АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/128/16 Головуючий І-ої інстанції
Справа №618/503/15-к ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

при секретарі ОСОБА_6 ,

за участю: прокурора ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_10 , ОСОБА_9 за апеляційними скаргами заступника прокурора Харківської області ОСОБА_11 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 на вирок Дворічанського районного суду Харківської області від 14 вересня 2015 року, -
В С Т А Н О В И Л А :
Вказаним вироком
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Санкт-Петербург Російської Федерації, громадянин України, українець, з середньою базовою освітою, не одружений, не працюючий, зареєстрований та фактично проживаючий в АДРЕСА_1 , не судимий, -
визнаний не винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, і виправданий через недоведеність вчинення ним кримінального правопорушення.
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Вільшана Дворічанського району Харківської області, громадянин України, українець, з середньою базовою освітою, не одружений, не працюючий, зареєстрований та фактично проживаючий в АДРЕСА_2 , не судимий,-
визнаний не винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, і виправданий через недоведеність вчинення ним кримінального правопорушення.
Як вказано у вироку суду, згідно з обвинувальним актом, затвердженим прокурором прокуратури Дворічанського району Харківської області, неповнолітнім ОСОБА_13 та ОСОБА_9 пред`явлено обвинувачення в тому, що 08 травня 2015 року близько 12-00 години вони за попередньою змовою між собою, діючи з умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, із корисливих мотивів з метою наживи, знаходячись біля території кладовища, розташованого по вул. Миру в с.Вільшана Дворічанського району Харківської області, за допомогою рук розштовхали та витягнули з землі 8 металевих стовпців огорожі кладовища, вартість яких, згідно з висновком товарознавчої експертизи № 2985 від 16.07.2015 року, як лому чорних металів становить 300 грн. 00 коп. після чого перенесли їх до автобусної зупинки неподалік кладовища по вул. Миру в с. Вільшана, де почали завантажувати на велосипед, однак свій злочинний умисел до кінця не довели з причин, що не залежали від їх волі, так як були затримані на місці скоєння правопорушення трактористом ОСОБА_14 .
Дії ОСОБА_13 та ОСОБА_9 органом досудового розслідування кваліфіковано за ст. ст. 15 ч. 2 - 185 ч. 2 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинений за попередньою змовою групою осіб.
Як вказано у вироку, дослідивши надані стороною обвинувачення докази по справі, суд дійшов висновку про недоведеність винуватості ОСОБА_13 та ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України за обставин, наведених у обвинувальному акті. Натомість, судом встановлено, що обвинувачені, збираючи труби за зупинкою, вважали, що вони безхазяйні, оскільки знаходяться не на кладовищі, а за зупинкою, яка не є місцем для їх зберігання. Також суд вказав, що прямих доказів винуватості обвинувачених в інкримінованому їм органом досудового слідства злочину прокурор не надав, своїм правом змінити обвинувачення, незважаючи на наданий судом за його клопотанням для цього час, не скористався. Обвинувачення ґрунтується на припущеннях і суб`єктивній позиції органу досудового розслідування, зазначена позиція абсолютно суперечить встановленим під час судового провадження обставинам справи і нормам Конституції України та КПК України, які зобов`язують сторону обвинувачення доводити винуватість особи і не встановлюють обов`язку обвинуваченого доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

В апеляційних скаргах, які є тотожними за змістом, заступник прокурора Харківської області і прокурор у кримінальному провадженні, просять скасувати вирок у зв`язку з істотним порушенням судом вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, і призначити новий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі суду. Не оспорюючи кваліфікації дій виправданих, вказують, що суд при ухваленні вироку в його мотивувальній частині врахував у якості доказів показання окремих свідків та безпідставно відкинув показання інших свідків без обґрунтування такої оцінки доказів. Прокурором в ході судового розгляду заявлене клопотання про допит ряду свідків обвинувачення, задовольняючи яке в повному обсязі, судом допитані не всі з них, та не усунуто протиріччя в показаннях цих свідків. Крім того, вказують на те, що зазначення у мотивувальній частині вироку про дослідження судом протоколів допиту потерпілого та свідків на досудовому розслідуванні, не відповідає дійсності, оскільки такі протоколи не оголошувались та фактично не досліджувались у судовому засіданні, що грубо порушує вимоги ст.ст.23, 357, 358 КПК України. Внаслідок порушення судом вимог кримінального процесуального закону, як вказують апелянти, залишилися недослідженими фактичні дані та обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, що відповідно до ч.1 ст.410 КПК України визнається неповним судовим розглядом, внаслідок якого був ухвалений виправдувальний вирок. Крім того, апелянти зазначають, що в порушення вимог ч.3 ст.324 КПК України, судом за клопотанням прокурора, який вступив у провадження на стадії судового розгляду, не було надано достатнього часу для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження для підготовки до участі у судовому засіданні та підготовки зміненого державного обвинувачення, внаслідок чого прокурор не мав можливості брати участь у судових дебатах.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який просив задовольнити апеляційні скарги з викладених в них підстав, обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та їх захисника адвоката ОСОБА_8 , які вважали вирок законним, а апеляційні скарги необґрунтованими, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Так, ст.9 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження суд повинен неухильно дотримуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства; також в силу ст.30 КПК України правосуддя здійснюється судом згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом.
Згідно з п.15 ст.7, ст.22 КПК України однією з засад кримінального провадження є змагальність сторін та свобода в поданні суду своїх доказів і у доведенні перед ним їх переконливості. При цьому суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Відповідно до ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно з вимогами п.1 ч.3 ст.374 КПК України, у разі визнання особи виправданою у мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Однак судом, в порушення викладених вимог закону, у вироку не надано та не наведено будь-якої оцінки ряду наданих стороною обвинувачення доказів. Так, всупереч встановленому порядку дослідження доказів, судом допитано лише частину з заявлених прокурором свідків, а свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 судом не викликались та не допитувались.

Крім того, суд, у вироку оцінюючи надані стороною обвинувачення письмові докази, вказав, що ці документи були досліджені, що фактично суперечить матеріалам кримінального провадження, оскільки ці документи, згідно з журналом та звукозаписом судових засідань, судом не досліджувалися.

Таким чином, суд не дотримався вимог ст.358 КПК України щодо порядку дослідження документів, не оголосивши їх у судовому засіданні, та фактично їх не дослідивши, натомість необґрунтовано послався на ці докази у вироку, тим самим грубо порушивши вимоги ст.23 КПК України щодо безпосередності дослідження доказів під час судового розгляду.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 07 вересня 2015 року прокурором ОСОБА_18 було заявлене клопотання про відкладення судового розгляду для підготовки зміненого обвинувачення в порядку ст.338 КПК України, задовольнивши яке, суд оголосив перерву у судовому засіданні до 11 вересня 2015 року. В судовому засіданні 11 вересня 2015 року прокурор ОСОБА_18 пояснив, що наданого йому часу було недостатньо для складання зміненого обвинувального акту, а тому повторно просив відкласти судовий розгляд ще на декілька днів та надати йому можливість ознайомитись з матеріалами кримінального провадження, оскільки він не був ознайомлений з ними, тоді як став брати участь у кримінальному провадженні замість іншого прокурора. Однак суд дійшов висновку, що кількох годин буде достатньо для ознайомлення прокурора з матеріалами кримінального провадження та складання ним зміненого обвинувального акта, за закінченням яких, не дивлячись на категоричні заперечення прокурора, який просив надати йому додатковий час для складання та погодження зміненого обвинувачення в суді, закінчив з`ясування обставин та перевірку їх доказами, провів судові дебати і вийшов до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

За змістом п.15 ч.2 ст.36, ч.2 ст.337, ч.1 ст.338 КПК України змінити обвинувачення в суді є правом прокурора. У зв`язку з цим суд не може заборонити або перешкодити прокурору реалізувати це право.

Відмовляючи прокурору у наданні достатнього часу для зміни обвинувачення, суд не врахував, що згідно з ч.1 ст.341 КПК України прокурор може змінити обвинувачення в суді, лише погодивши це з прокурором вищого рівня (на час розгляду провадження з керівником органу прокуратури, в якому він працює). Суд для цього має відкласти судове засідання і надати прокурору час не тільки для складання, а й для погодження відповідного процесуального документа.

Крім того, поза увагою суду залишено і те, що відповідно до вимог ч.4 ст.324 КПК України, надання прокурору, який раніше не брав участі у кримінальному провадженні, достатнього часу для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження і підготовки до участі в судовому засіданні, є обов`язком суду.

Отже право прокурора на зміну обвинувачення було порушене у зв`язку з недотриманням судом вимог ч.4 ст.324, ч.1 ст.341 КПК України щодо надання прокурору, який приступив до участі у кримінальному провадженні, достатнього часу для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, а також для складання та погодження зміненого обвинувачення.

Як вбачається із звукозапису судового засідання, доводів апелянтів та пояснень в суді апеляційної інстанції захисника неповнолітніх обвинувачених адвоката ОСОБА_8 , прокурор не брав участь у судових дебатах, тобто був відсутній у судовому засіданні, що відповідно до п.3 ч.2 ст. 412 КПК України є безумовною підставою для скасування судового рішення.
Викладені порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, оскільки вони перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, що є підставою для скасування виправдувального вироку та призначення нового розгляду у суді першої інстанції, під час якого суду належить урахувати вказівки апеляційного суду, ретельно дослідити надані сторонами докази, перевірити висунуті доводи й ухвалити законне та обґрунтоване рішення з дотриманням процесуальних прав сторін.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 412, 415 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги заступника прокурора Харківської області ОСОБА_11 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 задовольнити.

Вирок Дворічанського районного суду Харківської області від 14 вересня 2015 року у відношенні ОСОБА_13 та ОСОБА_9 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_5 ОСОБА_4