Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_11,
суддів:ОСОБА_12, ОСОБА_13,

розглянувши в м. Києві 6 жовтня 2015 року касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 16 липня 2015 року щодо ОСОБА_5,

в с т а н о в и л а:

Вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 грудня 2014 року засуджено

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця м. Кременчук Полтавської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, раніше неодноразово судимого, останній раз: 5 червня 2014 року Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч. 2 ст. 185 , ч. 4 ст. 70 , ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 3 (три) місяці,

за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, що призначено за вироком Крюківського районного суду міста Кременчука від 5 червня 2014 року більш суворим, призначеним за даним вироком суду, остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п'ять) років.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 16 липня 2015 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_5 залишено без зміни.

Як убачається з копій судових рішень, ОСОБА_5 засуджено за те, що він 1 травня 2014 року приблизно о 1.00 год., перебуваючи на території домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_2, повторно, незаконно заволодів мопедом моделі «Peugeot» синього кольору, з двигуном робочим об'ємом 49,5 куб.см., який належить ОСОБА_6, чим заподіяв останній матеріальну шкоду у розмірі 2300 грн.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 порушує питання про скасування вироку районного суду та ухвали апеляційного суду з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції. Посилається при цьому на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування кримінального закону. Вказує також, що органами досудового слідства не було доведено участі ОСОБА_5 у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України. Крім того вказує, що суд першої інстанції безпідставно взяв до уваги протокол допиту ОСОБА_5 під час досудового розслідування, де він давав визнавальні показання. Також захисник вважає невстановленим фактом, що у потерпілої був в господарстві мопед та вказує, що не встановлено його вартість.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Перевіривши касаційну скаргу, долучені до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Захисником у касаційній скарзі порушується питання про перегляд судових рішень щодо ОСОБА_5 у зв'язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та неповнотою судового розгляду. Проте, зазначені обставини були предметом розгляду судів першої й апеляційної інстанцій, та їм дана належна оцінка. Відповідно до вимог ст. 433 КПК України, вони перегляду в касаційному порядку не підлягають. Тому, при розгляді доводів касаційної скарги колегія суддів виходить із фактичних обставин справи, встановлених судами.

Винність ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд обґрунтував показаннями потерпілої ОСОБА_7, показаннями свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, та ОСОБА_10, довідкою про вартість мопеду, які суд дослідив у відповідності до вимог процесуального закону.

Доводи касаційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно прийняв як доказ вини засудженого у вчиненні інкримінованого злочину протокол допиту ОСОБА_5 під час досудового розслідування є безпідставними, оскільки, як вбачається з вироку, суд визнав даний доказ неналежним, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 95 КПК України.

Доводи скарги захисника про те, що є невстановленим фактом щодо наявності у потерпілої мопеда, на думку колегії суддів не заслуговують на увагу та спростовуються показаннями потерпілої. Крім того, як вбачається з показань свідка ОСОБА_8, який в судовому засіданні підтвердив, що бачив, як ОСОБА_5 котив мопед синього кольору та свідка ОСОБА_9, який підтвердив суду, що придбав у засудженого мопед за 500 грн., при цьому ОСОБА_5 пояснював, що це його мопед.

Доводи захисника про те, що не було встановлено вартість мопеда, є необґрунтованими та спростовуються довідкою про вартість мопеду на яку посилається суд у вироку і яка є належним доказом.

Зазначені у касаційній скарзі захисника доводи про те, що висновки в цій частині не ґрунтуються на матеріалах справи, є необґрунтованими, оскільки суд, у відповідності до вимог процесуального закону, дав оцінку доказам, ґрунтуючись на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, навівши у вироку мотиви прийнятого рішення.

Даних, які б свідчили, що у справі неправильно застосовано кримінальний закон, не виявлено.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суду необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Покарання ОСОБА_5 призначено з дотриманням загальних засад, передбачених ст. 65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, даних про особу засудженого, характеру посягання та інших обставин, і є справедливим.

Ухвала апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Із копій судових рішень, доданих захисником до касаційної скарги, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування кримінального закону, які були б підставою для зміни судових рішень щодо ОСОБА_5, колегією суддів не встановлено, а тому підстав для задоволення касаційної скарги та відкриття касаційного провадження немає.

Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Відмовити захиснику ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на вирок Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 16 липня 2015 року щодо ОСОБА_5.

Судді:

_________________ ________________ ________________

ОСОБА_12 ОСОБА_11 ОСОБА_13