АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/2048/15 Справа № 204/6680/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря судового зсідання ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні провадження щодо продовження застосування примусових заходів медичного характеру за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 21 жовтня 2015 року, щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.
Кримінальне провадження розглянуто за участю:
прокурора ОСОБА_8 ,
особи, щодо якої застосовано примусові заходи медичного характеру ОСОБА_7
захисника ОСОБА_6
представників установи ОСОБА_9 , ОСОБА_10
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою суду задоволено подання лікаря-психіатра ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» ОСОБА_10 та продовжено застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом щодо ОСОБА_7 .
В обґрунтування прийнятого рішення суд послався на висновок комісії лікарів-психіатрів №1268 від 28.09.2015 року, яким ОСОБА_7 встановлено діагноз «Шизофренія, параноїдна форма, безперервно прогредієнтний тип перебігу, параноїдний синдром, помірно-виражений змішаний тип дефекту» та він потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом.
Також зазначив, що у ОСОБА_7 відсутня критика до свого стану, агресивної поведінки в минулому, тяжкості скоєного, не сформовані настанови на подальше спостереження у лікаря-психіатра та прийом підтримуючого лікування.
В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду скасувати та призначити подальше продовження реабілітаційних заходів відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в умовах загального спостереження на базі медичної комунальної установи - Дніпропетровської клінічної психіатричної лікарні (вул.Бехтерева,1, м.Дніпропетровськ).
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що відповідно до п.27 висновку лікарів-психіатрів №1268 від 28.09.2015р. після проведеного лікування спостерігаються подальше зниження особливої небезпеки хворого ОСОБА_7 до оточуючих, загальна динаміка до одужання. Крім того, ОСОБА_7 вже тривалий час, а саме з 27 січня 2012 року, знаходиться на лікуванні в ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України», отже подальше його утримання не має жодного сенсу та є протизаконним.
В запереченнях на апеляційну скаргу представник ДЗ «Українська психіатрична лікарня із суворим наглядом МОЗ України» вказує про те, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, а висновки суду ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні матеріалах особової справи, даних медичної документації та висновках лікарів. Зазначає, що доводи апеляційної скарги захисника про поліпшення стану психічного здоров`я ОСОБА_7 є суб`єктивною точкою зору захисника і не ґрунтуються на матеріалах провадження.
В судовому засіданні ОСОБА_7 та його захисник підтримали апеляційну скаргу захисника в повному обсязі, вважав ухвалу суду незаконною та необґрунтованою і просили її скасувати та постановити нову ухвалу, якою призначити подальше продовження реабілітаційних заходів відносно ОСОБА_7 в умовах загального спостереження на базі медичної комунальної установи Дніпропетровської клінічної психіатричної лікарні (вул.Бехтерева,1, м.Дніпропетровськ).
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, її доводи вважав безпідставними, а ухвалу суду законною та вмотивованою і просив скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Перевіряючи доводи захисника щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам провадження, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 95 КК України продовження застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
У разі необхідності продовження застосування примусового заходу медичного характеру понад 6 місяців представник психіатричного закладу (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження застосування примусового заходу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження надання особі такої психіатричної допомоги.

Висновком комісії лікарів-психіатрів №1268 від 28 вересня 2015 року психічний стан ОСОБА_7 характеризується медикаментозною ремісією «В-С» при шизофренії. Маячні ідеї впливу, чаклунства, шкоди, подружньої невірності, що детермінувало скоєне, набули «застиглого», фрагментарного характеру, втратили афективне забарвлення, дезактуалізовані, поведінку не визначають. Емоційно збіднений, монотонний, що свідчить про подальше зниження особливої небезпеки хворого для оточуючих. Але критика до свого стану, агресивної поведінки в минулому, тяжкості скоєного, залишається не сформованою, також не сформовані настанови на подальше спостереження у лікаря-психіатра та прийом підтримуючого лікування, отже, ОСОБА_7 потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом.
Поряд з цим, з матеріалів подання вбачається, що ОСОБА_7 госпіталізовано до психіатричного закладу з суворим наглядом, як особу, що вчинила суспільно-небезпечне діяння, передбачене, зокрема, ч. 1 ст.115 КК України, тобто вчинив злочин, пов`язаний з посяганням на життя іншої особи.
Відповідно до ч. 5 ст. 94 КК України щодо психічного хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічного хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах суворого нагляду, застосовується госпіталізація до психіатричного закладу з суворим наглядом.
Доводи захисника з приводу необґрунтованості висновків суду про необхідність продовження застосування примусових заходів медичного характеру не заслуговують на увагу з огляду на те, що висновки суду ґрунтуються на даних клінічного огляду хворого, наявної медичної документації, особової справи та результатах лабораторних досліджень, при цьому приймались до уваги і відомості про життя ОСОБА_7 та перебіг захворювання.
Також, в судовому засіданні в суді першої інстанції був присутній представник установи психіатричного закладу, який надав суду змістовну інформацію про психічний стан, в якому перебуває хворий ОСОБА_7 , та обґрунтував необхідність задоволення заяви про продовження лікування хворого саме у вказаній лікарні.
Колегією судів не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст.ст. 94, 95 КК України або проведення лікарями дослідження хворого з порушенням вимог Закону України «Про психіатричну допомогу».
На підставі зазначеного, перевіривши відповідні матеріали, у колегії суддів не має підстав вважати, що місцевий суд неналежно дослідив наявні матеріали та не має підстав також вважати, що даний акт обстеження, проведений комісією лікарів-психіатрів є необ`єктивним або складений не професійно, а тому суд правильно поклав його в основу свого рішення.
Судом не може бути розцінено як підставу для скасування ухвали та відмову в продовженні застосування примусових заходів медичного характеру доводи захисника щодо покращення психічного стану ОСОБА_7 , оскільки в висновку лікарів-психіатрів №1268 від 28.09.2015р., запереченнях на апеляційну скаргу та в судовому зсіданні лікарем-психіатром слушно зазначено, що в ОСОБА_7 залишається не сформованою критика до свого стану, агресивної поведінки в минулому, тяжкості скоєного, не сформовані настанови на подальше спостереження у лікаря-психіатра та прийом підтримуючого лікування. Тому в червні 2015 року ОСОБА_7 був переведений на четвертий етап застосування примусових заходів медичного характеру (підготовки до виписки), на якому лікуючий лікар має готувати хворого до виписки зі стаціонару. Метою цього етапу є кваліфікована та об`єктивна оцінка стану пацієнта, підбір схеми підтримуючої терапії, і проведення психолого-корекційних заходів для усунення особистого криміногенного чинника.
Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини провадження і зробив обґрунтований висновок про необхідність продовження застосування таких примусових заходів, що підтверджується матеріалами провадження, висновком комісії лікарів-психіатрів, яким суд дав належну правову оцінку.
Як вбачається з матеріалів провадження, журналу судового розгляду та його звукозапису, суд повно, всебічно дослідив всі обставини, які підлягають встановленню у даній категорії справ, у відповідності з законом вирішив заяву лікаря-психіатра, у зв`язку з чим доводи захисника щодо необґрунтованості ухвали суду першої інстанції є безпідставними.
Відповідно до ч. 2 ст. 514 КПК України, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру.
Згідно зі ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», питання про зміну або припинення застосування примусового заходу медичного характеру вирішується судом у разі такої зміни стану психічного здоров`я особи, за якої відпадає необхідність застосування раніше призначеного заходу або виникає необхідність у призначенні іншого примусового заходу медичного характеру.
На підставі вищезазначеного колегія суддів вважає, що у ОСОБА_7 критика до свого стану, агресивної поведінки в минулому, тяжкості скоєного, залишається не сформованою, не сформовані настанови на подальше спостереження у лікаря-психіатра та прийом підтримуючого лікування, а тому застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні із суворим наглядом, є необхідним та достатнім заходом, оскільки з матеріалів справи та висновку лікарів-психіатрів не вбачається того, що ОСОБА_7 видужав та стан його здоров`я значно покращився, внаслідок чого відпала б потреба в раніше застосованих заходах медичного характеру.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 514 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Судді:
___________________ _____________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3