Єдиний унікальний номер 224/331/13-к
Номер провадження 11-кп/775/91/2015

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2015 року

Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

прокурора ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Артемівську Донецької області кримінальне провадження № 0000071 від 26.11.2012 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , що діяв в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Дебальцевського міського суду Донецької області від 30 квітня 2014 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єнакієве Донецької області, росіянина, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України і призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати, а саме витрати на залучення експертів для проведення товарознавчої експертизи № 763 від 06.01.2010 року у сумі 428,54 грн., витрати на залучення експертів для проведення товарознавчої експертизи № 765 від 05.01.2010 року у сумі 321,41 грн., витрати на залучення експертів для проведення дактилоскопічної експертизи № 10 від 15.01.2010 року у сумі 535,68 грн., витрати на залучення експертів для проведення трасологічної експертизи № 11 від 15.01.2010 року у сумі 535,68 грн., витрати на залучення експертів для проведення криміналістичної експертизи № 14 від 19.01.2010 року у сумі 267,84 грн.

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

04.12.2009 р. приблизно о 20 год. 10 хв. ОСОБА_7 , з метою скоєння розбійного нападу, діючи умисно, з корисних мотивів, за попередньою змовою в групі осіб з ОСОБА_9 , озброївшись газовим пістолетом і маючи при собі скотч для зв`язування потерпілих, прибули до квартири АДРЕСА_2 , за місцем проживання ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , де стали наполегливо телефонувати в дверний дзвінок квартири з вимогами до ОСОБА_10 викликати до них її співмешканця ОСОБА_12 . Коли на їх наполегливі дії і вимоги ОСОБА_10 відкрила вхідні двері квартири, ОСОБА_9 і ОСОБА_7 проти волі ОСОБА_10 , шляхом недозволеного входу через відчинені двері, проникли в зазначене житло, де вчинили напад на ОСОБА_10 і її дочку ОСОБА_11 , погрожуючи їм негайним застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я, що виразилося в демонстрації ОСОБА_7 газового пістолета і висловлюваннями при цьому на адресу потерпілих загроз негайної з ними фізичної розправи, в тому числі загроз використання вражаючих властивостей пістолета, у разі надання ОСОБА_10 і ОСОБА_11 опору.

Враховуючи злочинні дії ОСОБА_9 і ОСОБА_7 , потерпілі ОСОБА_10 і ОСОБА_11 мали реальні підстави побоюватися здійснення цих погроз з боку нападників. Під дією погроз і вимог, потерпіла ОСОБА_11 лягла обличчям вниз на підлогу передпокою, а її мати ОСОБА_10 стала на коліна, після чого ОСОБА_9 обмотав їм зап`ястя рук скотчем, щоб вони не мали можливості чинити їм опір, а ОСОБА_10 також обмотав і голову скотчем, закривши таким чином рот і очі, щоб вони не могли покликати на допомогу і не мали можливості запам`ятати їх зовнішність. Придушивши таким чином своїми злочинними діями волю потерпілих до опору, ОСОБА_9 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою в групі осіб з ОСОБА_7 , заволоділи майном потерпілої ОСОБА_10 , чим заподіяли їй матеріальних збитків на загальну суму 11615,28 грн., укрившись з викраденим з місця скоєння злочину і в подальшому розпорядившись майном потерпілої на свій розсуд.

На вирок суду захисником ОСОБА_8 , що діяв в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу, в якій він просить визнати порушення права на захист ОСОБА_7 при проведенні його впізнання 05.01.2013 року в приміщенні СІ-6 м. Артемівська Донецької області потерпілою ОСОБА_10 без участі його захисника ОСОБА_13 суттєвим порушенням прав людини та основоположних свобод. Визнати недопустимим доказ, отриманий органом досудового слідства в ході проведення впізнання обвинуваченого ОСОБА_7 05.01.2013 року в приміщенні СІ-6 м. Артемівська Донецької області потерпілою ОСОБА_10 , у зв`язку із порушенням його права на захист. Скасувати обвинувальний вирок суду, відповідно до якого ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за ст. 187 ч.2 КК України до 9 років позбавлення волі з відшкодуванням в дохід держави витрат на проведення експериз. Кримінальну справу стосовно ОСОБА_7 закрити, звільнивши останнього з під варти. В обґрунтування своєї апеляції зазначає, що судом першої інстанції не було взято до уваги клопотання захисника на досудовому слідстві про перевірку часу та місця перетину ОСОБА_7 державного кордону України в період 2009 2012 роки, тобто не перевірено наявність алібі ОСОБА_7 . Судом першої інстанції така перевірка також не було проведена, тобто не був перевіреним сам факт перебування ОСОБА_7 в день скоєння інкримінованого йому злочину на території України. Судом першої інстанції не була взята до уваги, як доказ у справі, довідка з місця роботи ОСОБА_7 , відповідно до якої останній в період часу з 20.06.2006 року по 10.06.2012 року офіційно працював менеджером з продажу автомобілів в м.Москва, що виключало можливість скоєння ним злочину. Крім того судом не прийнято до уваги те, що ряд допитаних під час судового слідства свідків та засуджений у справі ОСОБА_9 пояснили, що оговорили ОСОБА_7 у скоєнні ним злочину, а потерпілі в ході досудового та судового слідства пояснювали, що обличчя другого учасника скоєння злочину, окрім ОСОБА_9 , вони не бачили та, відповідно, впізнати не зможуть.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали доводи апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у розбійному нападі, за обставин, установлених судом, відповідають фактичним обставинам і підтверджені зібраними доказами, які ретельно досліджені, всебічно перевірені, належно оцінені та детально за змістом викладені судом у вироку.

Доводи апеляції захисника обвинуваченого про відсутність доказів його вини в скоєнні інкримінованих злочинів є безпідставними.

Ці доводи спростовуються показаннями потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , показаннями допитаних свідків в судовому засіданні та показаннями свідків на досудовому слідстві, які були оголошені в судовому засіданні відповідно до вимог п. 8 Розділу ХІ Перехідних положень КПК України та в порядку ст.306 КПК України (1960 року), а також сукупністю зібраних та досліджених в судовому засіданні письмових доказів.

Так, потерпіла ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що 04.12.2009 р. приблизно о 20.10 год., коли вона разом із дочкою знаходилась вдома, на них було вчинено розбійний напад. Перший в квартиру зайшов той, хто був одягнений у шапці, ОСОБА_14 був одягнений в капюшоні, він зайшов другим. Бондаренко потерпіла добре розглянула, у першого розглянула очі і зріст, а так само одяг. Вона говорила слідчому, що спробує впізнати другого, так як бачила тільки очі. Впізнання проводилося в СІ - 6 у м. Артемівська. Перед нею стояло чотири молодих чоловіка, сидів слідчий, і було двоє понятих. Вона подивилася на чотирьох хлопців і за розрізом очей, зовнішністю, статурою вона впізнала ОСОБА_7 , очі були у нього «спущені». Після впізнання їй дали підписати документи, в яких були її свідчення.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 05.01.2013 р., потерпіла ОСОБА_10 за ростом, розрізом очей, статурі, верхній половині обличчя впізнала обвинуваченого ОСОБА_7 як хлопця, який разом із ОСОБА_9 скоїв розбійний напад на її квартиру 04.12.2009 р.

В судовому засіданні першої інстанції потерпіла ОСОБА_10 підтвердила, що при проведенні впізнання вона подивилася на чотирьох хлопців і за розрізом очей, зовнішністю, статурою вона впізнала ОСОБА_7 , очі були у нього «спущені».

Доводи захисника про порушення права на захист обвинуваченого при проведенні впізнання були предметом перевірки під час судового розгляду та визнані неспроможними.

Колегія суддів погоджується с висновками суду першої інстанції, оскільки слідча дія проводилася саме з потерпілою, в присутності понятих. Свої показання щодо впізнання ОСОБА_7 як особи, яка скоїла розбійний напад на неї потерпіла ОСОБА_10 підтвердила і в судовому засіданні за участю захисника ОСОБА_8 .

Потерпіла ОСОБА_11 суду підтвердила обставини скоєння кримінального правопорушення. Вона вважає, що її мати мала можливість бачити нападників. Після того, що сталося, мати говорила їй, що вона запам`ятала нападників.

Показання потерпілих узгоджуються з іншими доказами по справі.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_15 показав, що обмовив на досудовому слідстві ОСОБА_7 , після чого були оголошені його показання на досудовому слідстві, відповідно до вимог п. 8 Розділу ХІ Перехідних положень КПК України та в порядку ст. 306 КПК України (1960 року). Показання свідка ОСОБА_15 в судовому засіданні спростовуються його показаннями на досудовому слідстві.

На досудовому слідстві свідок ОСОБА_15 показав, що в м. Дебальцеве разом з ОСОБА_14 він відвозив саме ОСОБА_16 , а потім забрав їх з речами та відвіз в сел. К. Маркса.

Аналогічні показання ОСОБА_15 давав у судовому засіданні при слуханні кримінальної справи за звинуваченням ОСОБА_9 . Після оголошення в судовому засіданні показань свідка ОСОБА_15 на досудовому слідстві та його показань в судовому засіданні, свідок заявив, що до нього були застосовані заходи психічного та фізичного впливу. Але ця заява свідка перевірялася судом та спростовується постановою старшого слідчого прокуратури м. Дебальцеве від 04.10.2013 р. про закриття кримінального провадження, відповідно до якої постановлено кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000061 від 19.09.2013 р. закрити у зв`язку із відсутністю в діях колишнього слідчого Дебальцевського МВ ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_17 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.

ОСОБА_9 , який був засуджений вироком Дебальцевского міського суду від 22.12.2010 року за скоєння вказаного кримінального правопорушення, суду показав, що ОСОБА_18 він знає з 1998 року, як жителя селища ОСОБА_19 , з ним він не спілкувався на протязі п`яти років. ОСОБА_18 він обмовив, коли сказав, що разом з ним скоїв розбійний напад на потерпілих, бо знав, що він перебуває в Росії. При допиті на стадії досудового слідства слідчий чинив на нього тиск, тому він давав свідчення щодо ОСОБА_18 для того, щоб припинилися муки і не бажаючи видавати подільника.

В судовому засіданні були оголошені показання ОСОБА_9 на досудовому слідстві, відповідно до вимог п. 8 Розділу ХІ Перехідних положень КПК України та в порядку ст. 306 КПК України (1960 року). Показання свідка ОСОБА_9 в судовому засіданні спростовуються його показаннями на досудовому слідстві.

На досудовому слідстві ОСОБА_9 показував, що саме з ОСОБА_18 він скоїв розбійний напад на потерпілих.

Після оголошення свідчень ОСОБА_14 суду пояснив, що він обмовив ОСОБА_18 під тортурами, щоб припинити муки.

Заява ОСОБА_9 про застосування відносно нього заходів фізичного та психологічного впливу з боку працівників міліції була перевірена судом та спростовується постановою слідчого четвертого відділу слідчого управління прокуратури Донецької області від 25.12.2013 р. про закриття кримінального провадження, відповідно до якої постановлено кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000069 від 08.11.2013 р. закрити у зв`язку із відсутністю в діях працівників ОСОБА_20 та Дебальцевського МВ ГУМВС України в Донецькій області складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_21 показав, що 04.09.2009 року він ОСОБА_18 не бачив. Оговорив ОСОБА_18 на прохання ОСОБА_14 , так як він на той момент знаходився в Росії.

В судовому засіданні були оголошені показання свідка ОСОБА_21 на досудовому слідстві, відповідно до вимог п. 8 Розділу ХІ Перехідних положень КПК України та в порядку ст. 306 КПК України (1960 року). Показання свідка ОСОБА_21 в судовому засіданні спростовуються його показаннями на досудовому слідстві.

На досудовому слідстві свідок ОСОБА_21 показав, 04.12.2009 року приблизно о 19 годині він проходив біля магазину "Водолій" сел. Карла Маркса, де випадково зустрів ОСОБА_22 і ОСОБА_16 , які чекали таксі. Вони сказали йому, що їдуть в м. Дебальцеве до " ОСОБА_23 " за "ширкой", запропонували поїхати з ними. Він відмовився. До них під`їхало таксі «ДЭУ», на якому поїхали ОСОБА_14 і ОСОБА_18 , а він пішов додому.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_24 показав, на очній ставці ОСОБА_14 говорив, що з ним був ОСОБА_18 , а Панкуліч тільки кивав головою. Чи застосовували до нього тиск при допиті, він не пам`ятає. Коли був суд з ОСОБА_14 , свідчення він в суді давав такі ж, тиск на нього суд не чинив.

В судовому засіданні були оголошені показання свідка ОСОБА_24 на досудовому слідстві, відповідно до вимог п. 8 Розділу ХІ Перехідних положень КПК України та в порядку ст. 306 КПК України (1960 року). Показання свідка ОСОБА_24 в судовому засіданні спростовуються його показаннями на досудовому слідстві.

На досудовому слідстві свідок ОСОБА_24 показав, що в грудні 2009 року увечері до нього додому прийшли його знайомі жителі їх селища - ОСОБА_25 разом з ОСОБА_26 . ОСОБА_9 був одягнений: на голові була в`язана шапка чорного кольору, куртка дута-пуховик з капюшоном, спортивні штани чорного кольору, кросівки чорного кольору. ОСОБА_27 був одягнений в шапці в`язаній чорного кольору, куртка болонева чорного кольору, джинсові брюки чорного кольору, кросівки-туфлі чорного кольору. У ОСОБА_28 під курткою знаходився ДВД-програвач, кермо з педалями для гри на комп`ютері, комп`ютерний ігровий джойстик. У руках він тримав рідкокристалічний комп`ютерний монітор. У ОСОБА_14 в руках був системний блок комп`ютера і в кишені у нього лежав мобільний телефон. ОСОБА_14 і ОСОБА_18 попросили його сховати ці речі у себе вдома, щоб надалі їх забрати. Потім вони запропонували йому купити у них або допомогти продати мобільний телефон марки "Самсунг" "розкладачка" в корпусі білого кольору. Телефон він купив для бабусі за 200 грн. Коли ОСОБА_14 і ОСОБА_18 уходили, то показали рукою на пістолет, який лежав на кріслі в залі і сказали, щоб він його теж сховав. До цього він цей пістолет не бачив. Він сховав речі, які в подальшому були вилучені працівниками ОСОБА_29 .

Заява свідка про застосування відносно нього заходів фізичного та психологічного впливу з боку працівників міліції перевірялась судом та спростовується постановою старшого слідчого четвертого відділу слідчого управління прокуратури Донецької області від 11.02.2014 р. про закриття кримінального провадження, відповідно до якої постановлено кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000031 від 15.01.2014 р. закрити у зв`язку із відсутністю в діях працівників Єнакіївського та Дебальцевського МВ ГУМВС України в Донецькій області складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України. Відомості про оскарження вказаної постанови в матеріалах кримінального провадження відсутні.

Свідок ОСОБА_30 суду показала, що на початку грудня їй стало відомо, що обікрали ОСОБА_10 . Того дня вона разом з ОСОБА_31 прийшли до них попити чай, в квартирі вже був ОСОБА_32 . Коли прийшли, то побачили, що потерпілі заплакані, вони почали питати, що сталося, на що потерпілі пояснили, що увірвалися до них двоє хлопців, зв`язали їх скотчем, зняли з них прикраси, сережки, кільця. Пройшлися по кімнатах та побачили, що речі були розкидані, коробки. Після викликали міліцію.

Свідок ОСОБА_33 суду показала, що потерпілих вона не знає. Коли ОСОБА_7 було 18 років, він поїхав зі своєю мамою до м. Москви. Приїжджав він приблизно в 2009 році. ОСОБА_7 є їй хрещеником.

Свідок ОСОБА_34 суду пояснив, що він купував телефон у ОСОБА_22 , марки «Самсунг», якій у нього був вилучений працівниками міліції.

Свідок ОСОБА_35 суду пояснив, що 04.12.2009 р. увечері він зайшов до ОСОБА_36 додому. Вони пояснили, що їх пограбували. В квартирі побачив бардак, речі всі були розкидані. Після чого вони розповіли, як це все сталося, нападників було двоє, він бачив скотч, яким зв`язували потерпілих. Він помітив відсутність комп`ютера, ДВД. Зі слів ОСОБА_36 , у них було викрадено золоті сережки, 2 кільця , гроші близько 80 грн. та мобільні телефони. Через деякий час прийшли ОСОБА_37 і ОСОБА_38 , і вони всі разом викликали міліцію. Після того, що сталося, у потерпілих був шоковий стан. Потерпілі пояснили, що їм погрожували, приставляли пістолет. Потерпілі описували нападників, було двоє чоловіків, одягнені в чорне, обличчя не було видно, тільки очі. Так само ОСОБА_10 пояснювала, що одного з чоловіків вона запам`ятала по очах. Після затримання ОСОБА_7 . ОСОБА_10 була на впізнанні, після вона пояснювала, що це був саме той чоловік, який вчинив злочин. Вона пояснювала, що її завели в кімнату для впізнання, і з представлених чоловіків вона ОСОБА_18 одразу впізнала по очах.

Показання свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_24 , ОСОБА_21 , ОСОБА_9 , дані в ході судового слідства суд першої інстанції обґрунтовано визнав неправдивими, такими, що спростовуються показаннями цих свідків на досудовому слідстві та у судовому слідстві у кримінальній справі за звинуваченням ОСОБА_9 . Суд визнав ці показання як засіб захисту обвинуваченого, що спрямовані на уникнення останнього від відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення.

Показання потерпілих, свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_24 , ОСОБА_21 , ОСОБА_9 на досудовому слідстві, показання свідків ОСОБА_30 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 у судовому засіданні суд визнав належними та такими, що узгоджуються з іншими доказами у кримінальному провадженні.

Колегія судді погоджується з даним висновком суду першої інстанції, оскільки ці показання об`єктивно узгоджуються з іншими доказами по справі: з даними огляду місця події, огляду квартири потерпілих, впізнання предметів, фактами, отриманими під час відтворення обстановки і обставин події.

Сукупність наведених доказів, на думку колегії суддів, об`єктивно свідчать про те, що вина ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого йому злочину повністю доведена.

Дії обвинуваченого правильно кваліфіковані судом першої інстанції за ч. 3 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло.

Суд першої інстанції у вироку детально навів спростування версії обвинуваченого про те, що він на час вчинення кримінального правопорушення знаходився в м.Москва, визнавши її неправдивою. Колегія суддів погоджується з такими висновками суду і вважає їх правильними.

Законність усіх отриманих доказів перевірена судом першої інстанції, вони обґрунтовано покладені в основу вироку.

Як вбачається з вироку, при призначенні покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції виходив із загальних засад призначення покарання, урахував всі обставини, що випливають із покарання, дані про його особу тощо.

Покарання, призначене засудженому відповідає вимогам ст.65 КК України, тому що визначене в межах санкції ч. 3 ст. 187 КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, конкретних обставин даної справи та є необхідним і достатнім для її виправлення і попередження нових злочинів.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність колегією суддів не встановлено, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Дебальцевського міського суду Донецької області від 30 квітня 2014 року - залишити без задоволення.

Вирок Дебальцевського міського суду Донецької області від 30 квітня 2014 року, щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3