Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_9,
суддів ОСОБА_10, ОСОБА_11,
при секретарі за участю: прокурора захисника ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_6
розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 27 серпня 2015 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000104, за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 23 квітня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області

від 03 грудня 2014 року щодо

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця

м. Майстрів Новоград-Волинського району Житомирської області, жителя АДРЕСА_1, такого, що судимостей не мав.

У касаційній скарзі захисник просить змінити кваліфікацію дій його підзахисного з ч. 2 на ч. 1 ст. 289 КК України, посилаючись при цьому

на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Крім того, як видно зі змісту касаційної скарги, захисник також посилається на порушення апеляційним судом вимог ст. 439 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника, який підтримав касаційну скаргу, пояснення, який вважав касаційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню, а ухвала апеляційного суду скасуванню, перевіривши матеріали провадження й обговоривши доводи, наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Вироком Рівненського районного суду Рівненської області від

23 квітня 2014 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю

2 роки.

Згідно з вироком районного суду ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він 12 квітня 2009 року приблизно о 22.30 год. на території готельно-розважального комплексу «Айвенго», розташованого на

вул. Зеленій у с. Колоденці Рівненського району Рівненської області, незаконно заволодів транспортним засобом - автомобілем «Шкода Октавія», державний номерний знак НОМЕР_1, завдавши

ОСОБА_8 матеріальної шкоди на суму 116 427,08 грн.

Не погодившись із цим судовим рішенням, засуджений подав апеляційну скаргу, яку Апеляційний суд Рівненської області ухвалою

від 29 травня 2014 року йому повернув. Зазначену ухвалу апеляційного суду колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 06 листопада 2014 року скасувала.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 03 грудня

2014 року у відкритті провадження за апеляційною скаргою

ОСОБА_7 на вирок від 23 квітня 2014 року відмовлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 424 КПК України у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції.

Тобто, як випливає зі змісту наведеної норми процесуального закону, касаційне провадження забезпечує право особи на оскарження судового рішення суду першої інстанції після його перегляду в апеляційному порядку.

При цьому згідно з матеріалами кримінального провадження

за обвинуваченням ОСОБА_7 рішення районного суду щодо останнього - вирок Рівненського районного суду Рівненської області

від 23 квітня 2014 року не переглядався в апеляційному порядку, а тому - не може бути предметом касаційного розгляду.

Що стосується тверджень захисника про незаконність ухвали апеляційного суду через порушення вимог ч. 2 ст. 439 КПК України, оскільки суд апеляційної інстанції, на думку особи, яка подала скаргу, зобов'заний був відповідно до змісту ухвали касаційного суду призначити скаргу до розгляду, то вони є неспроможними.

Так, у ч. 2 ст. 439 КПК України встановлено, що вказівки суду, який розглянув справу в касаційному порядку, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді.

Дійсно, як видно з оскаржуваної ухвали касаційного суду

від 06 листопада 2014 року, колегія суддів дійшла висновку щодо необхідності скасування ухвали про повернення апеляційної скарги з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції.

Однак з огляду на положення процесуального закону, які регулюють порядок оскарження рішень суду першої інстанції, процедуру подачі та розгляду апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції після надходження апеляційної скарги зобов'язаний перевірити її на відповідність вимогам

ст. 396 КПК України і тільки за відсутності перешкод вирішити питання про відкриття апеляційного провадження.

Разом із тим, з оскаржуваної ухвали апеляційного суду

від 03 грудня 2014 року вбачається, що цей суд відмовив засудженому у відкритті апеляційного провадження на підставі ч. 4 ст. 399 КПК України, встановивши, що вирок щодо ОСОБА_7 було оскаржено виключно на підставах, на яких його не може бути оскаржено, оскільки в апеляційній скарзі заперечувалися обставини, які ніким, у тому числі й самим обвинуваченим, під час судового розгляду кримінального провадження не оспорювалися і не досліджувалися судом першої інстанції, унаслідок чого були застосовані положення ч. 3 ст. 349 зазначеного Кодексу.

Проте, зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_7 на вирок суду першої інстанції вбачається, що він дійсно не погоджується з кваліфікацією своїх протиправних дій, однак не оспорює при цьому ні факту їх вчинення, ні конкретних обставин та умов кримінального правопорушення, ні вартості транспортного засобу, яким він заволодів, акцентуючи лише увагу на реальності заподіяних збитків, що відповідно до положень кримінального закону впливає на кваліфікацію протиправних дій щодо незаконного заволодіння транспортним засобом.

Таким чином, з огляду на зміст апеляційної скарги рішення суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження

за скаргою засудженого є сумнівним та передчасним, оскільки останній оскаржує ті обставини, які в ході судового розгляду провадження ніким не оскаржувалися. Тому ухвалу апеляційного суду належить скасувати і призначити новий розгляд провадження у суді апеляційної інстанції, під час якого враховуючи викладене слід ретельно перевірити апеляційну скаргу на відповідність вимогам ст. 396 КПК України, після чого прийняти відповідне процесуальне рішення.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 03 грудня

2014 року про відмову у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 23 квітня 2014 року щодо нього скасувати і призначити новий розгляд провадження у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ ОСОБА_9 _______________ ОСОБА_10 _________________ ОСОБА_11