Справа №11-161/11 15.03.2011 15.03.2011 15.01.2011
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11-161/11 Головуюча у першій інстанції:
Категорія: ст. 286 ч.2 ОСОБА_1
КК України Доповідач апеляційного суду
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2011 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої: Погорєлової Г.М.

суддів Маркової Т.О., Міняйло М.П.

за участю прокурора Омеляна В.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_3 на вирок Баштанського районного суду Миколаївської області від 15 жовтня 2010 року, яким

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, з середньою

освітою, працюючого водієм, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше не судимого,

-засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнений від відбування основного покарання з випробуванням протягом іспитового строку два роки, з покладенням обовязків не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти вказаний орган про зміну місця проживання, роботи або навчання, передбачених п. п. 2,3 ст.76 КК України.

Постановлено стягнути з засудженого ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди - 40 000 грн.

Згідно з вироком суду близько 5 години 22 січня 2010 року автомобіль марки «Мерседес Бенс» державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3, рухався по дорозі, яка проходить через село Добра Криниця Баштанського району Миколаївської області в напрямку м. Кривий Ріг.

В цей час назустріч йому в бік м. Миколаєва їхав автомобіль «ВАЗ-21063», державний номер НОМЕР_2, за кермом якого знаходився

ОСОБА_5 і поряд з ним пасажир ОСОБА_6

ОСОБА_3, в порушення вимог п. п. 12.1, 13.1 ПДР не вибрав безпечну швидкість свого транспортного засобу та безпечний інтервал між транспортними засобами і при зустрічному розїзді зіткнувся з автомобілем ВАЗ-21063.

В результаті чого ОСОБА_5 помер від травматичного шоку на грунті багаточислених переломів кісток скелету в поєднанні з забоєм серця.

Пасажиру автомобіля ВАЗ-21063 ОСОБА_6 були заподіяні тілесні ушкодження, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалості розладу здоровя.

Засуджений ОСОБА_3 в апеляції просить вирок змінити в частині призначення додаткового покарання, виключивши це покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на два роки. Стверджує, що робота водієм є його єдиним джерелом забезпечення існування його родини і позбавлення такою трудовою діяльністю можливості заробляти грошові кошти може вплинути на інтереси потерпілої, позовні вимоги якої він зобовязаний виконати.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про залишення вироку без зміни, а скарги ОСОБА_3 без задоволення, вивчивши матеріали кримінальної справи та доводи апеляції колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_3 у скоєнні вказаного у вироку злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, за обставин встановлених судом, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами, аналіз яких наведений у вироку та ніким з учасників судового розгляду не оскаржується.

Покарання ОСОБА_3 як основне так і додаткове призначене у відповідності з вимогами ст. ст. 65-67 КК України, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу засудженого, який характеризується позитивно, а також обставин які помякшують покарання, а саме: знаходження на утриманні двох неповнолітніх дітей та притягнення його до кримінальної відповідальності вперше.

За наявності декількох викладених у вироку обставин, що помякшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням особи, винного, суд 1-ої інстанції належно визнав, що виправлення ОСОБА_3 може бути досягнуте в умовах звільнення його від відбування покарання з випробуванням, відповідно до положень ст.75 КК України.

Зазначене, на переконання колегії суддів, є достатніми підставами вважати, що призначене засудженому покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно наведеного підстав для задоволення апеляції засудженого ОСОБА_3 про виключення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 2 роки не має.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію засудженого ОСОБА_3 залишити без задоволення, а вирок Баштанського районного суду Миколаївської області від 15 жовтня 2010 року відносно ОСОБА_3 - без зміни.

Головуюча

Судді