справа № 208/4162/15-к
№ провадження 1-кп/208/382/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2015 р. м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпродзержинську кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001027 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, українця, освіта середньо- спеціальна, не одруженого, офіційно не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

29.09.2014 Баглійським районним судом міста Дніпродзержинська за ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України, засуджено до позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України 30.10.2014 звільнений з умовно достроковим строком на 1 рік.

27.11.2014 Баглійським районним судом міста Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України, засуджено до позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України 27.11.2014 звільнений з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, суд,

ВСТАНОВИВ:
Повторно, на початку березня 2015 року (точна дата та час в ході досудового розслідування невстановлені) у ОСОБА_5 , який перебував біля гуртожитку по вул. Спортивна, 40 в м. Дніпродзержинську, де в той час знаходилась також і потерпіла ОСОБА_4 , виник протиправний умисел на заволодіння майном потерпілої, а саме: ноутбуком «LenovoG500» с.н. СВ22753448, який належить потерпілій на праві приватної власності.

Реалізуючи свій протиправний умисел, на початку березня 2015 року (точний час в ході досудового розслідування невстановлений) ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу гуртожитку по вул. Спортивна, 40 в м. Дніпродзержинську, цілковито усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з корисливих мотивів, з метою заволодіння майном потерпілої, зловживаючи довірою, а саме використовуючи довірливі відносини з потерпілою, попрохав ноутбук «LenovoG500» с.н. СВ22753448, який належить потерпілій на праві приватної власності, для тимчасового використання. Після чого потерпіла вважаючи, що ОСОБА_5 добросовісно виконає встановлену між ними домовленість, надала останньому свій ноутбук «LenovoG500» для тимчасового використання.

Заволодівши вищевказаним ноутбуком та отримавши реальну змогу розпоряджатись ним, ОСОБА_5 , з метою збагачення, 08.03.2015 реалізував ноутбук «LenovoG500» с.н. СВ22753448 у ломбард "Онікс", розташованого по пр. Леніна 53 «Б».

Своїми злочинними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілій ОСОБА_4 майнової шкоди на суму 1750 грн.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 винним себе визнав повністю, позов в частині стягнення матеріальної шкоди визнає, не визнає повністю позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди. Суду пояснив, він зустрічався з потерпілою ОСОБА_4 попросив у неї ноутбук, щоб скористатися Інтернетом. 27.03.20145 року пішов разом з братом відмічати день народження і по необережності заклав ноутбук Єлізавети. Познайомився в барі ОСОБА_6 з дівчиною та хлопцем і на ім`я хлопця заклав ноутбук. Хотів викупити через пару днів, брат пообіцяв дати гроші, але ноутбук викупила інша людина і виїхала з ним. Ноутбук потерпілій він так і не повернув.

Потерпіла ОСОБА_4 суду показала, що спочатку вона дала ОСОБА_5 свій ноутбук «Lenovo G 500» щоб той відремонтував зарядний пристрій, потім, в березні він попросив дати йому ноутбук покористуватися, через тиждень повинен був повернути. Ноутбук ОСОБА_5 їй так і не повернув. Згодом вона дізналася, що ноутбук було закладено до якогось ломбарду. Заявляє цивільний позов і просить стягнути з ОСОБА_5 на її користь матеріальні збитки на суму 7615 грн., які складаються з вартості викраденого ноутбуку та сумки для нього. І моральну шкоду в розмірі 2000 грн., через скоєний злочин вона перенесла нервовий зрив, вона хвилювалася через втрату коштовної речі, втрачала свій час, не мала змоги навчатися, користуватися Інтернетом.

Свідок ОСОБА_7 суду показав, що він познайомився в барі з ОСОБА_8 в середині березня. Відпочивали зі своїми дівчатами в барі, ОСОБА_9 запропонував поїхати до нього додому взяти ноутбук «Lenovo» і здати до ломбарду. До ломбарду ноутбук здали на його документи, водійське посвідчення, бо у ОСОБА_5 не було документів і грошей розрахуватися. Йому дзвонили з ломбарду, він також дзвонив ОСОБА_10 щодо буде той викупати ноутбук чи ні, той повідом, що ні.

Крім того вина обвинуваченого ОСОБА_5 доведена зібраними по справі матеріалами:

Чеком і документами на підтвердження придбання ноутбуку «Lenovo G500» і підтвердження його вартості (аркуш справи 16-20);

Довідкою ПО ломбард «Оникс», відповідно до якої ноутбук «Lenovo G500» с.н. СВ 22753448 було закладено на ім`я ОСОБА_7 (аркуш справи 29);

Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 05.06.2015 року відповідно до якого свідок ОСОБА_7 вказує на ОСОБА_5 як на особу яка на його документи заклав ноутбук «Lenovo G500» (аркуш справи 43-46).

Враховуючи викладене, суд вважає, що в судовому засіданні вина ОСОБА_5 у вчинені злочину, а саме у незаконному заволодінні чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство), скоєним повторно, встановлена і доведена і його дії кваліфіковані правильно за ч. 2 ст. 190 КК України як незаконне заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство), скоєним повторно..

При обрані міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 за скоєний ним злочин, суд виходить із вимог ст. 65 КК України, що стосуються ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.

Обставини, що обтяжують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_5 в силу ст.. 67 УК України, судом не встановлені.

Як обставини, що пом`якшують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_5 у відповідності до ст.. 66 КК України, суд враховує щире каяття, повне визнання своєї вини обвинуваченим у вчинені кримінального правопорушення.

При призначені покарання ОСОБА_5 суд також враховує, що обвинуваченим скоєно злочин, який відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості .

Враховуючи ступінь тяжкості кримінального правопорушення, обставини справи, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також особу обвинуваченого, яким кримінальне правопорушення вчинено в період відбування покарання з випробуванням, суд доходить висновку, що єдино необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинених ним нових злочинів є міра покарання пов`язана з позбавленням волі.

При обчисленні покарання слід враховувати не відбуте покарання за вироком Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська за ч. 2 ст. ст.. 185 КК України від 27.11.2014 року у вигляді двох років позбавлення волі.

По справі потерпілою ОСОБА_4 заявлено цивільний позов про стягнення на її користь з обвинувачено ОСОБА_5 матеріальної шкоди в сумі 7615 грн., що складає вартість придбання нею аналогічного ноутбуку і сумки до нього за цінами на теперішній час і моральної шкоди в розмірі 2000 грн. , у зв`язку з тим, що вона не могла навчатися, вимушена була ходити до Інтернет кафе, було порушено її нормальний спосіб життя, витратила час при отриманні юридичної допомоги, перенесла стрес.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 128, ч. 1 ст. 129 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, в КПК не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

На підставі ст.. 1166 Цивільного Кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями,діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особі відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст.. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкоду полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є під ставовою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У роз`яснені, які містяться у п. 5,9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року з наступними змінами та доповненнями «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди підлягає: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправним діянням заподіювача та вини останнього у її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого при цьому виходить, а також інші обставини, які мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалість, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступеня зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходить із засад розумності, виваженості та справедливості.

Таким чином, суд приймає до уваги, що потерпілій ОСОБА_4 діями обвинуваченого спричинено моральну шкоду, яка полягала у моральних стражданнях, які потерпіла зазнала у зв`язку з протиправним вилученням майна, у зв`язку з істотною зміною звичного способу життя (необхідності звертатися до міліції, суду, витрачати свій час, звертаючись за правовою допомогою). При цьому суд враховує глибину фізичних та душевних страждань, ступеня доведеності завданної шкоди, матеріальне становище обвинуваченого, а також співмірність матеріальної шкоду та заявленої потерпілою вимоги про відшкодування моральної шкоди. Виходячи з наведеного суд вважає, що позовні вимоги потерпілої ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 7615 грн. , враховуючі надані і документально підтверджені витрати, потрібно задовольнити в повному обсязі, позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди слід задовольнити частково, в розмірі 1000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.. ст.. 368,370,371,373,374,376 КПК України,

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 190 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки.

На підставі ст.. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 27.11.2014 року у вигляді 1 місяця позбавлення волі, та остаточну міру покарання за сукупністю вироків ОСОБА_11 визначити у вигляді двох років одного місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_5 залишити у вигляді особистого зобов`язання.

Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 7615 грн., моральну шкоду в розмірі 1000 грн.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченій та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1