Справа №784/2902/13 15.10.2013 15.10.2013 15.10.2013
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11/784/547/ 2013 Головуючий у першій інстанції Розумовська О.Г.
Категорія: ст. 115 ч. 1, ст. 185 ч. 1 Доповідач апеляційної інстанції Кателін В.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2013 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Олещук Т.Л

суддів: Значок І.С., Кателіна В.П.

за участю:

прокурора: Іванова А.О.

засудженого: ОСОБА_3

захисника: ОСОБА_4

потерпілого: ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_3 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 30.05.2013 року, яким

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Миколаєва, українця, громадянина України, з базовим загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого 10.02.2012 року Центральним районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 297 КК України на 3 роки обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, проживаючого АДРЕСА_2, засуджено;

- за ст. 115 ч. 1 КК України на 11 років позбавлення волі;

- за ст. 185 ч. 1 КК України на 2 роки розбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, призначено покарання у вигляді 11 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання частково приєднане не відбуте покарання за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 10.02.2012 року і остаточно призначено покарання у вигляді 12 років позбавлення волі.

Судом призначено стягнути з засудженого на користь ОСОБА_5 7970 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 10 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Судом вирішено питання щодо речових доказів по справі.

За вироком суду, ОСОБА_3 визнано винним та засуджено за те, що в кінці серпня 2012 року, в період часу з 23 годин до 01 години, знаходячись в стані алкогольного сп'яніння в квартирі АДРЕСА_1, в ході сварки з громадянином ОСОБА_6, взявши зі столу на кухні кухонний ніж, яким наніс останньому 11 ударів в область грудної клітини та живота, спричинивши потерпілому множинні проникаючі колото-різані поранення грудної клітини з пошкодженням серця та легень, що супроводжувалось об'ємною внутрішньоплевральною кровотечею. Від отриманих тілесних пошкоджень ОСОБА_6 помер на місці.

Крім того ОСОБА_3, знаходячись в квартирі, таємно викрав у потерпілого майно - джинси, светр, тапки, спричинивши останньому матеріальну шкоду в розмірі 180 грн.

В апеляції засуджений ОСОБА_3 просить суд змінити вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 30.05.2013 року в частині призначення покарання. Вважає вирок суду занадто суворим, посилаючись на той факт, що він раніше не відбував покарання в місцях позбавлення волі, надавав допомогу слідству в розкритті даного злочину, щиросердно розкаявся у вчиненому і визнав свою вину у повному обсязі, що є обставинами, які пом'якшують покарання.

Також зазначив, що суд не врахував під час судового розгляду його правдиві покази, а в односторонньому порядку взяв до уваги покази свідків, які направлені на його обвинувачення, що і призвело до винесення суворого рішення суду. З самого початку слідчих дій він стверджував, що у нього не було умислу вчиняти злочини, він захищав своє життя, честь та гідність під час сварки з потерпілим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_3, який зазначив, що він вчинив злочин при перевищені меж необхідної оборони, одночасно вказуючи, що вчинив вбивство через необережність, захисника в його інтересах на підтримку доводів апеляції, думку прокурора який вважає вирок законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінальної справи, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про наявність вини ОСОБА_3 у вчиненому злочині за вказаними у вироку обставинами, підтверджена дослідженими у судовому засіданні доказами, яким надана належна правова оцінка.

У судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину в скоєному злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, не визнав, пояснивши з цього приводу, що умислу на вбивство потерпілого він не мав, оскільки він діяв в стані необхідної оборони. Вину у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України визнав у повному обсязі. Цивільні позови також визнав у повному обсязі.

Однак колегія суддів вважає, що вина засудженого за ч. 1 ст. 115 КК України, підтверджена показами потерпілого ОСОБА_5, свідків: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, які пояснювали в судовому засіданні, що були знайомі з потерпілим та засудженим. Останні неодноразово в квартирі потерпілого розпивали алкогольні напої. Самих обставин вчиненого злочину зазначені свідки не знають, а дізналися про них в ході досудового розслідування.

Крім того, вина засудженого повністю підтверджується сукупністю досліджених доказів, а конкретно протоколом відтворення обстановки та обставин події від 12.09.2012 року, в якому зазначені самі події злочину, показання засудженого про те, як він наносив удари ножем потерпілому, їх кількість, в зазначений в обвинувачені час і місці вчинення злочину.

Засуджений також пояснював, що він дійсно в той час з потерпілим за місцем його проживання розпивали спиртні напої, а потім між ними виникла суперечка із-за того, що він запропонував потерпілому здати в ломбард телевізор. Останній схопив ніж і став ним махати перед ним. Захищаючи своє життя він взяв зі столу на кухні кухонний ніж і став ним наносити удари по тулубу потерпілому.

Не зважаючи на те, що ОСОБА_3 не визнає своєї вини в умисному вбивстві, вина його у вчиненні умисного вбивства повністю підтверджена вище зазначеними доказами, які містяться в матеріалах справи і були досліджені в судовому засіданні.

Доводи апеляції засудженого про перекваліфікацію його дій на більш м'який злочин є безпідставні і спростовуються сукупністю досліджених судом доказів викладених у вироку суду. Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що умисел ОСОБА_3 був направлений на позбавлення життя ОСОБА_6, оскільки про це свідчить характер його дій, тобто нанесення 11 дарів ножем в життєво важливі органи - в грудну клітину, живіт що спричинило смерть потерпілого. У ОСОБА_3 не було необхідності застосовувати ніж з метою припинення конфлікту, оскільки цього не потребували обставини події і в цьому не було необхідності. Про характер умисних дій засудженого свідчить і те, що між засудженим і потерпілим виникла сварка побутового характеру, яку можна було б припинити словесно, тобто так як вона і почалася, а не умисними нанесеннями 11 ударів ножем в грудну клітину і живіт потерпілому. Дії ОСОБА_3 знаходяться в причинному зв'язку у заподіянні смерті, а не у необережному створені передумов для цього у вигляді самопевності чи злочинної недбалості, і не можуть розглядатися, як вбивство через необережність, або при перевищені меж необхідної оборони.

Отже, судом вірно кваліфіковано дії засудженого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 115 КК України як умисне вбивство, тобто умисне противоправне спричинення смерті іншій людині і за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Доводи засудженого ОСОБА_3, які викладені в апеляції про пом'якшення йому призначеного покарання, так як судом не в повної мірі були досліджені обставини, які пом'якшують покарання колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони були враховані судом першої інстанції під час постановлення вироку. Інших обставин, що пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, судом не встановлено.

У зв'язку з вищевказаним, судом першої інстанції покарання ОСОБА_3 призначено у відповідності до вимог ст. 65-67 КК України. Судом враховано характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого, а також те, що злочин відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, негативну характеристику за місцем проживання, схильність до вчинення сварок, ніде не працює і не намагався працевлаштуватися, раніше судимого, скоїв злочин в період не відбутого покарання. Обставин, що пом'якшують покарання засудженому судом не встановлено. Обставини, що обтяжують відповідальність - вчинення злочину у стані алкогольного сп'яніння.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування вироку, перекваліфікацію дій засудженого, а також пом'якшення призначеного покарання, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію засудженого ОСОБА_3 залишити без задоволення, а вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 30.05.2013 року щодо ОСОБА_3 - без зміни.

Головуючий:

Судді: