Провадження № 1-кп/161/539/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2015 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000261 від 1 червня 2015 року про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з незакінченою вищою освітою, не одруженого, не працює, студента 4-го курсу Львівського національного університету імені Івана Франка, не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_5 , 01 червня 2015 року, близько 02 год. 20 хв., керуючи технічно справним легковим автомобілем марки "Рено Кенго", р.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись зі швидкістю 60 км./год. в напрямку проспекту Соборності зі сторони проспекту Перемоги шляхопроводом через вул. Карпенка-Карого, що в м.Луцьку Волинської області, ближче до осьової лінії розмітки, всупереч вимогам Правил дорожнього руху, був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, при об`єктивному виявленні автомобіля марки "Ауді А4", р.н.з. НОМЕР_2 , який був попереду його смуги руху та пішохода ОСОБА_7 на зустрічній смузі руху, не зреагував на зміну обстановки, не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до повної зупинки транспортного засобу та безпечного виконання маневру об`їзду праворуч, внаслідок чого виїхав на зустрічну смугу руху, перетнувши подвійну суцільну лінію осьової розмітки, перетин якої заборонено, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , який рухався по зустрічній смузі руху проїжджої частини в попутному напрямку. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 179 від 23 червня 2015 року, отримав поєднану тупу травму тіла, що стало причиною його смерті.
В прямому причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали, стало грубе порушення ОСОБА_5 наступних вимог пунктів Правил дорожнього руху:

- п. 2.3 (б). для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну;

- п. 11.4 на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги;

- п. 12.3. у разі виникнення небезпеки руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

- п. 12.6. - у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км./год.;

- п. 12.9б. водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в п. п. 12.4-12.7.;

- п. 34.1.3. (подвійна суцільна лінія) поділяє транспортні дороги протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху.

Крім того, він же, 01 червня 2015 року, близько 02 год. 20 хв., вчинивши дорожньо-транспортну пригоду в м. Луцьку Волинської області, завідомо знаючи, що пішохід ОСОБА_7 перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану отриманого в результаті дорожньо-транспортної пригоди і якого він сам поставив в небезпечний для життя стан та маючи змогу надати потерпілому допомогу, на місці пригоди не зупинився та самовільно покинув місце пригоди.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у інкримінованих йому злочинах, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України визнав повністю та не оспорюючи обставин, місця і часу, про які зазначено в обвинувальному акті, з приводу пред`явленого йому обвинувачення показав, що він дійсно, 01 червня 2015 року, близько 02 год. 20 хв., допустив наїзд на пішоходв ОСОБА_7 , який в результаті дорожньо-транспортної пригоди помер. Крім того, пояснив, що після дорожньо-транспортної пригоди залишив місце пригоди, оскільки боявся кримінальної відповідальності. Просив суворо не карати, вказуючи, що частково відшкодував потерпілій ОСОБА_4 завдану матеріальну та моральну шкоду та бажає надалі її відшкодовувати, щиро розкаюється у вчиненому, просив вибачення у потерпілої.

Суд, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні необережних дій, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_7 , та дані його дії кваліфікує, як вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Крім того, своїми умисними діями, направленими на завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок іншого безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, зобов`язаний був піклуватись про цю особу і мав змогу надати їй допомогу, а також у разі, коли він сам поставив потерпілого у небезпечний для життя стан, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 135 КК України.

У відповідності до вимог ст. ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які відповідно до вимог ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжкого та невеликої тяжкості, дані про його особу та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд не вбачає.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд відносить щире каяття.

Водночас, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує те, що він є особою молодого віку, вперше притягується до кримінальної та адміністративної відповідальності, відомості про часткове відшкодування ним матеріальної та моральної шкоди та думку потерпілої, яка у зв`язку із даними обставинами, не настоює на його суворому покаранні та просить не позбавляти останнього волі, позитивну характеристику по місцю його проживання та навчання, відомості про його стан здоров`я.

З урахуванням наведеного, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, в межах санкції частин статей, за якими його засуджується, та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, до відбуття визначає йому остаточне покарання, у виді позбавленні волі з позбавленням права керувати транспортними засобами, при цьому, на підставі ст. 75 КК України звільняє його від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі із випробуванням, встановивши обвинуваченому двохрічний іспитовий строк, із покладенням на нього обов`язків згідно ст. 76 КК України.

Суд вважає, що дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових злочинів, так і іншими особами.

У відповідності до вимог ст. ст. 100, 122 КПК України суд вирішує долю речових доказів та приймає рішення по питанню процесуальних витрат за проведення інженерно-транспортної, дактилоскопічних та імунологійної експертиз, які слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 в повному обсязі.

Крім того, згідно до вимог ст. 173 КПК України суд вирішує питання накладеного арешту.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 368, 370 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 135 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік;

за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_5 до відбуття визначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку, тривалістю 2 (два) роки, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Запобіжний захід застосований відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити попередній особисте зобов`язання.

Речові докази: уламки автомобіля, підголівник, біологічні об`єкти знищити.

Арешт на майно, накладений ухвалою Луцького міськрайонного суду від 3 червня 2015 року на автомобіль марки "Рено Кенго", р.н.з. НОМЕР_1 скасувати та повернути його власнику ОСОБА_8 .
Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави витрати пов`язані із залученням експертів для проведення інженерно-транспортної експертизи в сумі 614 (шістсот чотирнадцять) грн. 40 коп., двох дактилоскопічних експертиз в сумі 920 (дев`ятсот двадцять) грн. 70 коп. та 982 (дев`ятсот вісімдесят дві) грн. 08 коп. та імунологійної експертизи в сумі 1152 (одна тисяча сто п`ятдесят дві) грн., а всього, на загальну суму 3669 (три тисячі шістсот шістдесят дев`ять) грн. 18 коп.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий:/підпис/
Згідно з оригіналом:
Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1