Справа № 587/1940/13-к

УХВАЛА
01 лютого 2016 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу по обвинуваченню ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України,
Вироком Cумського районного суду Сумської області від 04 листопада 2013 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого за ч.2 ст. 307 КК України та призначено йому покарання із застосуванням ст. ст. 69, 71 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці з конфіскацією всього належного йому майна(крім житла).

Постановляючи вирок, суд не вирішив питання відносно речових доказів, а саме грошових коштів у сумі 195 грн., які залучалися при проведенні оперативної закупівлі.
Згідно з ч.9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів, які були надані суду, вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
Відповідно до ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 КПК України, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку. До питань про будь-які сумніви і суперечності, що виникають при виконанні вироку, які належить вирішувати суду, що ухвалив вирок, відносяться питання про долю речових доказів і документів, якщо їх не вирішено вироком суду.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 26.04.2002 року «Про судову практику в справах про злочини у сфері бігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» гроші або інші речі, одержані особою за реалізовані наркотичні засоби, психотропні речовини, їх аналоги чи прекурсори, передаються в доход держави на підставі п. 4 ч. 1 ст. 81 Кримінально-процесуального кодексу України за винятком отриманих під час оперативної закупівлі, які згідно з п. 5 ч. 1 зазначеної статті належить повертати їх законному володільцеві.

Встановлено, що постановою старшого слідчого СВ Сумського РВ УМВС України від 25 липня 2013 року, гроші в сумі 195 грн., купюрами 50 гривень- 3 штуки, серії ЗВ 5536710, ЗА 0570651, ЕЯ 3768364, купюрами 20 гривень- 2 штуки: серії МТ 2875166, МЙ 6927948, купюрами 5 гривень - 1 штука: серії НБ 9846881 визнано речовими доказами по кримінальній справі та передані на зберігання до сховища УКРЕКСІМБАНК за адресою м.Суми, площа Незалежності,1, як речові докази.
Суд перевіривши матеріали справи, приходить до висновку, про необхідність вирішення долі речових доказів, оскільки не вирішення даного питання сприяє виникненню труднощів при виконанні вироку.
На підставі викладеного, керуючись ст. 100, ст.537, ст. 539 КПК України,

У Х В А Л И В :
Речові докази: гроші в загальній сумі 195 гривень: купюрами 50 гривень- 3 штуки, серії ЗВ 5536710, ЗА 0570651, ЕЯ 3768364, купюрами 20 гривень- 2 штуки: серії МТ 2875166, МЙ 6927948, купюрами 5 гривень - 1 штука: серії НБ 9846881, передані на зберігання до сховища УКРЕКСІМБАНК за адресою м.Суми, площа Незалежності,1,- звернути в доход держави, передавши законному володільцю Управлінню фінансового забезпечення Головного управління Національної поліції в Сумській області.

Апеляційна скарга на дану ухвалу може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя