Справа № 738/1623/15-к
№ провадження 1-в/738/412/2015
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2015 року Менський районний суд
Чеpнiгiвської областi
в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1
секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю
прокурора ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

представників установи ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в м. Мена із застосуванням відеоконференції з Менською виправною колонією № 91 клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно дострокове звільнення від відбування покарання,

В С Т А H О В И В:
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про застосування до нього пільги, передбаченої ст. 81 КК України, а саме: умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.

Клопотання мотивовано тим, що вироком Ленінського районного суду м. Кіровоград від 28.01.2015 року його було визнано винним за ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч. 4 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02.07.2014 року більш суворим, визначено остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, що є його власністю. Зараховано в строк покарання час з 11.12.2013 року. За ухвалою Менського районного суду від 22.09.2015 року скорочено невідбуту частину строку покарання згідно ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році». Строк відбування покарання рахується з 28.01.2015 року.

Засуджений вважає, що він став на шлях виправлення, характеризується позитивно тому наполягав на застосування до нього пільги, передбаченої ст. 81 КК України.

В судове засідання представник спостережної комісії Менської РДА не прибув, але відповідно до вимог ст.539 ч.4 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання засудженого, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав свої вимоги та просив звільнити його умовно достроково від подальшого відбування покарання.

Представник Менської виправної колонії № 91 заперечував проти вимог засудженого та показав, що засуджений ОСОБА_5 прибув до Менської виправної колонії 09.07.2015 року. Характеризується посередньо. Був працевлаштований працівником швейної дільниці, до роботи ставився посередньо, заохочень не має. На даний час не працевлаштований на виробництві установи, виконує обов`язки нічного днювального відділення. Участі в неоплачуваних роботах по благоустрою установи та поліпшенні житлово-побутових умов не приймає. Засуджений ОСОБА_5 не став на шлях виправлення, потребує подальшого контролю за його поведінкою.

Прокурор заперечував проти задоволення вимог засудженого ОСОБА_5 .

Заслухавши пояснення засудженого ОСОБА_5 та представника адмiнiстрацiї установи, думку прокурора, який вважає клопотання не обґрунтованим, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України, умовно дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а згідно ч. 3 ст. 81 КК України, умовно дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, зокрема, після фактичного відбуття засудженим не менше певного (зазначеного законом) строку покарання, призначеного судом.

Підставою для умовно дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання.

Сумлінна поведінка це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає в стримуванні від порушень режиму відбування покарання, правил внутрішнього розпорядку, а й активна форма його поведінки: активна участь в суспільному житті, сумлінне виконання громадських доручень, підвищення свого загальноосвітнього рівня, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь в суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, якість виконання роботи, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, додержання правил охорони праці й техніки безпеки.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду подання. Хоча ст. 81 КК України не наказує враховувати при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання ступінь тяжкості вчиненого злочину і дані про особу, крім її сумлінної поведінки та ставлення до праці, висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.

Судом було встановлено, що засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання в Менській ВК № 91, призначене вироком Ленінського районного суду м. Кіровограду від 28.01.2015 року, яким ОСОБА_5 засуджено за ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч. 4 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02.07.2014 року більш суворим, що призначено за даним вироком та визначено остаточне покарання у вигляді 5 років позбавлення волі без конфіскації всього майна, що є його власністю. Зараховано в строк покарання час з 11.12.2013 року. За ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 22.09.2015 року невідбуту частину строку покарання скорочено на половину відповідно до ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році». Початок строку відбування покарання 28.01.2015 року, кінець строку 15.08.2016 року.

Відповідно до вимог чинного законодавства, при розгляді питання щодо застосування до засудженого пільги, зокрема ст. 81 КК України, на якій наполягав в судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 , суд зобов`язаний звернути увагу на поведінку засудженого за весь період відбування покарання.

Враховуючи відсутність заохочень у засудженого за період відбування покарання, це свідчить про пасивну форму поведінки засудженого, яка полягає в стримуванні від порушень режиму відбування покарання, правил внутрішнього розпорядку, будь яких проявів активної форми поведінки засудженого ОСОБА_5 , що б свідчило про його прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин та стати на шлях виправлення, не було.

Враховуючи вищевикладене, а також наявність одного стягнення за зберігання заборонених предметів, відсутність заохочень, суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_5 не готовий до самокерованої правослухняної поведінки за межами установи, а його клопотання про умовно дострокове звільнення подано передчасно.

На пiдставi викладеного, керуючись ст.ст. 81 КК України, ст. ст. 370-372, 395, 537, 539 КПК України
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області через Менський районний суд протягом 7 діб з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1