Справа № 520/1002/14-к
Провадження № 1-кп/520/48/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.11.2015 року м.Одеса

Київський районний суд м. Одеси, у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006679 від 25.12.2013 року, відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чадир-Лунга, республіки Молдова, громадянина Молдови, з середньою освітою, гагауза, не одруженого, не працюючого, не зареєстрованого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 10.08.1998 року Приморським районним судом м. Одеси за ст. 141 ч.1 КК України (в ред. 1960 року) до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 місяців; 14.04.1999 року Київським районним судом м. Одеси за ст. 140 ч.3 КК України (в ред. 1960 року) до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців; 21.06.2004 року Київським районним судом м. Одеси за ст. 187 ч.1 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців; 06.07.2010 року Приморським районним судом м. Одеси за ст.ст. 185 ч.3, 309 ч.1 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 років 1 місяць позбавлення волі; 19.12.2013 року умовно-достроково звільнений з не відбутим покаранням на 2 місяці 5 днів, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Повторно, 25.12.2013 року обвинувачений ОСОБА_9 близько 08:50 год., знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_2 , умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного заволодіння майна, відчинивши вхідні двері, відтіснивши потерпілу ОСОБА_8 , у якої на руках знаходилося немовля, проник до вказаного будинку. Знаходячись в зазначеному будинку ОСОБА_9 , намагався заволодіти телефоном, який перебував в руках у потерпілої ОСОБА_8 , однак не змігши заволодіти цим телефоном, обвинувачений ОСОБА_9 оглянув приміщення, побачив на підвіконні інший мобільний телефон марки «NOKIA 6120с-1», чорного кольору, відкрито викрав його, після чого з місця скоєння злочину зник та отримав можливість розпорядитись майном на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_9 заподіяв матеріальний збиток ОСОБА_8 на загальну суму 800 гривень.

Таким чином ОСОБА_9 , вчинив кримінальне правопорушення, за кваліфікуючими ознаками ст. 186 ч.3 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), скоєний повторно, поєднаний з проникненням в житло.

Обвинувачений ОСОБА_9 у судовому засіданні винним себе не визнав та пояснив, що 25 грудня 2013 року він займався пошуком роботи. Як йому стало відомо, ОСОБА_10 , у якого він раніше працював, проживає у районі 411 батареї в м. Одесі. Він поїхав на 411 батарею та зайнявся його пошуком. Прийшовши до будинку потерпілої, він через паркан запитав у неї, чи не знає вона, де можна відшукати потрібну йому особу. На що потерпіла нецензурною лайкою відповіла йому, щоб він забирався геть. Далі вони почали лаятися, після чого він пішов в бік провулку Водного. По дорозі вирішив присісти, оскільки був у стані сильного алкогольного сп`яніння. Далі до нього під`їхали співробітники патрульно-постової служби та затримали його. Вони одягли на нього кайдани, посадили на заднє сидіння автомобіля, наносили йому удари та намагалися щось підкинути до карману куртки. При цьому він чинив супротив і взагалі не міг зрозуміти, що відбувається. Потім на автомобілі працівників міліції вони під`їхали до домоволодіння потерпілої, яка вказала, що саме він проник до неї у будинок та викрав телефон марки «НОКИА». Потім його доставили до Київського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області, де до нього застосовувалися міри фізичного та психологічного впливу. Він не одноразово наполягав на виклику прокурора для захисту його законних прав та інтересів, однак співробітниками міліції його вимоги залишалися без задоволення. На наступний день після затримання, оперативні співробітники міліції провели його особистий огляд, в результаті якого нічого не було виявлено. Далі його привели до слідчого, однак він відмовився від дачі пояснень, у відсутності прокурора. Також, обвинувачений ОСОБА_9 зазначив, що до домоволодіння потерпілої не проникав та через хвіртку не перелазив, оскільки був у стані сильного алкогольного сп`яніння, ніякий телефон не викрадав і взагалі не вчиняв ніякого кримінального правопорушення. Винним себе у скоєнні злочину, передбаченому ч.3 ст.186 КК України не визнає, та просить суд виправдати його.

Вважає, що в його діях вбачається склад кримінального правопорушення, передбачений ст.296 КК України хуліганство.

Незважаючи на те, що ОСОБА_9 винним у скоєному кримінальному правопорушенні себе не визнав, його вина підтверджується показами допитаних в судовому засіданні потерпілої та свідків, а саме:

-показами допитаної потерпілої, ОСОБА_8 , яка пояснила суду, що 25 грудня 2013 року о 08:00 год. її чоловік повів середнього сина в дитячий садок. Через деякий час, почала лаяти собака, вона виглянула у вікно і побачила незнайомого п`яного чоловіка у себе на подвір`ї, після чого відкрила двері і просила його покинути двір, але він відмовився. Вона почала кликати на допомогу, на крик відгукнулася пробігаючи жінка з собакою і допомогла вигнати обвинуваченого ОСОБА_9 з подвір`я. Потім вона закрила ворота і повернулась в дім, щоб зателефонувати чоловіку. ОСОБА_9 вдруге зайшов на подвір`я та ввірвався в дім. В цей момент вона розмовляла з чоловіком по телефону, тримаючи на руках дитину, побачивши ОСОБА_9 , вона в трубку кричала чоловіку, щоб той викликав міліцію. ОСОБА_9 хотів відібрати у неї телефон, але не зміг. Далі обвинувачений штовхнув її та заглянув в кімнату, але нічого цінного там не побачив. Помітивши, що на підвіконні лежить інший телефон нападник схопив його. В цей момент вона відкрила двері і покликала на допомогу. Обвинувачений злякався і направився на вулицю, вона вибігла за ним, щоб подивитись куди він піде, через пару хвилин приїхали працівники міліції. Вона пояснила куди втік злочинець, описала його зовнішній вигляд, після цього міліціонери направились на пошуки обвинуваченого і через 5 хвилин повернулися вже з ОСОБА_9 . Міліціонери покликали її для впізнання обвинуваченого та вона підтвердила, що це саме ОСОБА_9 вдерся до неї в дім, викрав телефон і втік. Після чого вона поїхала з співробітниками міліції у відділок для дачі пояснень.

-показами допитаного свідка, ОСОБА_11 , який пояснив суду, що 25.12.2013 року він ніс службу спільно з ст. прапорщиком міліції ОСОБА_12 . Вранці отримали виклик від чергового, про те що невідомий вдерся до будинку. Оскільки вони були не далеко від місця пригоди, прибули досить швидко. Безпосередньо за адресою, імовірного грабіжника виявлено не було. Господиня була схвильована та перебувала в стані шоку. Вона розповіла, що невідомий їй чоловік, у стані алкогольного сп`яніння, в брудному та рваному одязі вдерся до її будинку схопив на підвіконні телефон та намагався вирвати з рук другий телефон, яким вона дзвонила чоловіку та втік. В автомобіль працівників міліції вона не сіла, попередньо описавши особу, яка була у її будинку. Нападника було затримано у провулку, він знаходився у стані алкогольного сп`яніння, було знайдено телефон, який згодом впізнала потерпіла, та підтвердила, що саме обвинувачений ОСОБА_9 скоїв кримінальне правопорушення. Далі вони викликали слідчо-оперативну групу міліції.

-показами допитаного свідка, ОСОБА_12 , який пояснив суду, що разом із напарником отримав від чергового виклик, про те що до будинку увірвався невідомий. Прибувши на місце події вони побачили жінку з дитиною, яка була дуже схвильована та розповіла про те, що до її будинку, спочатку намагався, а потім увірвався невідомий їй чоловік, який перебував в стані алкогольного сп`яніння. Далі правопорушник намагався вирвати телефон, по якому вона телефонувала своєму чоловіку, а потім штовхнувши її, схопив інший телефон, який лежав на підвіконні. Жінка почала кричати, в зв`язку з чим, нападник втік. Неподалік від місця події він зі своїм напарником співробітником міліції ОСОБА_11 затримали схожу особу. На ньому була брудна розірвана куртка чорного кольору. Затриманий був у стані алкогольного сп`яніння. Потерпіла ОСОБА_8 впізнала затриману особу та викрадений телефон, і підтвердила, що саме обвинувачений ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення. Затриманий мав тілесні ушкодження у вигляді синця під оком, супротив при затриманні не чинив. Затриманого було доставлено до ОСОБА_13

-показами допитаного свідка, ОСОБА_14 , який пояснив суду, що вранці 25.12.2013 року він йшов у сторону зупинки, біля будинку в якому проживає потерпіла ОСОБА_8 , він почув шум та її крики про допомогу. Потім підійшовши безпосередньо до паркану він зі спини побачив чоловіка, який вийшов із хвіртки домоволодіння, і направився у протилежну йому сторону. Чоловік був худорлявий, високого зросту, одягнений у чорну куртку та шапку такого ж кольору, але його обличчя він не бачив. Потерпіла була схвильована та пояснила йому, що до неї в будинок увірвався невідомий чоловік і викрав телефон.

-показами допитаного свідка, ОСОБА_15 , яка пояснила суду, що вона була понятою, під час затримання обвинуваченого ОСОБА_9 . Після затримання на землі поряд з обвинуваченим був вилучений мобільний телефон. Даний мобільний телефон у її присутності і в присутності другого понятого був поміщений в поліетиленовий пакет, опечатаний і скріплений підписами. Хто перший підписував пакет вона не пам`ятає. Під час затримання ОСОБА_9 , перебував у стані алкогольного сп`яніння, був одягнений у темні штани та темну куртку. На проведення слідчої дії її запросила дівчина співробітник міліції.

-показами допитаного свідка, ОСОБА_16 , який пояснив суду, що точно не пам`ятає колір пакету, в якому знаходився мобільний телефон марки «NOKIA», який був вилучений у обвинуваченого ОСОБА_9 , під час затримання та пояснив, що це був звичайний пакет, адже слідчі на той момент не були забезпечені спеціальними експертними пакетами для доказів. Він не вважав за потрібне зробити експертизу відбитків взуття, на місці де обвинувачений імовірно, переліз через паркан, тому що були погані погодні умови, та слід від взуття, не можливо було упізнати. Також у ході слідчо-оперативних заходів, не було знайдено, ще одного свідка події, а саме жінки із собакою.

-показами допитаного свідка, ОСОБА_17 , яка пояснила суду, що раніше вона працювала слідчим в Київському РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області. Обвинуваченого ОСОБА_9 пам`ятає по кримінальному провадженню, в якому вона складала протокол огляду місця події, під час якого на землі був вилучений мобільний телефон марки «НОКИА» за участю обвинуваченого ОСОБА_9 , понятих, співробітників міліції та експерта. Прилеглу територію за будинком вона не оглядала, експертних пакетів для речових доказів на той момент не було. Понятих для огляду місця події знайшли оперативні співробітники міліції. Більш точних подробиць не пам`ятає, оскільки вже минув значний період часу з моменту вчинення кримінального правопорушення.

-показами допитаного експерта, ОСОБА_18 , яка пояснила суду, що вона працює експертом криміналістом в Київському РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області. Деталей кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_9 в 2013 році та самого обвинуваченого ОСОБА_9 , вона не пам`ятає. З потерпілою вона не спілкувалася. При огляді місця події виконувала стандартні в такому випадку дії, а саме: обробляла поверхні, фіксувала сліди кримінального правопорушення та записувала у протокол. Більше пояснити нічого не може, оскільки минув значний період часу з моменту вчинення кримінального правопорушення.

Крім показів потерпілої та свідків, вина обвинуваченого ОСОБА_9 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, також підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи, а саме:

-витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006679 від 25.12.2013 року, згідно якого 25.12.2013 року близько 08:50 годин обвинувачений ОСОБА_9 , шляхом вільного доступу, проник до будинку АДРЕСА_3 , де відкрито викрав мобільний телефон марки «НОКІА», тим самим заподіявши матеріальний збиток потерпілій ОСОБА_8 на загальну суму 800 гривень;

-протоколом медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння № 000897 від 25.12.2013 року, згідно якого, під час вчинення кримінального правопорушення, 25.12.2013 року обвинувачений ОСОБА_9 перебував у стані алкогольного сп`яніння;

-протоколом огляду місця події від 25.12.2013 року, згідно з яким в денний час доби було оглянуто частину провулка Водного в м. Одесі розмірами 2х2 м, під час якого було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «НОКІА», чорного кольору, який знаходився на землі біля затриманого ОСОБА_9 ;

-протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 25.12.2013 року, згідно якої встановлено факт вчинення обвинуваченим ОСОБА_9 відкритої крадіжки майна потерпілої ОСОБА_8 , а саме мобільного телефону «НОКИА» чорного кольору, вартістю 800 грн.;

-протоколом огляду місця події з фото таблицею від 25.12.2013 року, згідно якого в денний час доби було оглянуто будинок АДРЕСА_2 та вилучені 2 сліди пальців рук на 2 відрізках липкої стрічки.;

-протоколом огляду предмету з фото таблицею від 25.12.2013 року, згідно якого було оглянуто мобільний телефон марки «НОКІА» чорного кольору.;

-протокол пред`явлення речей для впізнання з фото таблицею від 26.12.2013 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_8 впізнала відкрито викрадений в неї мобільний телефон марки «НОКІА», який в подальшому був переданий їй на відповідальне зберігання.;

-висновком експертизи № 20 з ілюстрованою таблицею від 22.01.2014 року, згідно якого два сліди пальців рук на відрізках прозорої липкої стрічки розмірами 42х32 та 30х23 мм, вилучені 25.12.2013 року при огляді двору будинку АДРЕСА_3 , для ідентифікації особи не придатні.;

Оцінюючи отримані в суді докази, заслухавши показання обвинуваченого, потерпілої, свідків, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_9 у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.3 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), скоєний повторно, поєднаний з проникненням в житло - знайшла своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, зазначені докази є належними, допустимими та достовірними, а в сукупності вони є достатніми та взаємопов`язаними для винесення обвинувального вироку.

Суд критично відноситься до пояснень обвинуваченого ОСОБА_9 , про те що він не вчиняв вищезазначеного кримінального правопорушення, оскільки був у стані алкогольного сп`яніння та не міг пограбувати потерпілу, а його дії слід кваліфікувати за ст.296 КК України хуліганство, тому що це твердження не знайшло свого підтвердження у суді і спростовується у повному обсязі показами допитаних потерпілої, свідків, та сукупністю доказів досліджених під час судового слідства.

Також, суд, не погоджується з твердженням обвинуваченого ОСОБА_9 , про те що, потерпіла ОСОБА_8 та працівники патрульно-постової служби ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вступили в змову та навмисно оговорюють його у вчиненні злочину, оскільки обвинувачений з потерпілою та свідками (працівниками міліції) до затримання взагалі знайомі не були. Тому, на думку суду, на момент затримання ОСОБА_9 , будь-яких обґрунтованих підстав для його обмовлення у потерпілої та свідків не було.

Крім того, суд критично відноситься до заяв ОСОБА_9 у бік потерпілої, щодо притягнення її до кримінальної відповідальності, за те що вона, на його думку, дає не правдиві свідчення. Крім цього, суд вважає їх безпідставними, не обґрунтованими та надуманими, які обвинувачений навмисно використовує з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Більше того, під час судового розгляду ОСОБА_9 жодного разу не вибачився перед потерпілою, погрожував, вів себе зухвало, самовпевнено та завжди показував свою неповагу як до потерпілої так і до усіх інших учасників судового засідання. Між тим, ОСОБА_9 , під час вчинення ним кримінального правопорушення, перебував у стані алкогольного сп`яніння та проник у домоволодіння потерпілої, яка тримала на руках найдорожче свою малолітню дитину.

Що стосується протиріч, які на думку ОСОБА_9 були присутні у показах свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , суд вважає що вони були усунуті в ході додаткового допиту, за клопотанням ОСОБА_9 .

Вирішуючи питання, пов`язане з твердженням обвинуваченого ОСОБА_9 , у яких він просить не брати до уваги протокол огляду місця події від 25.12.2013 року, під час якого було виявлено та вилучено мобільний телефон «НОКІА», чорного кольору, суд повно, об`єктивно та неупереджено дослідивши зазначений протокол, проходить до висновку, що він відповідає вимогам КПК України, зокрема ст.ст. 104,105,106,107,223 та 237 КПК України, у зв`язку з чим його слід вважати належним та допустимим доказом при постановлені вироку суду.

Щодо заяв обвинуваченого ОСОБА_9 , про те що під час досудового розслідування на нього здійснювалися мірі фізичного та психологічного впливу, суд вважає такими, що не знайшли свого підтвердження у суді, оскільки спростовуються результатами службового розслідування, проведеного керівництвом Одеського міського управлінням ГУ МВС України в Одеській області.

Разом з тим, проаналізувавши попередні вироки, а саме: вирок Київського районного суду м. Одеси від 21 червня 2004 року (ст.187 ч.1 КК України) та вирок Приморського районного суду м. Одеси від 06 червня 2010 року (ст.185 ч.3, ст.309 ч.1 КК України), якими обвинувачений ОСОБА_9 був засуджений за умисні тяжкі корисливі злочини, вину він не визнавав та вказував, що відносно нього працівниками міліції здійснювалося катування, міри фізичного та психологічного впливу, однак ці покази жодного разу не знайшли свого підтвердження. Крім того у своїх поясненнях, також просив суд перекваліфікувати його дії на ст.296 КК України хуліганство.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_9 , з урахуванням вищевикладеного, не визнає свою провину у скоєнні відкритого викрадення чужого майна - мобільного телефону, скоєного повторно, поєднаного з проникненням в житло, намагаючись уникнути відповідальності за вчинення тяжкого кримінального правопорушення.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд виходить із встановленої ст.50 КК України мети кари, виправлення і запобігання вчинення нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості.

Відповідно до ст.66 КК України обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , судом не встановлено.

Відповідно до ст.67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , є рецидив злочину та скоєння кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд враховує : суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, те що він скоїв кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, посередню характеристику, той факт що обвинувачений ОСОБА_9 вже не одноразово притягувався до кримінальної відповідальності та знов вчинив умисний корисливий злочин у період іспитового строку, обтяжуючі обставини та відсутність пом`якшуючих обставин, а також думку потерпілої, суд вважає за доцільне призначити покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст.71 КК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_9 скоїв кримінальне правопорушення в період іспитового строку.

Згідно ст.124 КПК України суд стягує з ОСОБА_9 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів.

Питання про речові докази суд віршує на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 349, 368, 373-374, 376, 392- 395 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_9 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України і призначити покарання у вигляді 7 років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України шляхом часткового приєднання покарання за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 19.12.2013 року у вигляді 2 місяців 5 днів позбавлення волі, визначити ОСОБА_9 остаточне покарання у вигляді 7 років 2 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_9 , залишити без змін тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, обчислюючи термін відбування покарання з моменту його фактичного затримання, тобто з 25.12.2013 року.

Стягнути з засудженого ОСОБА_9 на користь держави судові витрати за проведення експертизи у сумі 880 грн. 20 коп.
Речові докази по кримінальному провадженню, а саме:

-мобільний телефон «NOKIA 6120с-1» IMEI НОМЕР_1 залишити у володінні потерпілої ОСОБА_8 , згідно гарантійної розписки;

-два сліди пальців рук на двох відрізках липкої стрічки розмірами 42х34мм та 30х23мм зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення через Київський районний суд м. Одеси.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Київського районного
суду м. Одеси ОСОБА_1 .