АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1687/15 Справа № 192/1247/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження№0000419 за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 10 серпня 2015 року за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,

Встановила:

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 10 серпня 2015 року обвинувальний акт по кримінальному провадженню щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 186 КК України, повернуто прокурору для усунення вказаних недоліків.

В апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, не погоджуючись з судовим рішенням, порушує питання про скасування рішення суду щодо ОСОБА_6 та призначення нового розгляду у суді першої інстанції. Мотивує, що суд ухвалив рішення з істотними порушеннями кримінального процесуального закону, а висновки суду щодо необхідності повернення обвинувального акту прокурору суперечать об`єктивним обставинам кримінального провадження та вимогам кримінального процесуального законодавства. Вказує, що посилання суду на невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК є безпідставним. Вважає, що суд вийшов за межі своїх повноважень під час підготовчого судового засідання.
Повертаючи прокурору обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 суд дійшов висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України, зокрема в обвинувальному акті слідчий не зазначив чи є освіта у обвинуваченого чи ні. Викладаючи фактичні обставини кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення слідчий не в повному обсязі виклав об`єктивну сторону злочину, вчиненого ОСОБА_6 , а саме вказуючи, що обвинувачений завдав потерпілому тілесні ушкодження та кваліфікуючи дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 186 КК України, а саме: за ознакою насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, не зазначено ступінь тілесних ушкоджень, завданих потерпілому, чи є вони небезпечними для його життя чи здоров`я, чи ні. Крім того, зазначаючи, що обвинувачений заволодів спортивною сумкою потерпілого, в якому містилось майно, слідчий не конкретизував, кому належить дане майно, яким заволодів обвинувачений. Також слідчим зазначено в списку предметів, якими заволодів обвинувачений, предмет без ідентифікуючих ознак, а саме: «ідентифікаційний податковий номер», оскільки не зазначено саме номер даного предмету, кому він належить і його вірна назва. Вказуючи, що обвинувачений заволодів паспортом громадянина України, слідчий не зазначив серії даного паспорта і дату його видачі. Зазначаючи, що обвинувачений заволодів також банківською карткою, виданою на ім`я ОСОБА_8 , за допомогою якої обвинувачений заволодів грошовими коштами, слідчий не зазначив, кому належать дані кошти, і коли саме заволодів даними коштами обвинувачений, обмежившись лише посилання на термін «в подальшому».
Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду Дніпропетровської області, думку прокурора ОСОБА_7 щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обгрунтованість судового рішення суду першої інстанції за наявними у справі матеріалами в межах апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає обгрунтованими доводи прокурора про допущені судом істотні порушення вимог кримінального процесуального закону під час підготовчого судового засідання і ухвалення рішення про повернення обвинувального акта.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обгрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Зокрема, суд має право прийняти таке рішення, якщо цей документ містить положення, що суперечать одне одному; в ньому не викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, або не зазначена правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланнями на положення закону та формулювання обвинувачення.

Однак суд цих вимог закону не дотримався.

Статтею 291 КПК України передбачений вичерпний перелік вимог щодо форми і змісту обвинувального акту і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.
Однак, суд, посилаючись на положення ст. 291 КПК України, зазначив, що в обвинувальному акті не зазначено, чи є в обвинуваченого освіта чи ні.

Згідно положень ст. 291 КПК України в обвинувальному акті зазначаються анкетні дані кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в обвинувальному акті вказано прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство обвинуваченого, як того вимагає закон.
Крім того, згідно ухвали суд, повертаючи обвинувальний акт прокурору, посилався на те, що в даному процесуальному документі не в повному обсязі викладено об`єктивну сторону злочину, вчиненого ОСОБА_6 , а саме вказуючи, що обвинувачений завдав потерпілому тілесні ушкодження та кваліфікуючи дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 186 КК України, а саме: за ознакою насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, не зазначено ступінь тілесних ушкоджень, завданих потерпілому, чи є вони небезпечними для його життя чи здоров`я, чи ні. Крім того, зазначаючи, що обвинувачений заволодів спортивною сумкою потерпілого, в якому містилось майно, слідчий не конкретизував, кому належить дане майно, яким заволодів обвинувачений. Також слідчим зазначено в списку предметів, якими заволодів обвинувачений, предмет без ідентифікуючих ознак, а саме: «ідентифікаційний податковий номер», оскільки не зазначено саме номер даного предмету, кому він належить і його вірна назва. Вказуючи, що обвинувачений заволодів паспортом громадянина України, слідчий не зазначив серії даного паспорта і дату його видачі. Зазначаючи, що обвинувачений заволодів також банківською карткою, виданою на ім`я ОСОБА_8 , за допомогою якої обвинувачений заволодів грошовими коштами, слідчий не зазначив, кому належать дані кошти, і коли саме заволодів даними коштами обвинувачений, обмежившись лише посилання на термін «в подальшому».
Між тим, суд в порушення вимог ст. 372 КПК України не навів мотивів, з яких він дійшов висновку щодо невідповідності обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України.
З пред`явленого обвинувачення видно, що фактичні обставини вчинення зазначеного кримінального правопорушення, які слідчі вважали встановленими, викладені так, як це відомо органам досудового розслідування на підставі доказів, що є в матеріалах кримінального провадження.
Крім того, суд не звернув уваги на те, що відповідно до вимог ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а згідно до вимог статей 338-340 КПК України в судовому засіданні прокурор може змінити обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення.
Як видно з матеріалів судового провадження, в підготовчому судовому засіданні суд фактично без дослідження доказів піддав сумнівам висновки досудового розслідування щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні ним зазначеного кримінального правопорушення та кваліфікації їх дій, хоча згідно ч. 3 ст. 314 КПК України на цій стадії провадження не мав таких повноважень.
Щодо посилань суду на те, що обвинувальний акт направлено до суду через те, що, зазначаючи, що обвинувачений заволодів спортивною сумкою потерпілого, в якому містилось майно, слідчий не конкретизував, кому належить дане майно, яким заволодів обвинувачений. Також слідчим зазначено в списку предметів, якими заволодів обвинувачений, предмет без ідентифікуючих ознак, а саме: «ідентифікаційний податковий номер», оскільки не зазначено саме номер даного предмету, кому він належить і його вірна назва. Вказуючи, що обвинувачений заволодів паспортом громадянина України, слідчий не зазначив серії даного паспорта і дату його видачі. Зазначаючи, що обвинувачений заволодів також банківською карткою, виданою на ім`я ОСОБА_8 , за допомогою якої обвинувачений заволодів грошовими коштами, слідчий не зазначив, кому належать дані кошти, і коли саме заволодів даними коштами обвинувачений, обмежившись лише посилання на термін «в подальшому», колегія суддів не розцінює як такі, що тягнуть за собою необхідність повернення обвинувального акту в зв`язку з невідповідністю вимогам КПК України.

За таких обставин рішення суду відносно повернення обвинувального акта з підстав, вказаних судом, не можна визнати законним і обгрунтованим.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що приймаючи рішення щодо повернення обвинувального акту прокурору суд допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили йому повно та всебічно розглянути справу і постановити законне та обгрунтоване судове рішення, що відповідно до вимог статей 412 і 415 КПК є підставою для скасування ухвали і повернення справи на новий судовий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання.

Під час підготовчого провадження суд має перевірити відповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України, після чого прийняти відповідне рішення, передбачене ст. 314 КПК.

Керуючись статтями 404, 407 КПК України, колегія суддів
Постановила:

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, задовольнити.

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 10 серпня 2015 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий судовий розгляд в тому самому суді.

Судді
______________ ______________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4