Бродівський районний суд Львівської області
Справа № 439/573/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30.09.2015

30 вересня 2015 року м.Броди

Бродівський районний суд Львівської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , ст. прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Броди кримінальне провадження внесене в ЄРДР № 0000069 від 23.10.2014 р. про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Нікольське, Должанського району, Орловської області РФ, росіянина, громадянина України, освіта середньо-технічна, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч.3 КК України, суд,-

в с т а н о в и в:
Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини пп НОМЕР_1 всупереч вимог ст.ст. 9,41, 16, 49, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, самовільно залишив розташування військової частини пп НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та тривалістю понад один місяць, з 7 жовтня 2014 року по 23 березня 2015 року знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , проводячи час на власний розсуд, не вживаючи мір для повернення до військової частини за наявності можливості для цього та, не заявляючи про своє місцезнаходження до правоохоронних органів чи органів державного управління, учинив самовільне залишення військової частини пп НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), тривалістю понад один місяць.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями, що виразились у самовільному залишенні військової частини тривалістю понад один місяць, скоїв кримінальне правопорушення передбачене ч.3 ст.407 КК України.

В судовому засіданні допитаний обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та надав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочину, зокрема, про те, що він 24 березня 2014 р. згідно Указу Президента України №303/2014 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» був призваний у військову частину п/п НОМЕР_1 АДРЕСА_2 . Відповідно до наказу командира від 26.03.2014 року №72 був зарахований до списків особового складу зазначеної військової частини на посаду начальника технічно-експлуатаційної частини вертолітної ланки вертолітної ескадрильї. На даній посаді перебував до 06.10.2014 р. А з 7 жовтня 2014 року без попередження командування військової частини та капітана ОСОБА_5 залишив військову частину та поїхав додому за місцем свого проживання, де знаходився по 23 березня 2015 року за адресою: АДРЕСА_1 . Усвідомлює, що учинив самовільне залишення військової частини п/п НОМЕР_1 . Просить суворо не карати, шкодує, що вчинив протиправно.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють жодних обставин справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши учасникам судового провадження те, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 самовільно залишив військову частину тривалістю понад один місяць, тим самим вчинив злочин, який вірно кваліфіковано по ст.407 ч.3 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості; особу обвинуваченого, який до вчинення даного кримінального правопорушення до кримінальної відповідальності не притягався, за місцем проживання характеризується позитивно, за останнім місцем проходження військової служби характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає визнання вини, його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 суд не вбачає.

З врахуванням наведеного суд вважає, що для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів необхідним та достатнім буде покарання у виді позбавлення волі.

З врахуванням особи обвинуваченого, суд вважає за можливе звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від призначеного покарання з іспитовим строком та з покладенням обов`язків передбачених ст.76 ч.1 п.3 КК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368, 373-376 КПК України, суд,-

з а с у д и в :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України та призначити йому покарання у виді двох років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном один рік. На підставі п.2 ч.1 ст.76 КК України покласти на засудженого обов`язок не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід не обирався.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Бродівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України. Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1