Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/3795/14-к
Провадження № 1-кп/553/16/2015
У Х В А Л А
Іменем України
28.08.2015м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченої - ОСОБА_5 ,

адвоката - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки, уродженки с. Гожули, Полтавської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та мешканки: АДРЕСА_2 , з середньою освітою, неодруженої, непрацюючої, раніше несудимої:

за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 23.05.2014 року, близько 19 год. по вул. Сакко, буд. 90, в м. Полтава, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, безпричинно, діючи з особливою зухвалістю, яка виразилася у вчиненні сварки з потерпілою ОСОБА_7 , яка переросла у бійку, в ході якої ОСОБА_5 вдарила останню кулаком правої руки в обличчя зліва та в подальшому схопила її за волосся в результаті чого виникла бійка, тим самим ОСОБА_5 спричинила ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, закритого перелому кісток носу та гематоми м`яких тканин обличчя зліва, рани м`яких тканин голови зліва, яке кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, згідно висновку експерта № 804 від 11.06.2014 року.

Допитана в суді обвинувачена ОСОБА_5 заперечила свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 125 ч.2 КК України та пояснила, що на АДРЕСА_3 , вона проживає близько двох років, весь цей час вона спілкувалася з ОСОБА_7 нормально. Потерпіла є її сусідкою по квартирі, їхні двері знаходяться поруч.На її думку все розпочалося з питання продажу нерухомості. Вона розповіла потерпілій, що в неї є нерухомість в АДРЕСА_1 , який їй належить на праві власності, а потерпіла запропонувала їй гроші, щоб купити дане нерухоме майно. Гроші, які вона пропонувала - це була невелика сума. Потім потерпіла постійно провокувала її, в нетверезому стані хапала її за руки, за волосся. 23.05.2014 року, близько 19 години, вона гуляла в себе в дворі з котом. ОСОБА_8 почала наполегливо запитувати її чи не буде вона продавати свою нерухомість. Вона їй відповіла, що не буде. Через це в них почалася сварка. Вона проходила біля порогу квартири ОСОБА_9 , остання її схопила за волосся та почала бити. Відбиваючись вона їй нанесла ушкодження ударила під око, але серйозних тяжких ушкоджень вона їй не наносила, як вказано в матеріалах справи. Свідком даної події був ОСОБА_10 ОСОБА_9 вдарила її пару раз по голові. За медичною допомогою вона не зверталася, бо гадала, що вони як сусіди все вирішать мирно. З приводу цього факту вона не зверталася до міліції.

Однак, незважаючи на показання обвинуваченої ОСОБА_5 щодо вчинення злочину передбаченого ст. 125 ч.2 КК України, винність її у вчиненні даного злочину підтверджується наступними доказами, наявними у матеріалах справи, дослідженими та перевіреними в судовому засіданні, а саме:

-показаннями в суді потерпілої ОСОБА_7 , яка суду пояснила, що ОСОБА_5 проживає за адресою АДРЕСА_3 близько двох років разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_11 . Раніше між ними вже виникали конфлікти, але не серйозні. 23.05.2014 року, увечері, ОСОБА_12 почав дуже бити собаку через те, що вона покусала кота. ЇЇ дитина дуже злякалась і вона вибігла з хати та зробила зауваження. Тут підбігла ОСОБА_5 та почала конфліктувати з нею. На цьому цей конфлікт закінчився. Пізніше вона пішла розвішувати одяг. Коли поверталася, ОСОБА_5 конфліктувала з сусідами бо вони запитували, навіщо вони так б`ють собаку. В цей час ОСОБА_5 підійшла до неї і почала бити та нанесла їй ушкодження. Потім вибіг ОСОБА_13 та розборонив їх. На наступний день вона повідомила ОСОБА_5 , що буде звертатися до правоохоронних органів, але вона їй відповіла, що нічого не боїться. До цього випадку вона вела себе неадекватно, постійно їй погрожувала. ЇЇ вчинки та поведінки свідчать про те, що особа страждає на якусь психічну хворобу. Ніякої розмови про купівлю нерухомості в них не було, про це чує вперше. Після повернення ОСОБА_5 з психіатричної лікарні де вона проходила лікування вони не спілкуються взагалі;

-показаннями в суді свідка ОСОБА_14 , який суду пояснив, що у його сім`ї часто з сусідкою ОСОБА_5 виникають сварки. Вона постійно погрожує його дружині побити її. Їхня сусідка ОСОБА_5 веде себе неадекватно, постійно свариться, кричить, то викликає міліцію, бо їй здається, що її хтось хоче зґвалтувати, то вбити. З самого початку свого проживання за адресою АДРЕСА_3 ні з одними сусідами вона та її співмешканець не спілкуються, друзів у них не має. Охарактеризував ОСОБА_5 як дуже конфліктну і неврівноважену людину. Останній раз, коли її забрали до психіатричної лікарні вона шукала ключі від «бентлі» по дворі. Щодо подій які сталися 23.05.2014 року, пояснив, що їхні сусіди ОСОБА_15 та її співмешканець ОСОБА_13 придбали собі кота. У дворі собака схопила цього кота та ледь не розірвала. ОСОБА_13 дуже побив собаку за те. Його дружина ОСОБА_7 зробила йому зауваження. ОСОБА_15 у відповідь зробила дружині удар у перенісся. Зазначив, що ні він, ні його дружина не пропонували ОСОБА_5 купити, передати чи подарувати квартиру;

- показаннями в суді свідка ОСОБА_10 , який суду пояснив, що 23.05.2014 року, близько 19 години він був у дворі де його співмешканка ОСОБА_5 прогулювалась з котом. Також у дворі щось святкувала і потерпіла ОСОБА_7 . Через деякий час вона підійшла до його співмешканки ОСОБА_5 та зробила їй якесь незрозуміле зауваження, яке саме він не чув, бо стояв у стороні. Потім почув, як вона запитала у ОСОБА_5 чи буде вона продавати будинок чи ні. ОСОБА_5 відповіла, що ні так як її не влаштовувала ціна. Вони розійшлися, а через деякий час потерпіла підбігла та почала ображати його дівчину ОСОБА_5 . Пройшов деякий час, вона зробила їй зауваження, але потерпіла не відреагувала. Він попросив їх не сваритися на що вони погодилися. А через декілька хвилин він став свідком подій, як потерпіла проходить біля їх порога, схопила ОСОБА_5 за волосся і почала бити її кулаками по голові. Він їх розтягнув, після чого відчинилися двері і чоловік забрав ОСОБА_7 додому. Після цього конфлікт був вичерпаний. Вони зайшли додому. Через три тижні їх викликали до міліції в Ленінський райвідділ з приводу нанесення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень. Потрібно було дати пояснення, він розповів як все було та про те, що вони таких тілесних пошкоджень як зазначила потерпіла не наносили. Він там був і бачив, що травм не було, це все наклеп з боку потерпілої. Вважає, що причиною конфліктів є те, що потерпіла з чоловіком хочуть ізолювати ОСОБА_16 та забрати майно. Під поняттям «ізолювати» він розуміє, що потерпіла з чоловіком хочуть закрити ОСОБА_17 в психіатричну лікарню. На досудовому розслідуванні коли слідчий його допитував покази давав добровільно. Слідча заходи примусу до нього не застосовувала. Проте, правдиві покази дає зараз в судовому засіданні, а тоді повідомив слідчому, що самого факту сутички між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 він не бачив.

-Дослідженими та оголошеними в суді :

-протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 24.05.2014 року згідно якого ОСОБА_7 повідомила, що 23.05.2014 року, близько 19-00 год. за адресою її мешкання її сусідка ОСОБА_5 влаштувала бійку під час якої нанесла їй тілесні ушкодження ( а.с. 75);

- довідкою з 1-ї МКЛ №6787 від 24.05.2014 року виданої ОСОБА_7 , згідно якої остання була на прийомі в травмпункті 24.05.2014 року з діагнозом ЗЧМТ, струс головного мозку, гематома зліва з переломом кісток носа ( а.с. 76 );

- висновком судово - медичної експертизи №736 від 03.06.2014 р. ОСОБА_7 згідно висновків якої 1-3, 5-7 проведенням судово-медичної експертизи гр.. ОСОБА_7 , медичної документації, встановлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми струсу головного мозку, закритого перелому кісток носу та гематоми м`яких тканин обличчя зліва, які утворились від дії тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, яким могли бути пальці рук стиснуті в кулак чи будь-який інший предмет з подібною характеристикою, в строк і за обставин вказаний (ні) в постанові і на який посилається підекспертна і кваліфікуються тільки у своїй сукупності, як ЛЕГКІ тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. (п.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу №6 МОЗ України від 17.01.95 р.). Враховуючи анатомічну локалізацію, морфологічну характеристику даних тілесних ушкоджень, експерт вважає, що в момент спричинення тілесних ушкоджень підекспертна знаходилась у вертикальному положенні та обличчям до нападника ( а.с. 77-78);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 11.06.2014 р. ( а.с. 79-84) згідно якого потерпіла ОСОБА_7 розказала та показала як 23.05.2014 року, близько 19-00 год. за адресою АДРЕСА_3 , ОСОБА_5 спричинила їй тілесні ушкодження та механізм спричинення тілесних ушкоджень, а також фототаблицею до протоколу;

- додатковим висновком судово-медичної експертизи ОСОБА_7 за №804 від 16.06.2014 року згідно якого проведенням судово-медичної експертизи гр. ОСОБА_7 , медичної документації, встановлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми струсу головного мозку, закритого перелому кісток носу та гематоми м`яких тканин обличчя зліва, які утворились від дії тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, яким могли бути пальці рук стиснуті в кулак чи будь-який інший предмет з подібною характеристикою, в строк і за обставин вказаний(ні) в постанові і на який (які) посилається підекспертна і кваліфікуються тільки у своїй сукупності, як ЛЕГКІ тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (п.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу №6 МОЗ України від 17.01.95 р.). Покази потерпілої гр. ОСОБА_7 , дані нею 11.06.2014 року в ході проведення слідчого експерименту, не протирічать об`єктивним судово-медичним даним судово-медичної експертизи гр. ОСОБА_7 ;

- актом судово-психіатричного експерта № 366 від 16.07.2014 року відносно ОСОБА_5 , згідно якого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді шизофренії, параноїчної форми. Наявна у ОСОБА_5 психічна хвороба позбавляє її здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними в період інкримінованого протиправного діяння. ОСОБА_5 підпадає під дію ч.2 ст.19 КК України. В даний час перед слідством та судом постати не може. Відповідно до ч.3 ст.94 КК України ОСОБА_5 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом (а.с. 87-92);

- довідкою-характеристикою з Гожулівської сільської ради ( а.с. 93) та характеристикою селищного комітету селища Пост-Островок (а.с. 94) згідно яких ОСОБА_5 характеризується посередньо;

- згідно Копії Ф-1 та вимоги про судимість ( а.с. 96-97) ОСОБА_5 раніше не судима;

- згідно довідки з Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф.Мальцева від 25.06.2014 р. ОСОБА_5 , 1988 р.н., знаходилася на лікуванні в даній лікарні з 12.11.2012 року по 03.01.2013 року з діагнозом шизофренія, параноїдна форма, галюцінаторний параноїдний синдром (а.с. 98);

- згідно довідки з наркодиспансеру від 24.06.2014 р. та довідки з Полтавського обласного психоневрологічного диспансеру від 17.06.2014 р. ( а.с. 99-100) ОСОБА_5 на обліках не перебуває;

- згідно довідки з Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф.Мальцева від 28.10.2014 р. ОСОБА_5 , 1988 р.н. дійсно знаходилась на стаціонарному лікуванні в даній лікарні в період з 27.09.2014 року по 27.10.2014 р. ( а.с. 101);

- копією постанови про закриття кримінального провадження № 0000868 від 29.08.2014 р. за фактом нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 потерпілою ОСОБА_7 ( а.с. 102);

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 10.06.2014 року згідно якого останній повідомив про події які відбулися 23.05.2014 року, близько 19-00 год. в м. Полтаві по вул. Сакко, 90 між ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_7 .

Як встановлено судом, пояснення учасниками процесу та свідками по справі давались особисто, і в цих поясненнях потерпіла та свідки детально, послідовно, з подробицями, показали обставини вчинення ОСОБА_5 злочину передбаченого ст. 125 ч.2 КК України відносно потерпілої ОСОБА_7 . Викладені обставини вчинення злочину пов`язаного з нанесенням тілесних ушкоджень ОСОБА_5 об`єктивно узгоджуються із іншими доказами по справі, висновками судово медичної експертизи потерпілої, показаннями свідка по справі, який бачив як ОСОБА_5 , будучи в збудженому стані наносила удари потерпілій. Перевіреними судом доказами не встановлено фактів застосування до ОСОБА_5 в ході досудового розслідування з боку працівників правоохоронних органів фізичного чи психологічного насилля. По справі відсутні будь які відомості про наявність у ОСОБА_5 яких - небудь тілесних ушкоджень, фактів виклику в ході досудового розслідування до неї лікаря для огляду, звернення самої ОСОБА_5 на стадії слідства зі скаргами на дії органів міліції.

Виходячи із викладеного, суд приходить до висновку, що показання потерпілої ОСОБА_7 , а також свідків по справі ОСОБА_14 та ОСОБА_10 даних в судових засіданнях щодо вчинення ОСОБА_5 дій пов`язаних з нанесенням умисних легких тілесних ушкоджень є достовірними та об`єктивними, а тому суд бере їх до уваги та разом з іншою сукупністю доказів по справі кладе їх в основу ухвали про задоволення клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 .

Аналізом зібраних та перевірених судом доказів встановлено, що сварку вчинила ОСОБА_5 з потерпілою ОСОБА_7 по АДРЕСА_3 та умисно заподіяла легкі тілесні ушкодження потерпілій кулаком свідком чого були ОСОБА_14 та ОСОБА_10 . Проте, суд критично ставиться до показань свідка ОСОБА_10 щодо того, що сварку та бійку вчинила саме потерпіла по справі, оскільки він являється співмешканцем ОСОБА_5 , його показання не узгоджуються з показаннями інших учасників судового процесу, матеріалами справи, висновками судово-медичних експертиз та, зокрема, постановою про закриття кримінального провадження за фактом нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

Правильною є кваліфікація дій ОСОБА_5 за ч.2 ст.125 КК України, як заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Потерпіла ОСОБА_7 раніше, будучи присутньою в судових засіданнях, підтримала клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 .

Суд, вислухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, виходячи за наступного.

Частини 1 та 2 статті 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачає, що примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінальним процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються такі примусові заходи медичного характеру: надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу з суворим наглядом.

Згідно ч. 2 ст. 9 Закону України «Про Основи законодавства України про охорону здоров`я» застосування примусових заходів медичного характеру щодо осіб, які вчинили суспільнонебезпечні діяння, обмеження прав інших громадян у вигляді примусового медичного огляду або примусової госпіталізації, а також у зв`язку з проведенням карантинних заходів допускається тільки на підставах і в порядку, передбачених законами України.

Стаття 92 КК України визначає, що примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Згідно ст. 93 цього ж кодексу п римусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб: які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння; які вчинили у стані обмеженої осудності злочини; які вчинили злочин у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом. Госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у психіатричному закладі і лікування у примусовому порядку.

Згідно ч. 2 ст. 513 КПК України визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до акту судово-психіатричного експерта № 366 від 16.07.2014 року ОСОБА_5 страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді шизофренії, параноїдної форми. Наявна у ОСОБА_5 психічна хвороба позбавляє її здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними в період інкримінованого протиправного діяння. Вона підпадає під дію ч.2 ст.19 КК України, в даний час перед слідством та судом постати не може та потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом .
Зважаючи на викладене, суд вважає, що клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 369-370, 372 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Гожули, Полтавського району і Полтавської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

На ухвалу може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Полтавської області через Ленінський райсуд м. Полтави протягом 7 діб з моменту оголошення.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1