ЧЕРВОНОЗАВОДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ХАРКОВА
ВИРОК

ИИМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.12.15 року м.Харків

Червонозаводський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурорів - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника - ОСОБА_9 ,

представника потерпілого - ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001389 від 18 квітня 2013 року, за підозрою
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, одруженого, маючого неповнолітню дитину ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України,
ВСТАНОВИВ:

17.04.2013р., близько 20.00 год. ОСОБА_11 , перебуваючи на зупинці громадського транспорту «Одеська», за адресою: м. Харків, пр. Гагарина, 178, у громадському людному місці, на одній з головних магістральних вулиць міста з інтенсивним рухом транспорту, умисно, використовуючи малозначний привід, з хуліганських спонукань, демонструючи зверхність, нахабство, вседозволеність, ігноруючи загальноприйняті норми суспільної поведінки, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, вчинив дії, що супроводжувались особливою зухвалістю та виразились в наступному.
Так, ОСОБА_13 , 17.04.2013р., близько 20.00 год., знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, на зупинці громадського транспорту «Одеська», за адресою: м. Харків, пр. Гагарина, 178, зайшов до маршрутного таксі № 1316, де, нехтуючи суспільними нормами моралі, безпричинно, грубо порушуючи громадський спокій, почав висловлюватися на адресу водія маршрутного таксі ОСОБА_14 нецензурною лайкою, відволікаючи тим самим останнього від управління транспортним засобом, не реагуючи на вимоги водія та пасажирів припинити лайку та покинути маршрутне таксі, продовжував свої вищевказані хуліганські дії, доки водій не вивів його з салону. Разом з тим, ОСОБА_15 , не бажаючи припинити свої хуліганські дії, діючи з особливою зухвалістю, вдарив руками по лобовому склу, маршрутного таксі. В результаті вищевказаних хуліганських дій ОСОБА_13 було порушено рух громадського транспорту по маршруту, а саме: вищевказаного маршрутного таксі №1316, оскільки було викликано працівників міліції та водій маршрутного таксі не продовжив рух по маршруту, висадивши пасажирів.

Обвинувачений ОСОБА_13 , допитаний в судовому засіданні, не визнав себе винним в інкримінованому йому злочині та пояснив, що 17.04.2013р. приблизно о 20-00 год. на зупинці «Одеській» в м.Харкові він здійснив посадку до автобусу, що прямував за маршрутом «Харків-Зміїв». Заплативши водію 2 грн., сказав, що має намір їхати до зупинки «Безлюдівка», на що водій йому повідомив, що вартість проїзду до вказаної зупинки становить 5 грн. Зазначивши про дороговизну проїзду, ОСОБА_13 доплатив водію 3 грн., які той взяв, однак запропонував йому залишити автобус, на що ОСОБА_11 не погодився. Однак водій наполягав на його виході, взявши його за руку, витягував з автобусу. Виходячи з автобусу, він спіткнувся та впав, після чого піднявся та почав обходити автобус спереду по ходу його руху. В цей момент автобус почав рухатись на нього, в результаті чого, намагаючись захиститися від наїзду, він виставив руку та доторкнувся до скла. При цьому він побачив на склі дві тріщини, однак заперечував, що вони утворилися від його дій. Наполягав на тому, що на час вказаних подій був тверезим.

Поряд з процесуальною позицією обвинуваченого в судовому засіданні, вина останнього у вчиненні злочину за встановлених судом обставин підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, які погоджуються між собою в їх сукупності та взаємозв`язку.

Допитаний в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_16 пояснив суду, що 17.04.2013р. приблизно о 20-00 год. на зупинці «Одеській» в м.Харкові раніше незнайомий йому ОСОБА_13 здійснив посадку до автобусу під його керуванням, що прямував за маршрутом «Харків-Зміїв». Оскільки ОСОБА_13 , сплатив неповну вартість проїзду, він йому про це зауважив та запропонував пройти далі в салон. На такі пропозиції ОСОБА_13 почав нецензурно висловлюватися на його адресу та погрожувати. Проїхавши 50-200м., він зупинив автобус, віддав ОСОБА_13 сплачені ним гроші за проїзд та попросив вийти, оскільки той весь час нецензурно лаявся, не реагуючи на зауваження. Витягнувши ОСОБА_13 з автобуса, він зачинив двері. ОСОБА_13 став перед автобусом на шляху його руху та почав бити руками по передньому водійському склу, від чого на ньому утворилися чисельні тріщини. В результаті автобус не продовжив рух по маршруту, оскільки ОСОБА_13 було затримано та викликано міліцію. Вищевказані хуліганські дії ОСОБА_13 тривали близько 10 хвилин. Також ОСОБА_16 зазначив, що ОСОБА_13 перебував у стані алкогольного сп`яніння, оскільки вів себе неадекватно та він нього було чути запах алкоголю.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 підтвердили вищевикладені показання свідка ОСОБА_16 , зазначивши, що вони були очевидцями вказаних подій у якості пасажирів вказаного автобусу. Вони також підтвердили, що під час вчинення вказаних хуліганських дій ОСОБА_13 перебував у нетверезому стані, що було видно по нечіткій координації його рухів та мові.

Свідок ОСОБА_19 , допитаний за клопотанням сторони захисту, в судовому засіданні надав пояснення, що 17.04.2013р. він стояв на зупинці «Одеська» в м.Харкові та бачив, як в автобус маршрутом «Харків-Зміїв» здійснив посадку раніше йому малознайомий ОСОБА_13 . Через деякий час він побачив, як водій випхнув ОСОБА_13 з вказаного автобусу. Коли ОСОБА_13 почав обходити автобус спереду, той почав рухатися. Коли ОСОБА_13 виставив свою руку, автобус зупинився, водій вийшов та здійснив висадку пасажирів. На водійському склі були тріщини, однак вони були незначними, не перешкоджали руху транспортного засобу, до того ж деякі з них з`явились до вказаних подій, оскільки свідок користувався послугами вказаного маршрутного автобусу та бачив такі тріщини раніше на водійському склі.

Таким чином, факт перебування ОСОБА_11 на місці події 17.04.2013р., близько 20.00 год. сторнами був визнаний. Крім того. Враховуючи показання свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 та ОСОБА_16 , суд вважає доведеним факт вчинення хуліганських дій ОСОБА_11 за обставин, викладених в описовій частині вироку. Показання свідка ОСОБА_19 не спростовують показання свідків обвинувачення, які до того ж погоджуються між собою і у викладенні фактичних обставин не суперечать показанням обвинуваченого. Крім того, суд вважає доведеним факт перебування обвинувачення на момент інкрімінованих йому дій у стані алкогольного сп`яніння, оскільки свідки обвинувачення вказаний факт в суді підтвердили, а також свідок ОСОБА_19 , допитаний за клопотанням сторони захисту, в судовому засіданні від 25.02.2015р. та 29.04.2015р. також зазначив що, на його погляд, ОСОБА_13 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеним, що ОСОБА_11 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 296 КК України хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

В частині кваліфікації дій обвинуваченого за ознакою виняткового цинізму суд вважає обвинувачення таким, що не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду, а тому така кваліфікація підлягає виключенню.

Суд критично оцінює доводи сторони захисту про те, що в діях обвинуваченого відсутній склад злочину, передбаченого ст.296 КК України, зокрема, його суб`єктивна сторона, а його дії мають ознаки дрібного хуліганства, за що передбачена адміністративна відповідальність, виходячи з наступних міркувань.

Об`єктом захисту у ст.296 КК є громадський порядок, який слід розуміти як стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм (значною мірою), моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших позаюридичних чинників і знаходить свій вияв (відображається) у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема права на відпочинок, усталених правил співжиття, комунікації (спілкування), у поведінці в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного, у нормальному функціонуванні органів державної влади, місцевого самоврядування, різних установ, організацій, громадських об`єднань, інших інституцій, які займаються корисною суспільною діяльністю.

З об`єктивної сторони хуліганство є суспільно небезпечною дією, що грубо порушує громадський порядок. Такими закон визнає тільки дії, які спричинили істотну шкоду особистим чи суспільним інтересам і відрізнялися особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Зміст грубості порушення громадського порядку слід визначати з урахуванням характеру вчинених хуліганських дій, їх наслідків, місця й тривалості їх вчинення, кількості потерпілих від зазначених дій, їхнього віку, стану здоров`я, істотності порушення їхніх інтересів або інтересів підприємств, установ, організацій. Аналіз цих обставин потрібен і для з`ясування наявності особливої зухвалості або виняткового цинізму, що є основними і обов`язковими показниками грубого порушення громадського порядку.

Якщо таке порушення не супроводжувалось особливою зухвалістю або винятковим цинізмом, його необхідно кваліфікувати як дрібне хуліганство за ст.173 КУпАП.

Для кваліфікації вчиненого хуліганства достатньо наявності в діях винної особи однієї з ознак - особливої зухвалості або виняткового цинізму.

Відповідно до п.5 роз`яснень, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України № 10 від 22.12.2006 року «Про судову практику у справах про хуліганство» за ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла.

Виходячи із обставин, встановлених під час даного кримінального провадження, суд оцінює дії обвинуваченого як такі, що грубо порушують громадський порядок, супроводжувались особливою зухвалістю, оскільки ОСОБА_11 , усвідомлюючи, що знаходиться в громадському транспорті разом з іншими пасажирами, тобто у громадському людному місці, на одній з головних магістральних вулиць міста з інтенсивним рухом транспорту, умисно, використовуючи малозначний привід, з хуліганських спонукань, демонструючи зверхність, нахабство, вседозволеність, ігноруючи загальноприйняті норми суспільної поведінки, та правами інших пасажирів, почав висловлюватися на адресу водія маршрутного таксі ОСОБА_14 нецензурною лайкою, відволікаючи тим самим останнього від управління транспортним засобом, не реагуючи на вимоги водія та пасажирів припинити лайку та покинути маршрутне таксі, продовжував свої вищевказані хуліганські дії, доки водій не вивів його з салону. Разом з тим, ОСОБА_15 , не бажаючи припинити свої хуліганські дії, діючи з особливою зухвалістю, вдарив руками по лобовому склу, маршрутного таксі. В результаті вищевказаних хуліганських дій ОСОБА_13 було порушено рух громадського транспорту по маршруту, а саме: вищевказаного маршрутного таксі №1316, оскільки було викликано працівників міліції та водій маршрутного таксі не продовжив рух по маршруту, висадивши пасажирів.

Такі дії обвинуваченого суд розцінює як умисну зухвалу поведінку з демонстрацією оточуючим та суспільству в цілому, зневаги до існуючих норм і правил поведінки в суспільстві, зверхності та вседозволеності.

Отже, суд вважає доведеним, що обвинувачений діяв з хуліганських спонукань, прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження ОСОБА_16 , протиставити себе йому та суспільству в цілому, ігноруючи загальноприйняті норми суспільної поведінки, тобто діяв з мотивів явної неповаги до суспільства.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання про доведеність стороною обвинувачення винуватості ОСОБА_13 у вчиненні хуліганства і наявності в його діях складу цього злочину, оскільки це повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_13 , судом не встановлено. Обставниною, що обтяжує покарання, є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином невеликої тяжкості, вчиненим умисно; особу винного, який до кримінальної відповідальності притягається вперше, офіційно не працевлаштований, одружений, має на утриманні малолітню дитину, на обліках в наркологічному і психоневрологічному диспансерах не перебуває, згідно наданої характеристики з місця тимчасового проживання заяв і скарг відносно нього не поступало, відтак характеризується формально позитивно.

Виходячи з викладеного, беручи до уваги спосіб вчинення обвинуваченим злочину, конкретні обставини скоєння ним злочину, суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, у виді арешту в межах санкції ч.1 ст.296 КК України.

Також в судовому засіданні обвинувачений звернувся до суду з клопотанням про застосування до нього амністії, проти якого учасники судового розгляду не заперечували.
Згідно п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014р., звільненню від покарання у виді позбавлення волі підлягають особи, засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст.12 КК України, особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідам.
ОСОБА_11 на час вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України та на час розгляду справи судом має мальолітню дитину ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , скоїв умисний злочин, який відповідно до вимог ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, злочин скоєно обвинуваченим до вступу в силу Закону України "Про амністію у 2014 році" від 8 квітня 2014 року.
Як вбачається з матеріалів справи, а саме з вимоги УІАВ при ГУ МВСУ в Харківській області на ім`я ОСОБА_11 - до останнього акти амністії не застосовувалися.
Таким чином, передбачених законом підстав для відмови у застосування амністії судом не встановлено.
Згідно ч.2 ст.3 Закону України "Про застосування амністії в Україні", установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Цивільний позов суд вважає за необхідне залишити без розгляду з урахуванням заяви представника позивача, наданої до суду 29.09.2015р., яку вона підтримала в судовому засіданні.

З огляду на те, що ОСОБА_11 належно виконував свої процесуальні обов`язки щодо явки в судове засідання, прибував за викликом суду, тому підстав, передбачених ст.ст. 176, 177 КПК України, для застосування щодо обвинуваченого запобіжних заходів суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-375 КПК України, суд -

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 100, 124, 126, 314, 373, 374, 472, 474 та 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_21 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.296 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн.
ОСОБА_21 звільнити від відбування призначеного судом покарання у вигляді штрафу на підставі п. «В» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014р.
Цивільний позов потерпілого ПП «Транс-Сервіс» залишити без розляду.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку підлягає негайному врученню прокурору та обвинуваченому. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, подавши відповідну заяву.

Суддя: ОСОБА_22