Справа № 307/2706/15-к
Провадження № 1-кп/307/89/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 січня 2016 року м. Тячів
Тячівський районний суд Закарпатської області в особі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
представника потерпілої ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів кримінальне провадження про обвинувачення :
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , України, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, розлученого, раніше судимого вироком Тячівського районного суду від 27 березня 2008 року за ст. 122 ч.1 КК України в виді позбавлення волі строком на два роки, звільненого від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на один рік, вироком Тячівського районного суду від 1 жовтня 2008 року за ст. 122 ч.1 КК України в виді позбавлення волі строком на два роки, на підставі ст..71 КК України за сукупністю з вироком Тячівського районного суду від 27 березня 2008 року остаточно призначено покарання в виді позбавлення волі строком на три роки, яке ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 24 грудня 2008 року змінено до двох років і одного місяця позбавлення волі, звільненого від подальшого відбування міри покарання за вироком Тячівського районного суду від 1 жовтня 2008 року внаслідок Указу Президента України «Про помилування засуджених» від 6 березня 2009 року за №133/2009, вироком Тячівського районного суду від 29 березня 2011 року за ст.ст. 125 ч.1, 125 ч.2 КК України з застосуванням ст.. 70 КК України в виді трьох місяців арешту, вироком Тячівського районного суду від 21 лютого 2013 року за ст.ст. 125 ч.1, 296 ч.1 КК України з застосуванням ст.. 70 КК України в виді одного року обмеження волі, ухвалою Долинського суду Івано-Франківської області не відбута частина покарання за вироком Тячівського районного суду від 21 лютого 2013 року у виді обмеження волі замінена на 240 годин громадських робіт, вироком Тячівського районного суду від 13 травня 2014 року за.ч.2 ст.389 КК України із застосуванням ст..71 КК України за вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 21.02.2013 року до 1 місяця 10 днів арешту, вироком Тячівського районного суду від 12 лютого 2015 року за 162 ч.1 КК України у виді обмеження волі строком на два роки,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 162 ч.1 КК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 , будучи рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 17 січня 2013 року, яке набрало законної сили 8 лютого 2013 року, виселений без надання іншого житлового приміщення з будинку АДРЕСА_2 , який належить потерпілій ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , 26 червня 2015 року, близько 19-ї години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в АДРЕСА_2 , умисно без дозволу співвласника вказаного будинку ОСОБА_7 , пошкодивши колодку на дверях гаражного приміщення, незаконно, всупереч волі ОСОБА_7 , за відсутності визначених законом підстав та в порушення встановленого законом порядку, зайшов всередину гаражного приміщення, порушивши таким чином недоторканість володіння ОСОБА_7 , після чого 27 червня 2015 року, близько 10-ї години, був виявлений нею у приміщенні гаражу, у ході чого розпочав сварку, так як ОСОБА_7 просила його покинути її володіння, однак ОСОБА_6 на її вимоги не реагував та відмовився добровільно вийти з приміщення гаража, у зв`язку з чим ОСОБА_7 викликала на місце події працівників міліції, які виявили ОСОБА_6 у приміщенні гаражу.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину не визнав та пояснив, що 15 травня 2015 року, його звільнили з Ужгородського СІЗО, після чого він прийшов додому до потерпілої ОСОБА_7 в АДРЕСА_2 і вона його прийняла. З 15 травня 2015 року, з дозволу потерпілої ОСОБА_7 , він проживав разом з нею в АДРЕСА_2 . 27 червня 2015 року у потерпілої мало бути день народження і вона сказала, щоб він купив продуктів. 25 червня 2015 року він сказав потерпілій, щоб та сиділа з дітьми, а сам пішов за продуктами. Купивши продукти та повернувшись близько 12-ї години додому до потерпілої ОСОБА_7 в АДРЕСА_2 , зайшовши в двір, він побачив, що двері на гаражі та на кухні закриті на замок. Він став шукати потерпілу, після чого зірвав замок з гаражних дверей. Потім потерпіла взяла доньку, пішла до свого дядька та пізніше викликала міліцію. Коли, близько обіду, прийшли працівники міліції, він вже випив горілку та ліг спати. Після події вони з потерпілою ОСОБА_7 знову жили разом. Про те, що його виселено з будинку АДРЕСА_2 йому говорила потерпіла ОСОБА_7 , але на судових засіданнях він присутнім не був. Коли саме він зірвав замок на гаражі не пам`ятає, але можливо і 26 червня 2015 року. Замок він зірвав рукою. Крім працівників міліції, під час події були також присутні невістка та брат ОСОБА_9 , які збирали сіно на городі. Крім нього, потерпілої та дітей за адресою АДРЕСА_2 , більше ніхто не проживав. У гаражі були умови для того, щоб там можливо було спати і там знаходились його особисті речі. Починаючи з 15.05.2015 року він постійно, з дозволу потерпілої ОСОБА_7 , проживав за адресою АДРЕСА_2 і вона його не виганяла, а він їй не погрожував. Просить його виправдати.
Розглянувши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ст..162 ч.1 КК України в судовому засіданні повністю доведена і це стверджується зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні наступними доказами.
Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні ствердила, що 26 червня 2015 року вона була вдома. Близько 19-ї години, в стані алкогольного сп`яніння, прийшов обвинувачений ОСОБА_6 та почав їй погрожувати. Вона закрила все на подвір`ї та пішла спати до дядька, а обвинувачений залишився в дворі. Повернувшись додому наступного дня 27 червня 2015 року, близько 10-ї години, вона побачила, що замок на гаражі зірваний, а обвинувачений спить в нетверезому стані в гаражі, при цьому двері на гаражі були повністю відкриті. Після цього вона повідомила працівників міліції, що обвинувачений зірвав замок. Обвинуваченому ОСОБА_6 вона не надавала дозволу проживати в себе вдома, проганяла його, але він не хотів йти геть. Купляти продукти харчування обвинуваченого ОСОБА_6 вона не просила і дозволу переночувати в неї вдома 26 червня 2015 року ОСОБА_6 не просив. Гаражне приміщення вона закрила на замок, коли йшла до дядька, а коли повернулася, то він вже був зірваний. Розмови з обвинуваченим ОСОБА_6 про її день народження не було, і вона його не святкувала. Будинок в АДРЕСА_2 належить їй. З 15 травня 2015 року по 26 червня 2015 року вона з обвинуваченим ОСОБА_6 не спілкувалися. Просить обвинуваченого ОСОБА_6 покарати суворо.
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показав, що він працював слідчим слідчого відділу Тячівського РВ УМВС України в Закарпатській області і в кінці червня 2015 року, згідно повідомлення по лінії за номером 102 , вони з працівниками оперативної групи виїхали по місцю проживання потерпілої ОСОБА_7 в с. Грушево. Приїхавши на місце події, їх зустріла потерпіла ОСОБА_7 , де працівниками міліції було виявлено зірваний замок на гаражних дверях та обвинуваченого ОСОБА_6 , який знаходився в гаражному приміщенні та перебував в стані алкогольного сп`яніння. Також було виявлено пошкоджені вхідні двері на будинку, а саме вхідні двері на будинку були виштовхнуті всередину будинку. Не пам`ятає, щоб на місці події був ще хтось крім працівників міліції, обвинуваченого ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_7 . Потерпіла документів на право власності на будинок не показувала, показувала рішення суду про розірвання шлюбу та про виселення або про заборону перебування ОСОБА_6 в її дворогосподарстві. Потім обвинувачений ОСОБА_6 поїхав з ними в м. Тячів, де було проведено освідчення ОСОБА_6 , взято пояснення і після цього ОСОБА_6 відпустили.
Відповідно до письмової заяви потерпілої ОСОБА_7 від 27 червня 2015 року встановлено, що ОСОБА_7 звернулася в Тячівський РВ УМВС України в Закарпатській області про те, що ОСОБА_6 відмовляється покинути її дворогосподарство та житло всупереч рішенню суду і просить прийняти відносно ОСОБА_6 відповідні міри.
Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 27 червня 2015 року ОСОБА_7 звернулася з заявою в Тячівський РВ УМВС України в Закарпатській області з проханням прийняти міри відносно ОСОБА_6 , який являється її колишнім чоловіком та який незаконно проник до її будинку, пошкодивши вхідні двері, після чого пошкодив навісний замок на гаражному приміщенні і проник до нього та до її будинку.
В рапорті о/ч Тячівського РВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_11 від 27 червня 2015 року зазначено, що 27 червня 2015 року, в 12 годин 30 хвилин в чергову частину Тячівського РВ УМВС України поступило повідомлення від ОСОБА_7 про те, що її колишній чоловік ОСОБА_6 прийшов в нетверезому стані, в ході чого пошкодив замок на вхідних дверях, проник до будинку та погрожував фізичною розправою
В рапорті слідчого СВ Тячівського РВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_10 від 27 червня 2015 року зазначено, що 27 червня 2015 року він чергував у слідчо-оперативній групі разом з оперуповноваженим СКР Тячівського РВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_11 . Близько 13-ї години, за вказівкою оперативного чергового Тячівського РВ УМВС України в Закарпатській області ними було здійснено виїзд у АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_7 . За вищевказаною адресою у гаражному приміщенні було виявлено ОСОБА_6 , який перебував в сильному стані алкогольного сп`яніння. Виїздом слідчо-оперативної групи було встановлено, що ОСОБА_6 незаконно, шляхом злому навісної колодки, проник у дане приміщення без згоди власника ОСОБА_7 , чим порушив недоторканість її володіння.
(а.с.72)
З протоколу огляду місця події з доданими до нього фото-таблицями від 27 червня 2015 року встановлено місце вчинення злочину щодо незаконного проникнення у володіння потерпілої ОСОБА_7 26 червня 2015 року. В даному протоколі огляду також зазначено, що при огляді території дворогосподарства будинку АДРЕСА_2 , яке також належить потерпілій ОСОБА_7 , встановлено, що на момент огляду ворота на гаражному приміщенні відчинені, вушко та залізні пластини, які призначені для зачинення гаражних воріт на навісну колодку, пошкоджені.
(а.с.75-84)
Згідно витягу про державну реєстрацію прав від 05.11.2012 року житловий будинок АДРЕСА_2 , належить потерпілій ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Відповідно до рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 17 січня 2013 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_8 та ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про виселення, яке набрала законної сили 8 лютого 2013 року, було вирішено виселити ОСОБА_6 з будинку АДРЕСА_2 без надання іншого житлового приміщення.
(а.с.127-129)
Згідно акту державного виконавця від 5 березня 2013 року було виконано виконавчий лист, виданий 11.02.2013 року на підставі рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 17 січня 2013 року, та виселено ОСОБА_6 з будинку АДРЕСА_2 .
Відповідно до медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння від 27 червня 2015 року за №145 в ОСОБА_6 виявлена середня ступінь алкогольного сп`яніння.
Таким чином, оцінивши зібрані по справі наведені докази, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ст.162 ч.1 КК України як незаконне проникнення до іншого володіння особи.
Суд не бере до уваги доводи обвинуваченого ОСОБА_6 , що він з 15 травня 2015 року по 27 червня 2015 року зі згоди потерпілої ОСОБА_7 проживав разом з нею в АДРЕСА_2 , оскільки це суперечить зібраним по справі та дослідженим в судовому засіданні доказам, які узгоджуються між собою з іншими матеріалами справи, а саме показанням потерпілої ОСОБА_7 , яка заперечила в судовому засіданні надання такої згоди обвинуваченому на проживання в своєму будинку, свідка ОСОБА_10 та протоколу огляду місця події від 27.06.2015 року, згідно якого встановлено, що ворота на гаражному приміщенні були відчинені, вушко та залізні пластини, які призначені для зачинення гаражних воріт на навісну колодку, були пошкоджені.
Доводи обвинуваченого та його захисника, що обвинувачений ОСОБА_6 мав право перебувати в дворогосподарстві потерпілої АДРЕСА_2 , так як потерпла ОСОБА_7 є тільки співвласником будинку та що в рішенні Тячівського районного суду Закарпатської області від 17 січня 2013 року щодо виселення ОСОБА_6 з будинку АДРЕСА_2 не зазначено, що він не має права в ньому перебувати, суд вважає не обґрунтованими.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 за ст..162 ч.1 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу винного, який по місцю проживання характеризується посередньо, є раніше судимий.
Обставини справи, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 : суд не знайшов.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 є рецидив злочинів, вчинення злочину повторно, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
При призначенні конкретного виду і розміру покарання відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , з врахуванням наведеного, думки потерпілої ОСОБА_7 , яка просить суворо покарати обвинуваченого, суд вважає, що відносно нього необхідно і доцільно призначити покарання в виді обмеження волі на певний строк.
За змістом ч.1 ст.71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністюабо частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
В частині 5 ст.72 КК України зазначено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У разі призначення судом іншого покарання, ніж позбавлення волі, зарахування строку попереднього ув`язнення в межах того самого кримінального провадження здійснюється в такому порядку: 1) строк попереднього ув`язнення переводиться у строк позбавлення волі відповідно до співвідношення, визначеного абзацом першим цієї частини; 2) визначений відповідно до пункту 1 цієї частини строк позбавлення волі переводиться в інший призначений вид покарання відповідно до співвідношення, визначеного частиною першою цієї статті.
Як встановлено в судовому засіданні на підставі вироку Тячівського районного суду від 12 лютого 2015 року ОСОБА_6 було засуджено за ст..162 ч.1 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки, при цьому в строк відбуття покарання за даним вироком засудженому ОСОБА_6 було зараховано строк попереднього ув`язнення з 25 листопада 2014 року.
Згідно листа Закарпатської УВП №9 від 6 січня 2016 року за №12/57 по вироку Тячівського районного суду від 12 лютого 2015 року ОСОБА_6 був звільнений з під варти 15 травня 2015 року.
Відповідно до повідомлення Закарпатської УВП №9 від 11 вересня 2015 року засудженого ОСОБА_6 10 вересня 2015 року направлено для відбування покарання в Долинський виправний центр №118.
Враховуючи те, що на даний час засуджений ОСОБА_6 фактично вже відбув покарання за вироком Тячівського районного суду від 12 лютого 2015 року, суд вважає, що підстав для застосування ст..71 ч.1 КК України при призначенні покарання за даним вироком не має.
Цивільного позову не заявлено.
Речові докази відсутні.
Процесуальних витрат не має.
Керуючись ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд,
З А С У Д И В:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 162 ч.1 КК України і призначити йому покарання за ст.162 ч.1 КК України у виді обмеження волі строком на один рік.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 в даному кримінальному провадженні не обирався.
Речові докази відсутні.
Процесуальних витрат не має.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення засудженому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку
Головуючий: ОСОБА_1