Миколаївський районний суд Одеської області

Справа № 1520/1329/12
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 грудня 2015 року. Миколаївський районний суд Одеської області.

В складі: головуючого-судді - ОСОБА_1

з участю: секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

підсудного - ОСОБА_5

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с.м.т. Миколаївка кримінальну справу про обвинувачення:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Заводовка Березівського району Одеської області, українця, громадянина України, з освітою 7 класів, не працюючого, не одруженого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

в злочинах, передбачених ст.ст.185ч.3,304 ч.1, 289 ч.2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

8 грудня 2011 року підсудний ОСОБА_5 , достовірно знаючи про те, що ОСОБА_6 не досяг повнолітнього віку, запропонував йому вчинити крадіжку чужого майна, втягнувши його в злочину діяльність, на що ОСОБА_6 погодився.

З цією метою підсудний ОСОБА_5 та неповнолітній ОСОБА_6 , за попереднім зговором між собою, о 00 годині 15 хвилин 9 грудня 2011 року прибули до магазину-кіоску «ПП ОСОБА_7 », який розташований в АДРЕСА_1 та належить мешканцю села Левадівка Миколаївського району Одеської області ОСОБА_7 , звідки таємно викрали майно, а саме: банку кофе «Нескафе» вартістю 93 гривень; 1 кілограм ковбаси «Святкова» вартістю 37 гривень; гроші в сумі 1670 гривень, заподіявши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 1800 гривень.

6 лютого 2012 року о 22 годині 15 хвилин ОСОБА_5 прибув до домоволодіння мешканця с.Левадівка Миколаївського району Одеської області ОСОБА_8 де незаконно заволодів транспортним засобом мотоциклом марки «Днепр-11» д/н НОМЕР_1 , чорного кольору 1987 року, з причепом вартістю 2500 гривень, вчинивши злочин повторно. З викраденим зник.

Підсудний ОСОБА_5 у судовому засіданні вину у пред`явленому обвинуваченні признав і показав, що 9 грудня 2011 року він, за попередньою змовою з підсудним ОСОБА_6 , з метою викрадення майна, проникли через вікно у магазин-кіоск «ПП ОСОБА_7 », який розташований в АДРЕСА_1 та належить мешканцю села Левадівка Миколаївського району Одеської області ОСОБА_7 , звідки викрали банку кофе «Нескафе», 1 кілограм ковбаси «Святкова» та гроші в сумі 1670 гривень. Викрадене розділили між собою та використали на свої потреби. З вартістю викраденого майна на суму 1800 гривень він згоден.

6 лютого 2012 року о 22 годині 15 хвилин він прибув до домоволодіння мешканця с.Левадівка Миколаївського району Одеської області ОСОБА_8 де незаконно заволодів транспортним засобом мотоциклом марки «Днепр-11» д/н НОМЕР_1 , чорного кольору 1987 року, з причепом вартістю 2500 гривень.

Дослідження доказів по справі проводилось у відповідності до статті 299 КПК України і підсудному було роз`яснено, що у цьому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Вивчивши зібрані по справі докази суд вважає, що дії підсудного ОСОБА_5 підлягають кваліфікації:
- по ст. 185 ч. 3 КК України як таємне викрадення чужого майна з проникненням у приміщення.;
- по ст. 304 ч.1 КК України як втягнення неповнолітнього у злочину діяльність;
-по ст. 289 ч.2КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.
При обранні покарання підсудному суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, характеристику особистості підсудного.
Як обставини, що пом`якшують відповідальність підсудного суд враховує, що він признав вину у пред`явленому обвинувачені та щиро розкаявся, раніше не судимий, позитивно характеризується.
З урахуванням викладеного суд вважає, що покарання підсудному ОСОБА_5 необхідно обрати у вигляді позбавлення волі. Підстав для застосування у відношенні нього ст. 75 КК України немає.

У відповідності до ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення злочину, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Як встановлено у судовому засіданні ОСОБА_5 раніше не судимий, вину у пред`явлених обвинуваченнях признав повністю і щиро розкаявся, матеріальна шкода відшкодована, підсудний ОСОБА_5 сприяв розкриттю злочину та проведення досудового розслідування, позитивно характеризується.

На підставі викладеного суд вважає, що є передбачені ст. 69 КК України підстави для обрання підсудному ОСОБА_5 покарання нижче за нижчу межу, передбачене санкцією ч.2 ст. 289 КК України.

Остаточне покарання підозрюваному ОСОБА_5 необхідно обрати за сукупністю злочинів у відповідності до ст. 70 КК України.
Підстав для призначення ОСОБА_5 додаткового покарання у вигляді конфіскації майна суд не вбачає.
У відношенні ОСОБА_6 14 грудня 2012 року Миколаївським районним судом Одеської області ухвалено вирок ( Т.2 а.с.70).
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди в сумі 2000 (дві тисячі) гривень, залишити без розгляду, оскільки громадянка ОСОБА_9 по кримінальній справі не є потерпілою та не визнана цивільним позивачем (Т2 а.с.46.

Керуючись ст.ст. 321- 324,327 КПК України, суд
Приговорив:
ОСОБА_5 признати винним по ст.ст. 185 ч.3, 304 ч.1, 289 ч.2 КК України та призначити йому покарання:

-по ст. 289 ч.2 КК України, з застосуванням ст. 69 КК України, позбавити волі строком на 3 роки 6 місяців без конфіскації майна;

-по ст. 185 ч.3 КК України позбавити волі строком на 3 роки;

-по ст. 304 ч.1 КК України позбавити волі строком на 3 роки.

У відповідності до ч.1 ст. 70 КК України ОСОБА_5 за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим остаточно призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, з урахуванням ст. 69 КК України.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_5 залишити тримання під вартою, строк відбуття покарання йому рахувати з дня його затримання, тобто з 1 вересня 2015 року (т.2 а.с.91).

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди в сумі 2000 гривень, залишити без розгляду ( т.2 а.с.46).

Речові докази: гроші в розмірі 300 (триста) гривень передати потерпілому ОСОБА_7 (а.с.49, 50).

На вирок може бути подана апеляція до Одеського апеляційного суду у п`ятнадцятиденний термін.

Суддя: ОСОБА_1