вислухавши пояснення учасників апеляційного провадження та їх доводи в судових дебатах, проаналізувавши доводи, які викладені в апеляціях і співставивши їх з матеріалами кримінальної справи, колегія суддів вважає, що апеляція захисника ОСОБА_10 підлягає частковому задоволенню, а апеляції прокурора та представника потерпілого повинні бути залишені без задоволення, виходячи з наступного.

Аналіз матеріалів кримінальної справи, протоколу судового засідання та ухваленого рішення свідчать про те, що суд першої інстанції, всупереч вимогам ст. 22 КПК України 1960 року, судове слідство провів однобічно та неповно, оскільки не дослідив такі обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з вироку, визнаючи ОСОБА_6 винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, суд дійшов до висновку про те, що засуджена, без будь-яких причин, порушуючи Правила дорожнього руху, змінила напрямок руху автомобіля, яким керувала, вліво, в результаті чого допустила зіткнення з мотоциклом, під керуванням потерпілого ОСОБА_8 , який рухався в попутному напрямку.

Свій висновок місцевий суд зробив на підставі показань потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та інших фактичних даних.

При цьому, твердження засудженої ОСОБА_6 про те, що дорожньо-транспортна пригода сталась в результаті того, що автомобіль, за яким вона їхала, раптово загальмував, а тому і вона в свою чергу вимушена була екстрено гальмувати, щоб запобігти зіткненню, однак її автомобіль понесло вліво, що і стало причиною ДТП, суд не перевіряв та визнав ці доводи ОСОБА_6 як обраний нею спосіб захисту.

Разом з тим, матеріали кримінальної справи свідчать про те, що цей висновок суду є передчасним.

Так, з показань свідка ОСОБА_15 , який не був допитаний під час судового слідства, слідує, що він бачив, як автомобіль «Газ-24» екстрено загальмував. Одразу за цим автомобілем почав екстрено гальмувати автомобіль «ВАЗ-2107» та міняти напрямок свого руху вліво. /т.1 а.с. 26, 71-72/

Під час досудового слідства потерпілий ОСОБА_8 також вказував на те, що рухаючись зліва від автомобіля «ВАЗ-2107», перед зіткненням, він помітив, як з під лівого колеса цього автомобіля виходив білий дим та піднявся стовп пилу. /т.1 а.с. 35-37/

Крім того, суд, посилаючись у вироку на покази свідка ОСОБА_13 , який нібито їхав на автомобілі попереду ОСОБА_6 та засвідчив той факт, що у останньої не було причин для змін напрямку руху та гальмування, не перевірив ці покази та не вияснив причину їх зміни в судовому засіданні, оскільки під час досудового розслідування цей свідок вказував на те, що він рухався в зустрічному напрямку та став свідком дорожньо-транспортної пригоди. /т.1 а.с. 25, 39-40, 231-232/

Таким чином, суд першої інстанції упереджено, неповно та поверхово дослідив обставини дорожньо-транспортної пригоди та не взяв до уваги докази, які могли суттєво вплинути на його висновки.

Встановлення обставин ДТП має істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, а тому вирок суду, відповідно до вимог ст. ст. 368, 369 КПК України 1960 року підлягає безумовному скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.

В зв`язку зі скасуванням вироку по вищенаведеним підставам колегія суддів не входить в обговорення доводів апеляції щодо допущених у вироку помилок.

Підстав вважати призначене ОСОБА_6 покарання м`яким, як про це вказує в апеляції представник потерпілого, зважаючи на виявлену неповноту судового слідства та не встановлення істотних обставин необережного злочину, по справі не має.

Під час нового судового розгляду суду першої інстанції необхідно повно і об`єктивно дослідити всі обставини по справі, та прийняти законне та обґрунтоване рішення.

На підставі ст. 368, 369 КПК України, керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів,-

ухвалила:
апеляцію захисника ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 жовтня 2014 року, відносно ОСОБА_6 , скасувати, а матеріали справи направити в той же суд на новий судовий розгляд, але іншим суддею.

Апеляції прокурора, який брав участь в розгляді справи судом першої інстанції, представника потерпілого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 , залишити без задоволення.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 залишити колишню, тобто підписку про невиїзд.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області