Дата документу Справа № 229/60/14-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/1156/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч.3 ч.2 ст.185 КК УкраїниСуддя-доповідач у 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 серпня 2015 року м.Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_7 на вирок Дружківського міського суду Донецької області від 18 лютого 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дружківки Донецької області, мешкає за адресою АДРЕСА_1 ,

визнано винним та засуджено за скоєння злочинів, передбачених ст.ст. 185 ч.2, 185 ч.3 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком міського суду ОСОБА_7 визнано винним в тому, що він протягом листопада 2013 року на території м. Дружківки Донецької області, будучи у стані алкогольного сп`яніння, вчинив низку крадіжок чужого майна, в тому числі повторно, пов`язаних із проникненням у сховище, заподіявши потерпілим матеріальну шкоду: ОСОБА_8 на загальну суму 4400 грн., ВАТ «Укртелеком» Цеху Телекомунікаційних послуг № 9 м. Дружківки Донецької області на суму 1162,41 грн.; ОСОБА_9 на суму 850 грн.; ОСОБА_10 на суму 850 грн.; ОСОБА_11 на суму 850 грн.; ОСОБА_12 на суму 850 грн.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано

за ч.2 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна, скоєне повторно.
за ч.3 ст. 185 КК, як таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у приміщення та інше сховище.
Йому призначено покарання

за ч.2 ст.185 КК 1 рік позбавлення волі.

за ч.3 ст.185 КК 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК,, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

В апеляційній скарзі обвинувачений, не заперечуючи обставин справи, доведеність своє винуватості, вид і розмір призначеного йому покарання, вважав, що з огляду на обставини справи (повне визнання обвинуваченим своєї вини, сприяння ним встановленню істини у справі, часткове відшкодування обвинуваченим шкоди та просьбу потерпілих не позбавляти його волі, позитивну характеристику обвинуваченого, важке матеріальне становище обвинуваченого, яке спонукало його до скоєння ним вказаних злочинів, обвинувачений раніше не судимий та ніколи не притягувався до кримінальної відповідальності) суд на підставі ст.75 КК мав підстави для звільнення обвинуваченого від призначеного йому покарання з випробуванням, оскільки на переконання ОСОБА_7 його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши позицію прокурора, який погодився з доводами апеляційної скарги і просив вирок суду змінити, звільнивши ОСОБА_7 від призначеного йому покарання на підставі ст.75 КК; перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Оскільки в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого, належним чином повідомленого про час і місце апеляційного розгляду, суд з огляду на положення ч.4 ст.401 КПК розглянув апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_7 .
Відповідно до п.2 ч.1 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні ним злочину за наведених у вироку суду обставин, а також вид і розмір призначеного йому покарання ніким не оспорюється, тому з огляду на положення ст.404 КПК в цих частинах вирок суду не переглядався.

Як убачається з вироку, призначаючи ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, суд врахував лише ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, одне з яких відноситься до категорії тяжких злочинів, а решта злочинів середньої тяжкості, вчинення злочинів у стані алкогольного сп`яніння, що по суті й стало підставою для призначення ОСОБА_7 реального покарання у виді позбавлення волі. Адже рештою обставин, які врахував суд при призначенні виду і розміру покарання є неперебування обвинуваченого на обліку у лікаря-нарколога, психіатра, відсутність судимостей, позитивна характеристика та щире каяття.

Разом з тим, суд першої інстанції не в повній мірі врахував вимоги ст.65 КК, згідно з якими особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому мають враховуватись всі обставини, які як обтяжують, так і пом`якшують покарання. Згідно ч.2 ст.66 КК при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, й інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті. На переконання судової колегії такими неврахованими пом`якшувальними обставинами лише на момент ухвалення оскаржуваного вироку є

-повне відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому ОСОБА_8 , яка складала половину вартості усієї шкоди, спричиненої обвинуваченим;

-активне сприяння ОСОБА_7 розкриттю злочину та повне визнання вини;

-важке матеріальне становище обвинуваченого, через незадовільний стан здоров`я, яке спонукало обвинуваченого до скоєння ним вказаних злочинів.

Крім того, суд має обов`язково приймати до уваги й пост кримінальну поведінку обвинуваченого після викриття злочинної діяльності останнього. Так, на теперішній час обвинувачений повністю відшкодував спричинену ним шкоду ВАТ «Укртелеком» Цеху Телекомунікаційних послуг № 9 м. Дружківки Донецької області, ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які звернулись до суду із клопотанням не позбавляти обвинуваченого волі. Отже пост кримінальна поведінка ОСОБА_7 свідчить про реальну дієвість його розкаяння у вчинених ним кримінальних правопорушеннях. В матеріалах провадження відсутні дані про відшкодування шкоди лише ОСОБА_10 на суму 850 грн., що з огляду на вищенаведені обставини та незначний розмір такої шкоди не може переконливо свідчити про стійку протиправну направленість ОСОБА_7 ..

У сукупності із встановленими судом першої інстанції обставинами про непритягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, вищенаведені обставини переконливо свідчать про можливість виправлення ОСОБА_7 без його реальної ізоляції від суспільства, застосувавши до нього положення ст.75 КК з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК.

Крім того, судова колегія приймає до уваги, що міським судом у вироку допущено протиріччя між описовою частиною вчиненої ОСОБА_7 крадіжки з подвір`я ОСОБА_8 і кваліфікацією дій обвинуваченого за цим епізодом за ознакою «проникнення в приміщення». Адже, кваліфікація міським судом цих дій за ознакою «проникнення у сховище» є достатньою і такою, що відповідає встановленим судом обставинам справи. В зв`язку з чим, вирок суду в цій частині підлягає зміні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст.ст. 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Дружківського міського суду Донецької області від 18 лютого 2015 року щодо ОСОБА_7 в цій справі в частині призначеного йому покарання змінити.

ОСОБА_7 від призначеного йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки звільнити на підставі ст.75 КК України, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язок не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

В частині кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України виключити слова «у приміщення та інше».

В решті вирок міського суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4