Суворовський районний суд міста Одеси
Справа № 523/7647/15-к
Провадження № 1-кп/523/386/15
І м е н е м У к р а ї н и
03.11.2015 року м. Одеса
ОСОБА_15 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, маючого на утриманні мати інваліда 1-ї групи, офіційно не працевлаштованого, засудженого вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 14 січня 2013 року за ч.3 ст.185, ч.2 ст.263 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, умовно-достроково звільненого від відбування покарання ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 12 березня 2014 року, невідбутий строк сплинув 5 січня 2015 року, зареєстрованого та фактично проживавшого до затримання 25 березня 2015 року за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,
ОСОБА_16 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Одесі, громадянина України, з базовою середньою освітою, не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,
ОСОБА_17 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Одесі, громадянина України, з базовою середньою освітою, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,
ОСОБА_15 , діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , будучи кожен в стані алкогольного сп`яніння, близько 23 години 25 березня 2015 року, перебуваючи за адресою: м. Одеса, вул. Островського,19, здійснили напад на раніше незнайому їм ОСОБА_5 , під час якого застосували насильство, небезпечне для життя та здоров`я останньої у вигляді нанесення неодноразових ударів ногами в область голови, що спричинили наступні легкі тілесні ушкодження, з короткочасним розладом здоров`я, а саме: закриту черепно-мозкову травму у формі струсу головного мозку, закритий перелом кісток носа справа, забито-рвану рану нижньої повіки лівого ока, крововилив у навколо очних областях з обох сторін, подапроневротичну гематому лобної - скроневої - тім`яної області зліва, множинні забої, садна, гематоми обличчя та голови, від яких потерпіла втратила свідомість. Предметами злочинного посягання обвинувачених стали належні ОСОБА_18 гроші в сумі 300 грн. та золота сережка, вагою 3 гр., вартістю 8500 грн., тобто майно, на загальну суму 8800 грн.
Обвинувачений ОСОБА_15 вину в розбійному нападі не визнав та показав, що після 21 години 25 березня 2015 року, перебуваючи за місцем свого проживання, вжив разом з друзями свого молодшого брата - ОСОБА_16 та ОСОБА_17 лише 2 літра пива, після чого вони разом вирішили сходити за сигаретами. Він йшов вулицею попереду, а за ним йшли інші обвинувачені. Раптом, у розташованого біля церкви ринку на ОСОБА_17 напав собака, а потім він почув крик та побачив, як несподівано ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , перебуваючи в 10-15 метрах від нього, почали когось бити. Вважаючи, що у цих обвинувачених виник конфлікт з жінкою-безхатченком, ОСОБА_15 повернувся до безпосереднього місця події та побачив лише лежачого на землі чоловіка-безхатченка. Майже одночасно до місця події під`їхав патрульний автомобіль, у зв`язку із чим він вирішив залишити його спокійним кроком, але був затриманим співробітником міліції.
ОСОБА_15 заперечив будь-яке узгодження своїх дій з іншими обвинуваченими, а також вчинення насильства до потерпілої ОСОБА_18 чи заволодіння її майном.
Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_16 вину у вміненому йому діянні фактично визнав частково та в присутності законного представника показав, що вжив у вечірній час 2 літра пива разом із раніше знайомими ОСОБА_17 та ОСОБА_15 , після чого вони разом вирішили йти на Слобідку за сигаретами. Біля церкви на них стали гавкати собаки, одна з яких вкусила ОСОБА_17 за кросівок, через що вони стали їх відганяти від себе. Подальші події ОСОБА_16 дуже погано пам`ятає у зв`язку з перебуванням у стані алкогольного сп`яніння, зокрема, проте, що він з ОСОБА_17 підійшли до перебуваючої в 10-15 метрах від них потерпілої іззаду чи з боку, та хтось із них, безслівно та безпричинно вдарив її, чим та куди саме, згадати не може. Стосовно конкретизації власних дій ОСОБА_16 згодом лише пригадав, що двічі чи тричі наносив удари ногою в область голови перебуваючої на землі потерпілої. Де в цей час перебував ОСОБА_15 він взагалі не пам`ятає. Заволодіння будь-якими речами потерпілої заперечує. Наявність в нього на обличчі, до рівня носа, темного шарфу, пояснює виключно холодною порою року.
Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_17 вину у вміненому йому діянні також фактично визнав частково і в присутності законного представника показав про аналогічні обставини щодо кількості випитого обвинуваченими пива та придбання сигарет - як мети їх наступного сумісного перебування в місці події. ОСОБА_17 лише пам`ятає, що неподалік від них опинилася потерпіла, яка голосно кричала, запитуючи, що вони від неї хочуть та вимагала не чіпати собак. Намагаючись її заспокоїти він вдарив долонею своєї руки в її чоло, а потім ногою в плече, після чого на нього щось найшло, він розлютився та наніс ще один удар ногою в обличчя потерпілої. При цьому ОСОБА_17 настояв на тому, що взагалі не бачив поруч з собою інших обвинувачених, а також на тому, що не відбирав у потерпілої жодних речей.
Незважаючи на отримані показання обвинувачених, вина кожного із них у вчиненому діянні підтверджується сукупністю наступних доказів.
Потерпіла ОСОБА_5 , будучи допитаною в судовому засіданні показала, що в період між 22 та 23 годинами 25 березня 2015 року вона вийшла із дому купити сигарети та, проходячи в районі перехрестя вул. Островського і вул. Винниченка, побачила, як раніше знайома місцевим мешканцям безпритульна жінка ОСОБА_19 голосно просила трьох перебуваючих поруч чоловіків не чіпати її та собак останньої особи. Потерпіла зробила зауваження в адресу цих чоловіків та пройшла далі, в освітлену ділянку місцевості.
В цей же час до неї із-за спини підбіг один із цих чоловіків, обличчя якого було частково прикрито чорною пов`язкою, проте якого вона в подальшому впізнала за очима та формою обличчя, - ОСОБА_16 , відсмикнув її за плече курки та поставив вимогу дати йому закурити, на що вона відповіла відмовою. Будучи цим розлюченим ОСОБА_16 став голосно вигукувати: «Слава Україні!». Одночасно потерпіла боковим зором побачила, як двоє інших чоловіків залишили осторонь безпритульну жінку та підійшли до неї й стали за її спиною, також вигукуючи: «Слава Україні!».
Як вбачається з подальших показань потерпілої хтось першим із трьох присутніх чоловіків наніс їй сильний удар в голову, від якого вона присіла на коліна, закрила обличчя руками та стала вмовляти її більше не бити, на що почула слова одного з цих чоловіків: «А ми зараз випили!», після чого нападники, діючи, на її думку швидко та узгоджено, збили її на землю та втрьох стали наносити їй численні жорстокі удари ногами в область голови і обличчя. Від ударів потерпіла, лежачи на лівому боці, втратила свідомість, а коли прийшла до тями, то не змогла навіть розплющити очі.
Потерпіла настояла на тому, що внаслідок нападу обвинувачених у неї було викрадено від 300 до 400 грн. з правого карману верхнього одягу, а також золоту сережку з правого вуха.
Як вбачається з показань в суді свідка ОСОБА_19 вона, будучи особою-безхатченком, фактично проживала разом із собаками на вулиці, поблизу церкви, що розташована на площі Молоді в м. Одесі. В один із пізніх вечорів до неї підійшли троє чоловіків, один з яких, у масці, як вона вказує в залі суду ОСОБА_17 , став вимагати віддати гроші. В той же час неподалік від неї перебував інший чоловік-безхатченко на ім`я ОСОБА_20 , якого хтось із цих чоловіків сильно вдарив, від чого той впав.
Одночасно повз них проходила потерпіла, за якою побігли двоє молодших за віком обвинувачених та, з криками: «Слава Україні!», повалили потерпілу на землю та стали бити ногами по її обличчю та голові. При цьому свідок ОСОБА_19 , побоюючись за власне життя, сховалася за дерево, де і перебувала до приїзду співробітників міліції. Через вищезазначене свідок не може пояснити про інші, більш конкретні обставини дій обвинувачених по відношенню до потерпілої, проте вважає, що саме ОСОБА_15 привів сюди інших обвинувачених, але безпосередньо ударів потерпілій ОСОБА_15 не наносив.
Співробітник патрульної служби ОСОБА_21 , будучи допитаним в суді в якості свідка, показав, що разом з напарником на автомобілі ніс службу в районі Слобідки. Проїжджаючи в темний час доби по вул. Краснослобідська, в районі вул. Островська, біля церкви вони помітили якийсь підозрілий рух, схожий на побиття, через що вирішили розвернутися та під`їхати поближче. Несподівано вони побачили трьох парубків, а також лежачих на землі, як пізніше з`ясувалося, чоловіка та жінку. Свідок уточнив, що всі троє чоловіків спочатку перебували біля лежачої на землі жінки, а потім двоє з них стали втікати, і за ними побіг його напарник. Що ж до дій третього чоловіка, як потім виявилося ОСОБА_15 , то той, приховуючи своє обличчя у темний шарф, став намагатися повільно пройти повз правоохоронця, роблячи вигляд, що нібито випадково тут опинився, але був ним затриманий. Через незначний проміжок часу повернувся другий правоохоронець та привів затриманого, яким виявився ОСОБА_16 , обличчя якого також частково приховувала маска-шарф.
Як вбачається з подальших показань свідка ОСОБА_21 очевидці події безхатченки, чоловік та жінка, їм пояснили, що група з трьох чоловіків побила безхатченка на ім`я ОСОБА_20 та жінку, вимагали гроші. Патрульні підняли із землі потерпілу, її обличчя було все в крові, набрякле, очі заплилі. Коли вона заспокоїлася, то повідомила телефонний номер свого чоловіка, а також перевірила наявні при собі речі, серед яких виявила відсутність грошей та сережки.
Інший співробітник патрульної служби ОСОБА_22 , будучи допитаним в суді в якості свідка, надав показання, які за своїм змістом були аналогічними показанням ОСОБА_21 , а також додатково зазначив, що особисто наздогнав останнього серед втікачів, яким потім виявився ОСОБА_16 , вже на вул. Краснослобідській, після чого привів того до місця події. При цьому свідок припускає, що ОСОБА_16 або перший втікач під час бігу зуміли викинути пограбоване майно.
Як вбачається з повідомлення, що надійшло по телефону №102 до оперативного чергового органу внутрішніх справ ОСОБА_23 о 23 годині 20 хвилин 25 березня 2015 року від лікаря ОСОБА_24 до приймального відділення КУ «Міська клінічна лікарня №11» була доставлена ОСОБА_5 з діагнозом: ЗЧМТ, СГМ, множинні садна, перелам кісток носа. Про обставини події потерпіла повідомила лікарю, що о 22 годині в районі вул. Краснослобідська її побили двоє невідомих осіб.
Згідно протоколу огляду місця події в період з 00 годин 30 хвилин до 01 години 15 хвилин 26 березня 2015 року слідчим СВ Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_25 за участю спеціаліста та в присутності понятих було оглянуто дільницю місцевості, розташовану по вул. Островського біля магазину «Продукти», де на асфальтному покритті виявлено плями з речовиною бурого кольору, а також розкидані в хаотичному порядку 4 монети, номіналом по 1 грн. кожна, 1 монета, номіналом 25 коп., заплямовані речовиною бурого кольору. З місця пригоди вилучено 2 змиви речовини бурого кольору та вищезазначені монети.
Як вбачається з висновку судово-імунологічної експертизи №486 від 15 травня 2015 року на вилучених з місця події чотирьох монетах по 1-й гривні, одній монеті 25 копійок, двох змивах речовини бурого кольору виявлена кров людини, походження якої за груповою характеристикою не виключається від потерпілої ОСОБА_5
2 квітня 2015 року потерпіла ОСОБА_5 подала слідчому СВ Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_26 письмову заяву про долучення до матеріалів кримінального провадження доданих до заяви фотографічних зображень зовнішнього вигляду обличчя потерпілої в момент її госпіталізації, а також сережки, що входила до комплекту разом із викраденою. Як вбачається із першого фотознімку обличчя ОСОБА_5 має видиму рану нижньої повіки лівого ока та крововилив у навколо очних областях з обох сторін, очі заплющені, повіки припухлі, червоно-синюшного відтінку.
В судовому засіданні потерпілою було надано для огляду іншу сережку із комплекту, якій також відповідав другий фотознімок. Безпосереднім оглядом даного доказу було встановлено, що сережка виготовлена із металу жовтого кольору в формі вітки рослини, що складається із стовбура із шістьма листками, з яких три оздоблені камінням зеленуватого кольору.
Як вбачається із висновку судово-медичної експертизи №1056 від 18 травня 2015 року у ОСОБА_5 виявлені наступні легкі тілесні ушкодження, з короткочасним розладом здоров`я, а саме: закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку, закритий перелом кісток носа справа, забито-рвана рана нижньої повіки лівого ока, крововилив у навколо очних областях з обох сторін, подапроневротична гематома лобної - скроневої - тім`яної області зліва, множинні забої, садна, гематоми обличчя та голови. Зазначені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів, висловитися про індивідуальні особливості яких в даний час неможливо, якими могли бути руки (стисла в кулак кість руки), ноги (у взутті) та інші предмети. Зазначені пошкодження могли бути спричинені 25 березня 2015 року. Тілесні ушкодження в області голови складають нерозривний комплекс черепно-мозкової травми, тобто оцінюються у сукупності.
26 березня 2015 року ОСОБА_17 подав слідчому СВ Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_26 письмову заяву про долучення до матеріалів кримінального провадження джинсових брюк, в яких він був одягненим під час вчинення вміненого йому діяння.
Постановою слідчого від 15 травня 2015 року зазначені джинсові брюки були долучені до провадження в якості речового доказу.
Безпосереднім оглядом даного доказу в судовому засіданні було встановлено, що з тильної сторони правої штанини, виготовлених з матеріалу синього кольору брюк, є численні заплямування бурого кольору.
Як вбачається з висновку судово-імунологічної експертизи №481 від 14 травня 2015 року на джинсових брюках ОСОБА_17 виявлена кров людини, походження якої за груповою характеристикою не виключається від потерпілої ОСОБА_5
26 березня 2015 року слідчим було долучено до провадження відеозапис із встановленого в патрульному автомобілі МВС реєстратора стосовно події, що мала місце в попередню ніч. Так, безпосереднім переглядом в судовому засіданні відеофайлу VTS_01_1.VOB встановлено, зокрема, наступне:
-в період з 1-ї до 2-ї секунди від початку запису - на проїзній частині вулиці в положенні лежачи перебувають два об`ємні об`єкти; поруч з об`єктом, який розташований ліворуч, перебуває людина, одягнена у верхній одяг світлого кольору;
-в період з 3-ї до 6-ї секунди від початку запису нерухомі об`єкти, розташовані на проїзній частині вулиці в положенні лежачи, внаслідок наближення до них камери реєстратора, розпізнаються як ліворуч потерпіла ОСОБА_5 , праворуч чоловік-безхатченко; водночас чоловік, одягнений у верхній одяг світлого кольору йде у зустрічному руху автомобіля напрямку, проходячи повз нього; крім того, поруч з потерпілою та трохи поодаль розпізнаються два чоловічі силуети;
-в період з 6-ї до 8-ї секунди від початку запису дальній чоловічий силует починає бігти та втікає праворуч за дерева і будівлю;
-в період з 8-ї до 13-ї секунди від початку запису ближній чоловічий силует починає бігти та втікає в аналогічному напрямку; за ними біжить співробітник міліції;
-в період з 13-ї до 40-ї секунди від початку запису в тому ж напрямку біжить другий співробітник міліції; праворуч з під дерев на проїзну частину виходить жінка на милицях, яка розпізнається як безхатченко ОСОБА_19 , поруч з нею собака;
-з 41-ї секунди від початку запису ОСОБА_5 починає рухати руками, намагається підвестися;
-з 56-ї секунди від початку запису ліворуч від реєстратора з`являються співробітник міліції із затриманим чоловіком, одягненим у верхній одяг світлого кольору; вони підходять до лежачої на землі потерпілої ОСОБА_5 ; жінка-безхатченко намагається вдарити затриманого милицею;
-з 2-ї хвилини 4 секунди до 2-ї хвилини 6 секунди співробітник міліції відводить затриманого, в якому розпізнається ОСОБА_15 , до автомобіля.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_15 підтвердив, що дане відеозображення стосується події, яка є предметом зазначеного судового розгляду, та на ньому він присутній в якості затриманого співробітниками міліції чоловіка, одягненого у верхній одяг світлого кольору.
Відповідно до протоколів медичного огляду в КУ «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» №130 та №91 від 26 березня 2015 року, відповідно, ОСОБА_15 о 4 годині 30 хвилин цієї доби перебував в стані алкогольного сп`яніння, а щодо ОСОБА_16 , о 5 годині 40 хвилин встановлено факт вживання алкоголю, без ознак сп`яніння.
Проведеними 28 та 29 квітня 2015 року комісійними амбулаторними комплексними судово психолого-психіатричними експертизами №217, №224, №227 встановлено, що відповідно ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , кожний окремо, в період вчинення вміненого йому діяння перебував лише в стані простого (непатологічного) алкогольного сп`яніння, але при цьому та в теперішній час не виявляв ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, мав змогу в повній мірі усвідомлювати значення, можливі наслідки своїх дій та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
Аналізуючи сукупність досліджених доказів суд спростовує доводи сторони захисту та показання обвинувачених в частині заперечення в своїх діях попередньої домовленості, не застосування насильства до потерпілої ОСОБА_15 та відсутності будь-яких дій корисливої спрямованості наступним.
Потерпіла ОСОБА_5 про вчинений стосовно неї злочин в судовому засіданні послідовно неодноразово показувала про її жорстоке побиття трьома обвинуваченими, що діяли швидко та злагоджено. Згідно її показань це мало наслідком як спричинення їй тілесних ушкоджень, із втратою свідомості, так і наступне виявлення факту зникнення у неї грошей та сережки, що були на її правій стороні (в кишені куртки та у вушній раковині). Протилежні ж показання кожного з обвинувачених протягом всього судового розгляду вона категорично та щиро заперечувала.
Свідок ОСОБА_19 в суді прямо показала, що ОСОБА_15 привів до місця події двох інших обвинувачених, після чого хтось із них почав вимагати гроші спочатку від неї, а потім обрали об`єктом своїх дій інших очевидців події.
Узгодженість дій обвинувачених також доводиться і іншими показаннями свідка ОСОБА_19 , та показаннями двох співробітників міліції і самого ОСОБА_16 - в частині перебування щонайменше двох обвинувачених в насунутих на обличчя шарфах чи масках (що суд розцінює як спільне рішення перешкодити можливому впізнанню нападників), а також про одночасне знаходження трьох обвинувачених на ділянці місцевості на незначних відстанях (10-15 метрів) від потерпілої та очевидців, у зв`язку із чим кожний з присутніх обвинувачених об`єктивно повинен був бути обізнаним про всі обставини цієї події.
Суд також звертає увагу на те, що узгодженість дій обвинувачених також підтверджується і відсутністю дій протилежного характеру, тобто жоден з цих осіб не утримав один одного від неправомірних дій стосовно потерпілої чи чоловіка - безхатченка, навпаки ж, ОСОБА_16 та ОСОБА_17 зізналися у майже однакових за жорстокістю та механізмом нанесення ударів ногами в область голови потерпілої, а будучи викритими співробітниками міліції разом намагалися зникнути з місця події, при чому зазначені обвинувачені утікали в одному й тому ж напрямку, а ОСОБА_15 також не залишився на місці пригоди, чим добровільно пояснити про свою можливу непричетність не бажав.
Крім того, кожен з обвинувачених, незважаючи на обізнаність сутності показань один одного в суді, надали вкрай суперечливі пояснення про особу, яка першою застосувала насильство до потерпілої, про подальші конкретні власні дії, заперечили навіть присутність ОСОБА_15 , не змогли пояснити причину перебування на землі й іншого чоловіка безхатченка та взагалі в цілому посилалися на погану власну пам`ять, що обумовлює критичне ставлення суду до не визнавальної частини показань кожного з обвинувачених, які, на думку суду, є формою їх захисту та надані з метою можливого пом`якшення чи уникнення від відповідальності за вчинене.
І навпаки, суд вважає показання потерпілої ОСОБА_5 достовірними, обґрунтованими та такими, що не мають суттєвих протиріч, а тому визнаються прямим обвинувальним доказом.
Таким же об`єктивним обвинувальним доказом слід визнати і зміст відеозапису реєстратора патрульного автомобіля МВС, з якого прямо вбачається, що ОСОБА_15 в перші ж дві секунди відеозапису перебуває значно ближче до лежачої на землі ОСОБА_5 , ніж до чоловіка-безхатченка, що прямо спростовує його показання в частині, що він нібито взагалі не побачив потерпілу чи перебував поруч із свідком ОСОБА_19 . В наступні дві секунди запису, на незначній відстані від ОСОБА_15 та потерпілої чітко видна постать одного з інших обвинувачених, що спростовує показання як ОСОБА_16 так і ОСОБА_17 про те, що вони не бачили, де в цей момент перебував ОСОБА_15 і що кожен з них робив. Крім того, відеозапис доводить, що до 41 секунди ОСОБА_5 лежала на землі без свідомості, оскільки, незважаючи на виявлені в подальшому численні тілесні ушкодження, всупереч болісних відчуттів та холодної пори року, не здійснювала жодного руху кінцівками, головою чи тулубом.
Вилучення ж з місця події металевих монет з плямами крові потерпілої, як частини належних останній особі грошей, що були загублені під час нападу доводять факт корисливої спрямованості дій трьох обвинувачених. Подальше невиявлення інших грошей та сережки потерпілої судом пояснюється виключно фактом позбуття якимось із обвинувачених від цих речей.
Сукупність вищенаведених доказів, незважаючи на отримані в судовому засіданні показання свідка ОСОБА_27 як працедавця ОСОБА_15 - про позитивну характеристику останнього та відсутність у того матеріальних проблем, дозволяє дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 у вчиненні за попередньою домовленістю групою осіб, з корисливих спонукань, розбійного нападу на ОСОБА_5 , що супроводжувалося її побиттям, із втратою свідомості та безпосереднім заволодіння грошима і ювелірною прикрасою, у зв`язку з чим вчинене кожним з обвинувачених діяння суд кваліфікує за ч.2 ст.187 КК України.
В обґрунтування заявлених майнових вимог потерпіла зазначила про вартість неповернутих грошових коштів - 300 грн., золотої сережки 8455 грн., витрат на придбані медикаменти та лікування в сумі 1612,22 грн., а моральної шкоди про застосоване до неї під час вчинення злочину насильство, що призвело до душевних страждань, болісних відчуттів, необхідності отримання медичного лікування. До сьогоднішнього дня вона перебуває у пригніченому стані, побоюючись можливо повторення раніше застосованого до неї розбійного нападу, через що намагається самотньо не залишатися на вулиці в пізній час доби.
Вирішуючи зазначений позов суд виходить із наступного.
Відповідно до ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинувачених. У відповідності з ч.1 ст.1166 та ч.1 ст.1177 ЦК України, шкода, завдана потерпілій від злочину, відшкодовується в повному обсязі особами, які вчинили злочин та завдали цю шкоду.
Водночас, ст.1179 ЦК України передбачено, що неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Обов`язок батьків відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди.
Оскільки законні представники неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_16 та ОСОБА_17 не надали доказів наявності на праві власності їх дітей майна чи офіційних джерел доходів, з яких можливо було б здійснити відшкодування заподіяної потерпілій шкоди, то слід визнати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в якості осіб, на яких законом покладено обов`язок відшкодувати цю шкоду.
Крім того, при встановлених в суді обставинах отримання потерпілою від спільних дій обвинувачених численних ударів ногами, особливо в області голови та обличчя, з подальшим зверненням до медичного закладу, що підтверджено витягом із медичної картки стаціонарного хворого №4969 нейрохірургічного відділення КУ «Міська клінічна лікарня №11», слід дійти висновку, що це безумовно потягло для ОСОБА_5 позбавлення певних елементів благополуччя, спричинення фізичних та психологічних страждань і суттєвих негативних змін в її подальшому житті.
Беручи до уваги характер і тривалість моральних страждань потерпілої, обставини, при яких була спричинена шкода її здоров`ю, ступінь вини кожного з обвинувачених, які як не визнали, так і визнали частково в суді свою вину у вчиненому, не здійснили жодної дії із добровільного відшкодування заподіяної шкоди, враховуючи вимоги ст.ст.23,1167,1168,1179 ЦК України і роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд вважає справедливим задовольнити заявлені вимоги про солідарне відшкодування з обвинуваченого ОСОБА_15 та законних представників інших неповнолітніх обвинувачених спричиненої ОСОБА_5 моральної шкоди в повному обсязі (ч.1 ст.1190 ЦК України). На думку суду, саме ця сума є справедливою і співрозмірною з понесеними потерпілою моральними стражданнями.
Щодо відшкодування потерпілій заявлених майнових вимог суд вважає необхідним їх також задовольнити в повному обсязі, оскільки їх розмір підтверджено: фіскальними чеками, квитанціями на придбання ліків, проходження медичних процедур, які зазвичай отримує особа під час лікування вищезазначених тілесних ушкоджень; біркою до ювелірного виробу із зазначенням його відповідної вартості, з одночасною неможливістю подальшого використання за прямим призначення однієї сережки, що залишилася у ОСОБА_5 ; а також висновком суду, що предметом злочинного посягання були також і кошти потерпілої в сумі 300 грн. Суд також вважає необхідним допустити солідарне відшкодування з обвинуваченого ОСОБА_15 та законних представників інших неповнолітніх обвинувачених спричиненої ОСОБА_5 і матеріальної шкоди (ч.1 ст.1190 ЦК України).
При призначенні покарання обвинуваченим суд враховує наступне.
Законний представник обвинуваченого ОСОБА_16 ОСОБА_7 щодо умов життя та виховання свого сина показала, що той виховувався в повній родині, з вітчимом. Син завершив шкільне навчання у 2013 році через необхідність догляду за нею, оскільки в той період вона дуже погано себе почувала, через що він також неофіційно підміняв її в якості продавця в магазині. Палити син почав разом вітчимом, міг також з ним випити по пляшці пива, але в рамках розумного, в стані алкогольного сп`яніння мати сина жодного разу не бачила. Серед друзів сина ОСОБА_7 називає ОСОБА_17 , раніше вони інших негативних вчинків не допускали. На думку матері син був в достатній мірі забезпечений одягом, продуктами харчування тощо.
В свою чергу, законний представник обвинуваченого ОСОБА_17 ОСОБА_8 щодо умов життя та виховання свого сина показала, що виховувала його в багатодітній родині, будучи матір`ю - одиначкою. Син допомагав матері у веденні господарства та у догляді бабусі інваліда. З шести років він навчався в школі-інтернаті, де до нього жодних нарікань не було, випуск із інтернату відбувся у 2013 році, після чого син офіційно не працював та не навчався. До 26 лютого цього року він проживав разом з нею в приватному будинку, а після, через пожежу в оселі, став проживати у бабусі. Зазвичай він повертався додому завчасно, але були випадки пізніх затримань. Мати не бачила, щоб син вживав алкогольні напої, приводів до міліції раніше також не мав.
Колишній класний керівник ОСОБА_17 свідок ОСОБА_28 в суді також показала, що ОСОБА_17 навчався в інтернаті із статусом дитини із малозабезпеченої родини. При цьому він навчався на середньому рівні, а мати інтересу до його навчання не виявляла. Свідок особливих претензій до поведінки обвинуваченого не мала, характеризує того позитивно.
При призначенні ОСОБА_15 покарання суд констатує про відсутність обставин, які б його пом`якшували.
При призначенні покарання ОСОБА_16 та ОСОБА_17 суд кожному із них визнає обставиною, яка пом`якшує покарання, вчинення злочину у неповнолітньому віці. Суд не може визнати щире каяття кожного із зазначених неповнолітніх обвинувачених в якості пом`якшувальної обставини, оскільки вина ОСОБА_16 та ОСОБА_17 була визнана лише частково.
В якості обставини, що обтяжує призначене ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , кожному окремо, покарання суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Суд враховує дані про ОСОБА_15 , як про особу, яка не визнала свою вину, має непогашену судимість за вчинення іншого злочину проти власності, неофіційно працює та утримує молодшого неповнолітнього брата та мати інваліда 1 групи, яка потребує сторонньої допомоги.
Суд враховує дані про ОСОБА_16 як про виховану в повній родині неповнолітню особу, яка лише частково визнала свою вину та вперше притягується до кримінальної відповідальності.
Суд враховує дані про ОСОБА_17 як про виховану в неповній багатодітній родині неповнолітню особу, яка лише частково визнала свою вину, вперше притягується до кримінальної відповідальності та позитивно характеризується за місцем проживання.
Водночас, вищевикладені обставини, тяжкість, підвищена суспільна небезпечність вчинених обвинуваченими діянь, що мали прояв не лише в заволодінні майном потерпілої, а й у нанесенні численних жорстоких ударів ногами в обличчя жінки, послідуюча поведінка обвинувачених, в тому числі і пов`язана з позбуттям предметів злочинного посягання, а також позиція потерпілої, яка вимагає призначити суворе покарання, не дозволяють суду при призначенні покарання застосувати до кожного з обвинувачених положення ст.ст.69,75,76,104,105 КК України та обумовлюють необхідність їх ізоляції і поміщення до кримінально-виконавчої установи закритого типу протягом тривалого строку.
Долучені до матеріалів судового провадження в якості речового доказу та предмету: джинсові брюки слід повернути законному представнику ОСОБА_17 , а диск із відеозаписом зберігати в матеріалах досудового розслідування.
Керуючись ст.ст.368, 374 КПК України, суд,
ОСОБА_15 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років і 6 (шість) місяців.
На підставі ст.72 цього ж кодексу зарахувати ОСОБА_15 в строк відбутого покарання час його попереднього ув`язнення в період з 25 березня 2015 року до набрання вироком законної сили, у співвідношенні відповідності одного дня попереднього ув`язнення одному дню позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_15 залишити попередній тримання під вартою.
Строк відбуття покарання ОСОБА_15 рахувати з 25 березня 2015 року.
ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , кожного окремо, визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, призначивши покарання, із застосуванням п.3 ч.3 ст.102 цього ж Кодексу, у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.
На підставі ст.72 цього ж кодексу зарахувати:
- ОСОБА_16 в строк відбутого покарання час його попереднього ув`язнення в період з 25 березня 2015 року по 27 березня 2015 року, у співвідношенні відповідності одного дня попереднього ув`язнення одному дню позбавлення волі;
- ОСОБА_17 в строк відбутого покарання час його попереднього ув`язнення в період з 26 березня 2015 року по 27 березня 2015 року, у співвідношенні відповідності одного дня попереднього ув`язнення одному дню позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили раніше застосований до ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , кожного окремо, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту слід вважати продовженим на строк два місяці.
Після набрання вироком законної сили даний запобіжний захід підлягає скасуванню, а ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , кожний окремо, поміщенню до установи відбування покарання.
Строк відбуття покарання ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , кожному окремо, рахувати з дня фактичного поміщення до установи відбування покарання у виді позбавлення волі.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 до ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , його законного представника ОСОБА_7 , ОСОБА_17 , його законного представника ОСОБА_8 задовольнити в повному обсязі.
Після набрання вироком законної сили долучені до матеріалів судового провадження в якості речового доказу та предмету: джинсові брюки - повернути законному представнику ОСОБА_17 , а диск із відеозаписом зберігати в матеріалах досудового розслідування.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення, а ОСОБА_15 в той же строк з дня отримання його копії.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду.

Головуючий ОСОБА_1