Справа № 362/5298/15-к
Провадження № 1-кп/362/238/15
ВИРОК
Іменем України
28.09.2015 року м. Васильків
Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участі прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6
- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України, -
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження.
Згідно висновку судово-медичної експертизи №239 м/д від 27.06.2015 року:
Виходячи із даних наданої медичної документації на ім`я ОСОБА_9 , 1991 року народження у останньої мали місце: закрита внутрішньочерепна травма з забійними ранами верхньої повіки ліворуч і потиличної області, перелом кісток носа, забоєм головного мозку легкого ступеня; закрита тупа травма грудної клітки з саднами шкірних покривів грудної клітки і черевної стінки, перелом шийки і кістки правої лопатки, закритими переломами 2- 8-го ребер справа по задній пахвовій лінії, забиттями легенів і правостороннім гемо пневмотораксом; закриті осколочні переломи обох кісток лівої гомілки в нижній третині, що виникли внаслідок дії у вказані частини тіла потерпілої тупого предмету (предметів).
Вказана внутрішньочерепна травма кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що потягло короткочасний розлад здоров`я.
Вказана травма грудної клітки кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження по критерію небезпеки для життя в момент заподіяння.
Вказані переломи кісток лівої гомілки кваліфікується як тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості по критерію тривалості розладу здоров`я більше 21 дня.
Таким чином, водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки ВАЗ 210011 д.н.з. НОМЕР_1 , грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2002 року, а саме:
- п. 1.3., де вказано, що «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими»;
- п. 1.5., де вказано, що «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху і інших осіб не повинні створювати небезпеку або перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;
- п.2.1.а., де вказано, що «Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії»;
- п. 2.9.а., де вказано, що «Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння»;
- п.12.1., де вказано, що «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»;
- п.12.3., де вказано, що «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».
Порушення водієм ОСОБА_5 вимог п.п. 1.3, 1.5, 2.1.а, 2.9.а, 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху знаходяться в прямому причинному зв`язку із скоєною дорожньо-транспортною пригодою та наслідками, що настали, а саме отримання потерпілою тяжких тілесних ушкоджень.
Далі, продовжуючи свою злочинну діяльність, водій ОСОБА_5 усвідомлюючи, що вищевказаними протиправними діями поставив потерпілу ОСОБА_8 у небезпечний для життя стан, нехтуючи обов`язком піклуватися про потерпілу, не надав останній першої медичної допомоги, не викликав швидку медичну допомогу та зник з місця пригоди, тим самим завідомо залишив без допомоги ОСОБА_8 , яка перебувала у безпорадному стані внаслідок втрати свідомості і отримання тілесних ушкоджень, що є небезпечними для життя в момент заподіяння та була позбавлена можливості до самозбереження.
Після скоєння вище вказаної дорожньо-транспортної пригоди, не з`ясувавши у якому стані перебуває потерпіла, ОСОБА_5 з місця події зник.
Таким чином, своїми діями водій ОСОБА_5 грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2002 року, а саме:
-п. 2.10.а, де вказано, що «У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди»;
-п. 2.10.б, де вказано, що «У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил»;
-п. 2.10.в, де вказано, що «У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди»;
-п.2.10.г, де вказано, що «У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати карету швидкої допомоги, а якщо це неможливо, звернутися за допомогою до присутніх і відправити потерпілих до лікувального закладу»;
-п.2.10.є, де вказано, що «До проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).
Потерпіла ОСОБА_8 до суду не з`явилась, надавши заяву про розгляд даного кримінального провадження у її відсутності, заявлений цивільний позов про відшкодування майнової шкоди в розмірі 207727 гривень 66 копійок та 150000 гривень моральної шкоди підтримує в повному обсязі.
Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показала, що 14.03.2015 року о 22-00 годині вона домовилась зустрітися зі своєю подружкою ОСОБА_15 в с. Устимівка, Васильківського району, Київської області ближче біля траси Фастів-Біла Церква. Вона вийшла зі свого будинку по АДРЕСА_2 і направилась до місця зустрічі. Не доходячи до місця зустрічі приблизно метрів 50, вона почула сильний звук від якогось удару. Після цього вона зразу зателефонувала своїй подружці ОСОБА_16 , але її телефон не відповідав. Вона продовжувала свій шлях до місця зустрічі і побачила, як невідомий їй автомобіль на великій швидкості промчався з цього місця, марки та кольору автомобіля вона не помітила, бо було темно, а далі невдовзі побачила на узбіччі дороги ОСОБА_8 , яка лежала без свідомості. Крім цього, там були якісь невідомі люди, а саме, якісь дві дівчини та два хлопці і якийсь мікроавтобус світлого кольору, марки та номеру яких вона не знає. Ці люди повідомили їй, що вже викликали швидку допомогу та міліцію. Після чого вони поїхали, а вона залишилась чекати з ОСОБА_17 . Вона там перебувала аж до приїзду швидкої допомоги та працівників міліції. Стосовно відшкодування шкоди обвинуваченим на користь потерпілої ОСОБА_18 їй нічого не відомо. Обвинуваченого у вказаному кримінальному провадженні вона не знає і на місці ДТП вона його не бачила. Під час її ходьби до місця зустрічі з ОСОБА_15 не проїжджав жоден автомобіль по вказаній дорозі, окрім одного автомобіля, який зразу проїхав на великій швидкості після удару, який вона почула заздалегідь.
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показав, що 14.03.2015 року близько обідньої пори до нього додому в с. Паляниченці, Фастівського району, Київської області, заїхав його знайомий ОСОБА_19 і запросив його проїхатися з ним на керованому ОСОБА_20 автомобілі на кладовище с. Паляниченці, з приводу річниці батька останнього, де вони випили по три чарки горілки. Після чого, ОСОБА_20 завіз його додому, а сам кудись поїхав. Після того, через деякий час, він ОСОБА_21 , пішов в центр с. Паляниченці, де розпивав спиртні напої з іншими його друзями. Вже у вечірній час в центр села Паляниченці приїхав на автомобілі ВАЗ «копейка», червоного кольору ОСОБА_19 і він, ОСОБА_21 попросив його відвезти його в с. Устимівка, Васильківського району, Київської області, в кафе. Це було біля 22-ї години. Сівши в автомобіль ОСОБА_22 на переднє пасажирське сидіння, він задрімав. Через деякий час у нього різко запекло обличчя, він рукою обтер його і побачив на руці кров, що трапилось він не зрозумів. ОСОБА_19 дав йому якусь ганчірку, щоб він витер своє обличчя і запитав його чи не потрібно його везти в лікарню, на що він відповів, що не потрібно і щоб він ОСОБА_20 відвід його до дружини в с. Ковалівка, Васильківського району, Київської області. Самих обставин ДТП він не бачив, оскільки дрімав, і з цього приводу він нічого сказати не може. ОСОБА_19 сказав йому, що його засліпила якась «фура» і вилетіло лобове скло в його автомобілі, від чого він не знає. ОСОБА_19 не зупиняв свій автомобіль. На ранок він взнав, що ОСОБА_19 збив на автомобілі якусь людину. ОСОБА_19 йому говорив, що відвідував потерпілу, про відшкодування потерпілій коштів йому нічого не відомо.
Прокурором в судовому засіданні були надані матеріали кримінального провадження, які підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України, а саме:
-постанова про об`єднання матеріалів досудового розслідування від 08.07.2015 року;
-постанова про зміну кваліфікації у кримінальному провадженні від 08.07.2015 року про зміну кваліфікації кримінального правопорушення з ч. 1 ст. 286 КК України на ч. 2 ст. 286 КК України;
-постанова про об`єднання матеріалів досудового розслідування від 09.07.2015 року;
-протокол огляду місця ДТП від 14.03.2015 року, об`єктом якого є дорога по вул. Білоцерківській с. Устимівка Васильківського району Київської області, під час якого виявлено осип скла, фрагменти пластмаси від переднього бампера, фрагменти пластмаса від бокового дзеркала, численне лако-фарбове покриття помаранчевого кольору та ілюстративна таблиця до вказаного протоколу;
-схема до протоколу огляду місця ДТП від 14.03.2015 року;
-посвідчення тракториста-машиніста НОМЕР_2 на ім`я обвинуваченого ОСОБА_5 ;
-фотокопія паспорта на ОСОБА_5 ;
-вимога про судимість на ОСОБА_5 , з якої вбачається, що останній раніше не судимий;
-характеристика з місця проживання на ОСОБА_5 - позитивна;
-довідки лікарів психіатра та нарколога Фастівської ЦРЛ, з яких вбачається, що ОСОБА_5 на обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває;
-довідка Паляниченської сільської ради Фастівського району Київської області №57 від 30.03.2015 року про склад сім`ї ОСОБА_5 ;
-довідка Паляниченської сільської ради Фастівського району Київської області №56 від 30.03.2015 року про склад сім`ї та реєстрацію осіб в будинку АДРЕСА_3 ;
-посвідчення категорії №4 на ОСОБА_5 , як на особу, яка проживає на території зони посиленого радіаційного контролю;
-свідоцтво про народження сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в графі батько якого зазначений ОСОБА_5 ;
-фіброгастродуоденоскопія №276/6 від 15.02.2015 року, відповідно до якої ОСОБА_5 хворіє виразковою хворобою шлунка;
-свідоцтво про одруження ОСОБА_5 ;
-аудіограма №114714 на ім`я ОСОБА_5 від 29.11.1980 року, з якої вбачається, захворювання обох його вух;
-консультативний висновок стаціонару Київської обласної лікарні від 04.01.1990 року, з якого вбачається, захворювання обох вух у ОСОБА_5 ;
-відповідь центру надання послуг, пов`язаних з використання автотранспортних засобів з обслуговування м. Фастів та Фастівського району при УДАІ ГУ МВС України в Київській області №300 від 15.06.2015 року про те, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 посвідчення водія не видавалось;
-висновок щодо результатів виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, виданого Київським обласним наркологічним диспансером 15.03.2015 року №11 складеного о 02 годині 55 хвилин на ім`я ОСОБА_5 , що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння;
-постанова про призначення авто-технічної експертизи від 14.04.2015 року;
-довідка про вартість вказаної експертизи в сумі 613 грн. 80 коп.;
-висновок експерта №5-01/365 від 20.05.2015 року, відповідно до якої:
1.Рульове керування автомобіля ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 , на момент огляду, знаходиться в працездатному стані. Несправностей, що могли б викликати погіршення або відмову в роботі рульового керування перед подією, не виявлено.
2.Система робочого гальма автомобіля ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 , на момент огляду знаходиться в працездатному стані. Несправностей, що могли б викликати погіршення або відмовлення в роботі системи робочого гальма перед подією, не виявлено.
4.Несправностей в рульовому керуванні, гальмівній системі та елементах підвіски автомобіля ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 , які могли виникнути до ДТП, не виявлено.
-постанова про призначення судово-медичної експертизи від 27.05.2015 року;
-висновок експерта №239МД від 27.06.2015 року, в якому зазначено характер і ступінь тілесних ушкоджень, отриманих потерпілої ОСОБА_8 , 1991 року народження;
-виписка з історії хвороби ОСОБА_5 з Київської обласної клінічної лікарні, урологічне відділення від 08.08.2015 року, з якої вбачається, що у ОСОБА_5 мався розрив нирки;
-ультразвукове обстеження органів черевної порожнини і зачревного простору від 25.08.2015 року ОСОБА_5 , з якого вбачається, що в нього мається деформація жовчного міхура;
-квитанція №8/3 від 08.08.2015 року про перерахування на користь потерпілої 5000 гривень в рахунок відшкодування заподіяної шкоди та квитанція №9/6 від 17.09.2015 року про перерахунок на користь потерпілої 7000 гривень в рахунок відшкодування заподіяної шкоди ОСОБА_5 ;
-дані обстеження комп`ютерної томографії на ОСОБА_5 від 31.08.2015 року, з якого вбачається, що в нього внаслідок закритої травми, був розрив нижнього сегмента нирки.
Враховуючи вище вказане, суд приходить до висновку про повну доведеність вини ОСОБА_5 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілій тяжкі тілесні ушкодження, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України та у завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, мав змогу надати їй допомогу, а також, коли він сам поставив потерпілу в небезпечний для життя стан, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 135 КК України.
Визнаючи винним обвинуваченого ОСОБА_5 і обираючи йому міру покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, що відносяться, відповідно до ст. 12 КК України, за ч. 2 ст. 286 КК України до тяжких злочинів, за ч. 1 ст. 135 КК України до злочинів середньої тяжкості, також повною мірою вивчена особа обвинуваченого: відповідно до вимоги ГІБ МВС України ОСОБА_5 раніше не судимий, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, характеризується позитивно.
Судом, відповідно до ст. 66 КК України, беруться до уваги обставини, пом`якшуючі відповідальність обвинуваченого ОСОБА_5 щире каяття, часткове відшкодування потерпілій заподіяної шкоди.
Обставин, що обтяжує відповідальність обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 положень ст. 69 КК України судом не вбачається.
Враховуючи позитивну характеристику на ОСОБА_5 за місцем його проживання, те, що він раніше не судимий, щире каяття, думку потерпілої ОСОБА_18 , яка просила призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_5 відповідно до закону, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України у виді позбавлення волі на певний строк, з позбавленням права керування транспортними засобами на певний строк.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожен злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Суд не знаходить підстав для застосування до покарання обвинуваченому ОСОБА_5 ст. 75 КК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а тому призначене покарання ОСОБА_5 буде відповідати його особі і вчиненим ним кримінальних правопорушень.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд ,
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним за ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК і призначити йому покарання:
-за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки;
-за ч. 1 ст. 135 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_5 призначити, шляхом поглинення менш суворого більш суворим у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 відраховувати з моменту звернення вироку до виконання.
Цивільний позов ОСОБА_9 задоволити повністю.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_9 завдану їй майнову шкоду в розмірі 195727 гривень 66 копійок та 150000 гривень моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави України судові витрати за проведення авто-технічної експертизи в сумі 613 гривень 80 копійок.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілій та прокурору.

Учасники судового розгляду мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1