Справа № 161/1187/14-к
Провадження № 1-кс/161/376/14
У Х В А Л А

м. Луцьк 17 лютого 2014 року

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю слідчого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду м. Луцьк клопотання старшого слідчого з ОВС СУ ГУ Міндоходів у Волинській області ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей і документів,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий з ОВС СУ ГУ Міндоходів у Волинській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з начальником відділу за додержанням законів органами податкової міліції прокуратури Волинської області ОСОБА_4 , про тимчасовий доступ до речей і документів.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУ Міндоходів у Волинській області проводиться досудове слідство у кримінальному провадженні № 0000010 від 22.01.2014 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України.

З отриманих від оперативного управління Луцької ОДП-І матеріалів слідує, що згідно акту документальної перевірки ПП « ОСОБА_5 » (код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) № 840/204/2201/31216779 від 04.12.2013 року «Про результати позапланової виїзної документальної перевірки ПП « ОСОБА_5 » щодо взаємовідносин та взаєморозрахунків із ТзОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) за II та III квартали 2012 року та з TOB « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) за І квартал 2012 року та IV квартал 2011 року», службові особи ПП « ОСОБА_5 » ухилились від сплати податків на загальну суму 746 150 грн., шляхом відображення в податковому обліку підприємства фінансово-господарських операцій з перерахованими вище суб`єктами господарювання, які в дійсності не відбувались.

Із змісту акту перевірки ПП « ОСОБА_5 » слідує, що згідно договорів №01-06/12 від 01.06.2012 року, №5 від 01.08.2012 року, №4 від 01.08.2012 року, №6 від 01.08.2012 року, укладених між ПП « ОСОБА_5 » та ТзОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », Замовник - ПП « ОСОБА_5 » зобов`язується прийняти і оплатити роботи по капітальному ремонту приміщення майстерні РЕМ ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_3 », по реставрації та ремонту пам`ятки архітектури місцевого значення - будинку АДРЕСА_2 , по катальному ремонту підлоги першого поверху дитячої поліклініки у м. Нововолинську, по капітальному ремонту фасадів та покрівлі обласної дитячо-юнацької спортивної школи на АДРЕСА_3 , а Підрядник - ТзОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » зобов`язується на власний ризик виконати такі роботи. Як слідує, з акту перевірки, відповідно до довідок про вартість виконаних робіт, актів приймання виконання будівельних робіт та платіжних доручень такі будівельні роботи були виконані та оплачені.

Однак, в ході проведення перевірки ПП « ОСОБА_5 » ІНФОРМАЦІЯ_4 отримано акти ДПІ у Печерському районі м. Києві № 3982/22-4/37568634 від 27.09.2012 року та №4577/22-4/37568634 від 01.11.2012 року про неможливість проведення зустрічних звірок ТзОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » щодо підтвердження господарських відносин з контрагентами за квітень, травень, червень, липень, серпень 2012 року. Проведенням вказаних звірок не встановлено факту реального здійснення господарських операцій TOB « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в квітні, травні, червні, липні та серпні 2012 року.

Отже, ПП « ОСОБА_5 » по взаємовідносинах з ТзОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », завищено валові витрати на загальну суму 387 500 грн., та занижено податок на додану вартість на загальну суму 137 500 грн.

Також, із змісту акту перевірки ПП « ОСОБА_5 » слідує, що згідно договорів №1 від 01.12.2011 року, № 2 від 01.12.2011 року, Замовник - ПП « ОСОБА_5 » зобов`язується прийняти і оплатити роботи по капітальному ремонту школи №10 в м. Ковель, по капітальному ремонту школи №11 в м. Ковель, а Підрядник - TOB « ІНФОРМАЦІЯ_2 » зобов`язується виконати такі роботи на власний ризик. Відповідно до довідок про вартість виконаних робіт, актів приймання виконання будівельних робіт та платіжних доручень такі будівельні роботи були виконані та оплачені. Крім цього, як вбачається з акту перевірки ПП « ОСОБА_5 », згідно договорів поставки від 06.12.2011 року, 19.12.2011 року, 27.12.2011 року, 29.02.2012 року, укладених між ПП « ОСОБА_5 » та TOB « ІНФОРМАЦІЯ_2 », останнє зобов`язується продати для ПП « ОСОБА_5 » труби сталеві, дошки пиломатеріал, цвяхи, мінвату, болти в асортименті, антисептик, ламінат та інші матеріали. Відповідно до товарно-транспортних накладних, податкових та видаткових накладних та платіжних доручень, вищезазначені товари були поставлені.

Однак, під час проведення перевірки, ПП « ОСОБА_5 » не надано актів прийому-передачі, документів складського обліку, матеріальних звітів, сертифікатів відповідності та інших документів, які б підтверджували фактичне надходження на підприємство вищевказаних ТМЦ та використання їх в господарській діяльності.

Отже, ПП « ОСОБА_5 » по взаємовідносинах з ТзОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » завищено валові витрати на загальну суму 387 500 грн., та занижено податок на додану вартість на загальну суму 245 500 грн.

Досудовим слідством встановлено, що службовими особами ТзОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » було відкрито банківський рахунок № НОМЕР_4 у Філії АБ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » у м. Києві (МФО: НОМЕР_5 , АДРЕСА_4 ).

Таким чином, для встановлення обставин перерахування грошових коштів з рахунку приватного підприємства « ОСОБА_5 » в адресу ТзОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та TOB « ІНФОРМАЦІЯ_2 », осіб що їх перераховували, що має суттєве значення для встановлення важливих обставин кримінального провадження, а також з метою забезпечення в подальшому проведення документальної перевірки, виникла необхідність отримати тимчасовий доступ до документів щодо .відкриття, та використання вищевказаного рахунку ТзОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », відкритого у Філії АБ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » у м. Києві (МФО: НОМЕР_5 , АДРЕСА_4 ), та дослідити платіжні документи щодо руху коштів, які знаходяться у володінні банку.

У зв`язку з тим, що документи щодо використання ТзОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » рахунку № НОМЕР_4 , відкритого у Філії АБ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » у м. Києві (МФО: НОМЕР_5 , АДРЕСА_4 ), які знаходяться у володінні вказаного банку, в даному кримінальному провадженні мають значення речових доказів, які на даний момент належним чином ще не оглянуті і наведені в них відомості не зафіксовані і тому можуть бути змінені, а самі документи можуть бути пошкодженні чи знищені, через що не зможуть бути використані як доказ факту та обставин вчиненого кримінального правопорушення - існує необхідність у їх вилученні.

Іншим способом встановити вищевказані обставини неможливо, так як відповідно до ст. 62 Закону України «Про банки та банківську діяльність» інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками за рішенням суду.

Також, вказані документи підлягають дослідженню під час проведення судово-почеркознавчої експертизи з метою встановлення кола осіб, причетних до вчинення злочинних діянь в ході фінансово-господарської діяльності ПП « ОСОБА_5 », в тому числі по взаємовідносинах з ТзОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та TOB « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Разом з тим, з метою швидкого дослідження обставин кримінального правопорушення, а також з метою уникнення розголошення відомостей про обставини та факт здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, клопотання про тимчасовий

доступ до документів, доцільно розглянути без виклику особи, у володінні якої знаходяться такі документи.

Просить надати тимчасовий доступ до документів, щодо відкриття та використання рахунку товариства з обмеженою відповідальністю « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 , юридична адреса: АДРЕСА_5 ; фактична адреса: АДРЕСА_6 ) № НОМЕР_4 , відкритого у Філії АБ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » у м. Києві (МФО: НОМЕР_5 , АДРЕСА_4 ), та надати можливість вилучення таких документів, зокрема:

- юридичну справу, в тому числі, анкети, реєстраційні документи, накази про призначення службових осіб;

- платіжні доручення на перерахування коштів (включаючи електронні платіжні доручення на паперових носіях);

- роздруківок руху грошових коштів по вказаному рахунку, які відображують надходження та списання грошових коштів по рахунку за період з 01.01.2011 року по 31.12.2012 року, із зазначенням вхідного та вихідного залишків коштів, прибуткової та видаткової частини, призначення платежів, дати та часу (години, хвилини та секунди) надходження коштів на рахунок та перерахування з нього, із зазначенням документів, на підставі яких проведені операції, повних назв контрагентів, які перерахували та яким перераховані кошти, їхні коди ЄДРПОУ, МФО й номерів рахунків контрагентів, з якими проведені операції на паперовому та магнітному (електронному) носіях;

- копії паспортів засновників та службових осіб підприємства;

- банківські картки зі зразками підписів службових осіб та відбитками печаток;

- листи, заяви та інші документи надані для відкриття рахунку службовими особами підприємства;

- банківські виписки про видачу готівки та чеки за період з 01.01.2011 року по 31.12.2012 року;

- договори на встановлення системи "Банк-Клієнт", акти виконаних робіт, а також технічної документації щодо проведення працівниками банку інсталяції на комп`ютери вказаної системи, документів з даними про місце проведення вказаної інсталяції та документів, які підтверджують факт видачі та отримання ключів доступу до системи "Клієнт банк", всіх заяв та доручень від імені службових осіб товариства, а також карток зі зразками підписів службових осіб і відбитку печатки підприємства;

- протоколи системи «Банк-Клієнт» в яких міститься дата та час з`єднання (включаючи години, хвилини та секунди з`єднання), електронне ім`я користувача, назва операції та ІР - адреса клієнта;

- документацію, яка свідчить про отримання від працівників банку електронної картки зі зразком підпису службових осіб підприємства;

- заявки, заяви та інші документи на купівлю та конвертацію валюти (включаючи заявки зроблені за допомогою системи «Банк-Клієнт») за період з 01.01.2011 року по 31.12.2012 року;

- угоди, договори, контракти, інвойси та інші документи, пов`язані з проведенням банківських операцій;

- копії записів із книги видачі перепусток, де зазначена інформація про відвідування банку службовими особами підприємства;

- грошових чеків, заявок на отримання готівки, заявок на отримання чекових книжок, та інших документів, що підтверджують зняття грошових коштів з вказаного рахунку - за період з 01.01.2011 року по 31.12.2012 року;

- документів кредитної та депозитної справи підприємства з наявними договорами, додатками, додатковими угодами, заявами і дорученнями, анкетами, договорами застави та інших документах кредитної та депозитної справи, документах, підтверджуючі стан проведення розрахунків за цими угодами, а також інших документах, які мають значення речових доказів у даному кримінальному провадженні.

Дане клопотання про тимчасовий доступ до документів розглянути без виклику особи, у володінні якої знаходяться такі документи.

В судовому засіданні слідчий підтримав своє клопотання з підстав у ньому викладених. Просив задовольнити клопотання.

Заслухавши пояснення слідчого, дослідивши письмові матеріали клопотання, приходжу до висновку про відмову в задоволенні клопотання з наступних підстав.

Відповідно до ч. 5 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи:

1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи;

2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні;

3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Відповідно ч. 6 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

При розгляді клопотання встановлено, що слідчий в обґрунтування свого клопотання посилається на те, що згідно акту документальної перевірки ПП « ОСОБА_5 » (код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) № 840/204/2201/31216779 від 04.12.2013 року «Про результати позапланової виїзної документальної перевірки ПП « ОСОБА_5 » щодо взаємовідносин та взаєморозрахунків із ТзОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) за II та III квартали 2012 року та з TOB « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) за І квартал 2012 року та IV квартал 2011 року», службові особи ПП « ОСОБА_5 » ухилились від сплати податків на загальну суму 746 150 грн., шляхом відображення в податковому обліку підприємства фінансово-господарських операцій з перерахованими вище суб`єктами господарювання, які в дійсності не відбувались.

Однак саме по собі твердження слідчого про недійсність правочинів, укладених між вказаними вище товариствами, які не спричинили настання реальних правових наслідків, не заслуговує на увагу і не приймається до уваги з наступних підстав.

Згідно з частиною першою статті 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до частини другої статті 215, частини першої статті 216 Цивільного кодексу України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У Постанові Пленуму Верховного Суду від 06.11.2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" Верховний Суд України

розтлумачив, що нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом.

Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду (п. 4 Постанови). Виконання чи невиконання сторонами зобов`язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним. У разі, якщо правочин ще не виконаний, він є таким, що не створює жодних юридичних наслідків (ч. 1 ст. 216 ЦК України ) (п. 7 Постанови).

Перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок, визначений статтею 228 ЦК України: 1) правочини, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина; 2) правочини, спрямовані на знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема:

- правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності;

- правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об`єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України);

- правочини щодо відчуження викраденого майна;

- правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об`єктів цивільного права тощо.

Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об`єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок.

При кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін.

Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо (п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду від 06.11.2009 року № 9).

У пункті 24 Постанови Пленуму від 06.11.2009 року № 9 Верховним Судом України відзначено, що для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

Податковий орган не встановив обставин, які б свідчили про умисел ПП « ОСОБА_5 » на укладення договорів без наміру створити наслідки, які передбачені цими договорами. Цих доказів не надано і під час судового розгляду клопотання. А навпаки, документально доведено виконання зобов`язань обома сторонами згідно укладених договорів та оплати за виконані роботи. Відтак, протиправного умислу сторін, на укладення фіктивного правочину не встановлено, що виключає його кваліфікацію як недійсного.

З огляду на відсутність доказів умислу сторін, вищезгадані правочини не можуть вважатись недійсними як такі, що порушують публічний порядок за статтею 228 ЦК України.

Відповідно до вимог частини другої статті 234 ЦК України, фіктивний правочин визнається судом недійсним. Отже, цей вид недійсних правочинів належить до оспорюваних правочинів. З огляду на цю норму, жоден інший орган, крім суду, не може робити висновок про недійсність фіктивного правочину.

Проаналізувавши положення Податкового кодексу України та Закону України "Про державну податкову службу в Україні" від 04.12.1990 року (чинній на той час редакції),

приходжу до висновку про те, що податкові органи не наділені законодавцем компетенцією на встановлення фактів порушення платниками податків норм актів цивільного або господарського законодавства та не мають повноважень визнавати правочини фіктивними або такими, що не відповідають закону.

Так як, відповідно до вимог пункту 11 статті 10 Закону України "Про державну податкову службу в Україні", державні податкові інспекції в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонні та об`єднані спеціалізовані державні податкові інспекції виконують, зокрема, такі функції: подають до судів позови до підприємств, установ, організацій та громадян про визнання угод недійсними і стягнення в доход держави коштів, одержаних ними за такими угодами, а в інших випадках - коштів, одержаних без установлених законом підстав, а також про стягнення заборгованості перед бюджетом і державними цільовими фондами за рахунок їх майна; звертаються до суду в інших випадках, передбачених законом.

Відтак, встановивши правочин, який має ознаки недійсного, податковий орган, діючи в межах своїх повноважень, повинен звернутися до суду з позовом про визнання цього правочину недійсним. До набрання рішенням суду законної сили правочин вважається дійсним, оскільки саме це є змістом презумпції, яка наведена у статті 204 ЦК України. До цього часу податковий орган не може застосовувати наслідки недійсності правочину, зокрема й корегувати податкові зобов`язання, навіть якщо б у нього і були відповідні переконання.

Здійснення таких дій не відповідає повноваженням податкового органу та способу їх реалізації, свідчить про перевищення компетенції та безпідставне втручання в приватні правовідносини, порушує принцип офіційності.

Наявність умислу у сторін (сторони) угоди означає, що вони (вона), виходячи з обставин справи, усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність вчинення зобов`язання і суперечність його мети інтересам держави та суспільства і прагнули або свідомо допускали настання протиправних наслідків.

Таким чином, при кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін.

Слідчим не доведено, правочини вчинені між ПП « ОСОБА_5 » (код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), ТзОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) та TOB « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) не були спрямовані на реальне настання правових наслідків.

Згідно зі статтею 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Сторони самостійно визначають форму договору.

В силу статті 638 Цивільного кодексу України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Стороною кримінального провадження при розгляді клопотання не надано доказів, які б свідчили про відсутність волевиявлення за істотними умовами договорів однією із сторін, також не надано доказів щодо наявності спору між сторонами щодо фіктивності договорів відсутній.

Також при розгляді клопотання встановлено і цього не заперечувалось слідчим, що стороною кримінального провадження не доведено та не надано доказів на підтвердження того, що документи про використання ПП « ОСОБА_5 » банківського рахунку мають значення речових доказів, наведені в них відомості не зафіксовані і тому можуть бути змінені, а самі документи можуть бути пошкодженні чи знищені, через що не зможуть бути використані як доказ факту та доведення обставин ухилення від сплати податків службовими особами ПП « ОСОБА_5 ».

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що податкові органи не наділені законодавцем компетенцією на встановлення фактів порушення платниками податків норм актів цивільного або господарського законодавства та не мають повноважень визнавати правочини нікчемними або такими, що не відповідають закону. Оскільки стороною

кримінального провадження не доведено та не надано доказів на підтвердження фактів та обставин викладених в клопотанні, також вони не знайшли свого підтвердженні в ході судового розгляду клопотання. А тому за таких обставин, приходжу до висновку про відмову в задоволенні клопотання.

Керуючись ст. ст. 163, 164 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Відмовити старшому слідчому СУ ГУ Міндоходів у Волинській області ОСОБА_3 в задоволенні клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1