Справа № 592/9316/15-к
Провадження № 1-кп/592/493/15
ВИРОК
15 жовтня 2015 року м.Суми Ковпаківський районний суд міста Суми у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білопілля, Сумської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, працюючого майстром зміни ТОВ «Фавор», одруженого, має на утриманні малолітню доньку 2013 року народження, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , раніше не судимого у порядку ст. 89 КК України,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора прокуратури м. Суми ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
22.06.2015 року ОСОБА_4 на підставі посвідчення водія НОМЕР_2 від 15.08.2014 р., за дорученням, керував технічно-справним автомобілем «ЗАЗ 110247», н.з. НОМЕР_3 , який належить на праві власності ОСОБА_7 (свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4 від 08.10.2009).
Рухаючись 22.06.2015 року близько 17 год. 40 хв. по вул. Леніна в с. В. Піщане, Ковпаківського району міста Суми зі сторони с. Стецьківка, знехтував безпекою дорожнього руху, перевищив дозволену у населених пунктах швидкість руху, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості транспортного засобу, не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, при виникненні небезпеки для руху, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу, в залежності від швидкості та дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу, що призвело до зіткнення з екскаватором «ЕО-2621», н.з. НОМЕР_5 , під керуванням водія ОСОБА_8 , який знаходився у нерухомому стані на проїжджій частині.
Зіткнення відбулось переднім правим кутом автомобіля «ЗАЗ 110247», н.з. НОМЕР_3 з лівим заднім колесом екскаватора «ЕО-2621», н.з. НОМЕР_5 . Під час зіткнення пасажири та водій автомобіля «ЗАЗ 110247» н.з. НОМЕР_3 , отримали тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості.
Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілому ОСОБА_6 спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правої променевої кістки у нижній третині без зміщення.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 1001 від 20.08.2015 р. проведеної Сумським обласним бюро судово-медичної експертизи, тілесні ушкодження отримані ОСОБА_6 унаслідок ДТП, не є небезпечними для життя та для зрощування перелому необхідний термін більше 21 дня, і за цією ознакою кваліфікуються, як тілесні ушкодження середньої тяжкості.
Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № 46а від 21.09.2015 р. водій ОСОБА_4 при керуванні автомобілем «ЗАЗ 110247», н.з. НОМЕР_3 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 р., передбачених пунктами:
12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;
12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;
12.4. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 60 км/год;
13.1. Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу;
13.3. Під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.
Порушення пунктів Правил дорожнього руху України, допущені водієм ОСОБА_4 , знаходяться у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.
Дії водія ОСОБА_4 , по порушенню ПДР України умисні, а форма вини до наслідків, що настали, є необережна.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 286 КК України при вищезазначених обставинах, визнав повністю. Суду пояснив, що 22.06.2015 р. о 17 год. 40 хв. рухався в сторону м. Суми по вул. Леніна в с. В. Піщане, Ковпаківського району міста Суми зі сторони с. Стецьківка, керував автомобілем «ЗАЗ 110247», н.з. НОМЕР_3 на підставі довіреності. Потерпілий ОСОБА_6 , колега по роботі, сидів у нього на правому пасажирському сидінні. Він помітив стоячий екскаватор, але пізно, тому не встиг своєчасно зупинитись і відбулось зіткнення з екскаватором. Після аварії вийшов з машини, викликав потерпілому швидку допомогу, сам отримав тілесні ушкодження. Потерпілому допомагав, відшкодував витрати на ліки. У вчиненому щиро каявся, просив суворо не карати.
Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні зазначив, що з обвинуваченим разом працюють, поверталися по роботі до м. Суми. Він перебував на правому передньому пасажирському сидінні, відбулось зіткнення з трактором. Обставин дорожньо-транспортної пригоди не пам`ятає, оскільки він дрімав у дорозі. Вказав, що жодних претензій до обвинуваченого не має, останній надавав йому кошти на ліки під час лікування. Просив обвинуваченому призначити мінімально можливе покарання.
Враховуючи, що обвинувачений визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених у обвинувальному акті у повному обсязі, приймаючи до уваги, що прокурор, обвинувачений і потерпілий не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України, - визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.
Оцінюючи зібрані, перевірені та досліджені в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України докази в їх сукупності, враховуючи визнання обвинуваченим своєї вини у пред`явленому обвинуваченні, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, доведена у повному обсязі та його протиправні дії кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки він порушив правила безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту будучи особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд на підставі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
ОСОБА_4 вину визнав повністю, у скоєному щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину. Наведені обставини відповідно до ст. 66 КК України суд визнає такими, які пом`якшують його покарання.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до вимог ст. 67 КК України - судом не встановлено.
Беручи до уваги особу обвинуваченого, зокрема, що він в силу ст. 89 КК України не судимий, має на утриманні малолітню дочку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дружину, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дочкою трирічного віку, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, злочин вчинив з необережності у тверезому стані, інших відомостей про наявність порушень в галузі безпеки дорожнього руху стороною обвинувачення суду не надано, на обліку в наркологічному та психіатричному диспансерах не перебуває, у судовому засіданні давав послідовні правдиві показання, що підтверджує його щире розкаяння у вчиненому, позицію потерпілого ОСОБА_6 , який просив застосувати мінімально можливе покарання, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до переконання про можливість призначення покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 286 КК України у виді штрафу, яке буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів та без позбавлення права керування транспортними засобами. З огляду на конкретні обставини кримінального провадження та особу обвинуваченого суд вважає, що саме таке покарання необхідне та достатнє для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню нових злочинів.
Прокурором був заявлений цивільний позов у якому просить стягнути з обвинуваченого 4000 грн. 80 коп. у відшкодування матеріальної шкоди на лікування потерпілого ОСОБА_6 на користь Головного фінансового управління Сумської обласної державної адміністрації.
Відповідно до довідки КЗ «Сумська обласна клінічна лікарня» від 21.07.2015 р. № 68, наданої по факту знаходження на лікуванні в стаціонарі ОСОБА_6 з 22.06.2015 р. по 02.07.2015 р. в нейрохірургічному відділенні, вартість ліжко-дня становить 400,08 грн., сумарні витрати на лікування становлять за 10 днів 4000,80 грн. (а.с. 41).
Даний позов визнано обвинуваченим у повному обсязі.
Враховуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим, таким, що підлягає задоволенню відповідно до вимог ст. 1206 ЦК України.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні обвинуваченим відшкодовані. Речові докази відсутні.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не застосовувався, стороною обвинувачення не заявлялось клопотання про обрання запобіжного заходу, тому суд не вбачає підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.
Керуючись статтями 373 і 374 КПК України, суд,
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді штрафу на користь держави у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить - 3400 (три тисячі чотириста) гривень, без позбавлення права керування транспортними засобами.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь Головного фінансового управління Сумської обласної державної адміністрації витрати на лікування потерпілого у сумі 4000 (чотири тисячі) гривень 80 коп.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд міста Суми протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1