154/3562/15
1-кп/154/391/15

В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2015 року
Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000450 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта повна загальна середня , не одруженого, колишнього військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , номера обслуги зенітного ракетно-артилерійського дивізіону , у військовому званні рядовий , старшого солдата , раніше не судимого , у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 3 ст. 407 КК Україи,
В С Т А Н О В И В:

З 12 квітня 2014 року ОСОБА_4 проходив військову службу за мобілізацією на посаді номер обслуги зенітного ракетно - артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується в АДРЕСА_2 , у військовому званні рядовий .
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 02.05.2014 року № 310 з цього дня введено в дію нове умовне найменування зазначеної військової частини « військова частина польова пошта НОМЕР_3 ».
Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 від 29.11.2014 року № 262 рядового ОСОБА_4 з 29.11.2014 року виключено із списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_3 , з усіх видів забезпечення, та направлено для проходження служби до військової частини польова пошта НОМЕР_1 .
Проходячи військову службу на вказаній посаді рядовий ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 1,2 Закону України « Про військовий обов`язок і військову службу », ст. ст.9,11,16,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України , мав бездоганно та неухильно дотримуватися порядку несення військової служби упродовж встановленого законом строку , виконувати службові обов`язки , завжди бути готовим до захисту держави, виконувати свій військовий обов`язок.

Однак,рядовий ОСОБА_4 діючи всупереч інтересам служби, в період проходження військової служби вчинив нез`явлення до військової частини польова пошта НОМЕР_3 за наступних обставинах.
17 жовтня 2014 року рядовий ОСОБА_4 діючи умисно , усвідомлюючи протиправність своїх дій , маючи намір ухилитися від проходження військової служби не з`явився у військову частину польова пошта НОМЕР_3 місце дислокації якої розташоване у АДРЕСА_2 . 265 .
Надалі , в період з 17 жовтня 2014 року по 24 березня 2015 року рядовий ОСОБА_4 діючи всупереч вище наведеним вимогам законодавства , самовільно залишив військову частину НОМЕР_3 без дозволу командування частини та у вказаний період ухилення від військової служби до виконання службових обов`язків за посадою не приступив.

В подальшому , з 17 листопада 2014 року рядовий ОСОБА_4 усвідомлюючи, що він не звільнений із Збройних Сил України та перебував на військовій службі ,тобто є військовослужбовцем , військової частини НОМЕР_3 ( в подальшому НОМЕР_1 ) не з`явився без поважних причин та не приступив до виконання службових обов`язків , а вказаний час проводив на власний розсуд , займаючись веденням домашнього господарства.

У зазначений період часу рядовий ОСОБА_4 діючи умисно з метою ухилитися від проходження військової служби , командуванню частини про причини нез`явлення до військової частини польова пошта НОМЕР_3 ( в подальшому НОМЕР_1 ) та про своє місцезнаходження не повідомляв.

Умисні дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст. 407 ч.3 КК України, як самовільне залишення військовослужбовцем ( крім строкової служби ) військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць .

11 листопада 2015 року між прокурором військової прокуратури Луцького гарнізону ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості, згідно з якою, прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого по ст. 407 ч.3 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 зобов`язався під час судового розгляду у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, за ст.407 ч.3 КК України, а саме враховуючи його щире каяття , активне сприяння розкриттю вчиненого ним злочину, вперше притягнення до кримінальної відповідальності, позитивну характеристику за місцем проживання та по місцю служби що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, наявність суспільного інтересу в забезпеченні оперативного розслідування кримінального правопорушення , що інкримінується останньому, а тому ОСОБА_4 за ст.407 ч.3 КК України слід призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 350 неоподаткованого мінімуму доходів громадян, що складає в сумі 5950 ( п`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят ) грн.
В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому .

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст.468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор військової прокуратури Луцького гарнізону ОСОБА_3 в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю даного злочину. Відсутність тяжких наслідків . Визнав вину у вчиненому . Раніше до кримінальної відповідальності не притягувався і не судився, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину. По місцю проживання та служби характеризується з позитивної сторони .

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 просить угоду про визнання винуватості укладену між ним та прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч.3 КК України , в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим, згідно зі ст. 407 ч.3 КК України є злочином середньої тяжкості , від якого потерпілих немає.

Суд , заслухавши пояснення сторін кримінального провадження , приходить до висновку , що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому ,судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором прокуратури угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст. 474 ч.4 п.1 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 ч.2 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, суд приходить до висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди, і призначення ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання .

Речових доказів не має .

Процесуальні витрати відсутні .

Керуючись ст.ст.314,469 , 373, 472, 469, 475 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду від 11 листопада 2015 року укладену між прокурором військової прокуратури Луцького гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину , передбаченого ст.407 ч.3 КК України ,та призначити йому узгоджене сторонами згідно угоди про визнання винуватості від 11 листопада 2015 року покарання із застосуванням ст.69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 350 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5950( п`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят ) гривень .

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Волинської області протягом 30 - ти днів з дня його проголошення .
Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору .

Головуючий/