Справа №478/1608/15-к 08.10.2015 08.10.2015 08.10.2015
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/784/431/15 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_1 Категорія: п.2 ч.1 ст.309 КПК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
8 жовтня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Казанківського районного суду Миколаївської області від 01 жовтня 2015 року, якою у відношенні:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Баштанка Миколаївської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , маючого на утриманні малолітню дитину, раніше не судимого
- застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8 , захисник ОСОБА_7 ,
Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника.
Просить ухвалу слідчого судді Казанківського районного суду Миколаївської області від 1 жовтня 2015 року про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді Казанківського районного суду Миколаївської області від 1 жовтня 2015 року підозрюваному ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 16 години 50 хвилин 28 листопада 2015 року.
Узагальнені доводи апеляційної скарги захисника.
Вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою та незаконною.
Вказує, що ні слідчим, ні прокурором не надано жодного доказу, який підтверджує скоєння ОСОБА_6 злочинів, передбачених ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 289 КК України.
Оспорює належність ОСОБА_6 мобільного телефону з ІМЕІ, на який є посилання слідчого, прокурора та слідчого судді.
Зазначає, що протоколи допиту свідка та потерпілого є недопустимими доказами.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
ОСОБА_6 підозрюється у тому, що 28 червня 2015 року, близько 23 години, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, приїхали на територію тракторної бригади ФГ «Гамма», розташованої в с. Неудачне Казанківського району Миколаївської області, і, застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, яке виразилося у нанесенні декількох ударів в область голови, зв`язали охоронця господарства ОСОБА_12 та, шляхом пошкодження навісних замків, проникли до приміщення складу ГСМ, де заволоділи дизельним паливом об`ємом близько 8000 літрів і запчастинами сільськогосподарської техніки. Після того, шляхом вільного доступу заволоділи автоцистерною «ГАЗ-53» та трактором «МТЗ-80», належними ФГ «Гамма».
29 вересня 2015 року за підозрою у вчиненні вказаних злочинів затриманий ОСОБА_6
30 вересня 2015 року йому повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.186, ч.2 ст.289 КК України.
Слідчим суддею зазначено, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочинів, передбачених ч. 3 ст.186, ч. 2 ст.289 КК України підтверджуються: показами потерпілого ОСОБА_13 , показами свідка ОСОБА_12 , даними протоколів огляду місця події, інформацією з ПрАТ «Київстар».
Задовольняючи клопотання, суд вказав, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, пов`язаного із застосуванням фізичного насильства, під час вчинення противоправних дії перебували в масках, із залученням транспортних засобів, що вказує на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не є достатнім для їх запобігання.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідача про зміст оскаржуваної ухвали, доводи викладені в апеляційній скарзі, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про залишення оскаржуваної ухвали без змін, вивчивши матеріали судового та кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд визнає скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
При застосуванні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею додержані вимоги ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.
Так, наявні докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, зокрема: показання потерпілого ОСОБА_13 , показання свідка ОСОБА_12 , згідно яких в ніч з 28 на 29 червня 2015 року четверо невідомих чоловіків в масках на голові проникли на територію бригади ФГ «Гамма», котра розташована в с. Неудачне Казанківського району Миколаївської області, де із застосувавши фізичної сили відкрито заволоділи дизельним паливом, трактором та автомобілем; дані протоколів огляду місця події, якими 29 червня 2015 року зафіксовано факт пошкодження замків на воротах і складах приміщень бригади ФГ «Гамма» та факт виявлення того ж дня в лісосмузі в районі станції Горожене Баштанського району Миколаївської області викраденого майна, а також автомобіля «ВАЗ-2105» з посвідченням на ім`я ОСОБА_6 ; показання свідка ОСОБА_14 від 10 вересня 2015 року, яка вказала номер мобільного телефону, яким користувався ОСОБА_6 ; дані протоколу обшуку від 29 вересня 2015 року за місцем проживання ОСОБА_6 по АДРЕСА_2 , згідно яких в ході обшуку було виявлено сім-карту з номером мобільного телефону, про який вказувала свідок ОСОБА_14 ; інформація з ТОВ «Астеліт», відповідно до якої встановлено, що номер мобільного телефону (ІМЕІ НОМЕР_1 ), про який давала показання свідок ОСОБА_14 та сім-карту з цим же номером було виявлено при обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , впродовж часу з 12 години 28 червня 2015 року по 12 годину 29 червня 2015 року працював в зоні дії базових станцій, які розташовані на території Казанківського, Новобузького та Баштанського районів Миколаївської області, що фактично підтверджує факт перебування ОСОБА_6 на місці вчинення відкритого заволодіння майном та заволодіння транспортними засобами ФГ «Гамма», яке відбулося в ніч з 28 на 29 червня 2015 року, та його рух, який відповідає місцю (маршруту) пересування викрадених транспортних засобів, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочинів, передбачених ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 289 КК України. В ході кримінального провадження встановлені обставини, які є достатніми для підозри ОСОБА_6 у вчиненні цих злочинів на момент його повідомлення.
Таким чином, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких злочинів. За наведеного, є безпідставними доводи апелянта щодо необґрунтованості підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 186 та ч. 2 ст. 289 КК України
Крім того, в матеріалах кримінального провадження містяться дані, які вказують на наявність достатніх підстав вважати, що існують передбачені ст. 177 КПК України ризики. А саме те, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Так, як слідує із матеріалів кримінального провадження, злочини, у скоєнні яких підозрюється ОСОБА_6 , були вчинені з використанням засобів конспірації масок, та з залученням транспортних засобів, що свідчить про спеціальну підготовку підозрюваного до вчинення противоправних дій, вказує на те, що останній, перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування, вчинити інше кримінальне правопорушення, та дають підстави вважати про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
З урахуванням тяжкості інкримінованих ОСОБА_6 злочинів, вагомості наявних доказів їх вчинення, даних про особу підозрюваного, з метою запобігання перешкоджанню кримінальному провадженню, апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді про те, що саме така міра запобіжного заходу, як тримання під вартою забезпечить виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, інший, більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти вказаним ризикам.
Твердження апелянта щодо відсутності доказів факту користування ОСОБА_6 мобільним телефоном з ІМЕІ, на який є посилання слідчого, прокурора та слідчого судді, є безпідставними, спростовуються даними протоколу обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 по АДРЕСА_2 від 29 вересня 2015 року, а також показаннями як свідка ОСОБА_14 від 10 вересня 2015 року.
Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість на даній стадії досудового розслідування ні судом першої інстанції, ні апеляційним судом перевірці не підлягають, а тому посилання апелянта в цій частині є такими, що не заслуговують на увагу.
За такого, всі апеляційні доводи захисника є неприйнятними.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, про що просить апелянт.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Казанківського районного суду Миколаївської області від 1 жовтня 2015 року у відношенні ОСОБА_6 - без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий

Судді: