Справа № 359/7040/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1148/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 4 28.10.2015

УХВАЛА
Іменем України
28 жовтня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурора: ОСОБА_5 ,

при секретарі: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 серпня 2015 року, якою йому було відмовлено у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,
В С Т А Н О В И Л А:
До Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшло подання адміністрації Бориспільської виправної колонії №119, погоджене із спостережною комісією при Бориспільській районній державній адміністрації Київської області, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого вироком Таращанського районного суду Київської області від 01.04.2010 було засуджено за ч.2 ст. 121 КК України до 8 років позбавлення волі.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від від 13 серпня 2015 року у задоволенні вказаного подання було відмовлено.

Своє рішення суд мотивував тим, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення.

Не погоджуючись, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не незаконність ухвали суду першої інстанції, просив її скасувати та ухвалити нову, якою звільнити його від відбування покарання умовно-достроково.

Стверджує, що довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці, за що має заохочення. Стягнення, у встановленому законом порядку, погашені.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Необхідною умовою застосування положень ст. 81 КК України є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України N 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», судам необхідно ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Таращанського районного суду Київської області від 01.04.2010 ОСОБА_7 засуджений за ч.2 ст. 121 КК України до 8 років позбавлення волі. Початок строку 23.12.2009, кінець строку 23.12.2017.

Матеріали справи свідчать про те, що за період відбування покарання ОСОБА_7 допустив 5 (п`ять) порушень вимог режиму утримання за що мав стягнення, з яких 2 (два) знято, а 3 (три) погашено у встановленому законом порядку.

Крім цього, засуджений працевлаштований на виробництві установи, поставлені завдання виконує сумлінно, якісно та вчасно. За сумлінну поведінку і ставлення до праці має 8 (вісім) заохочень.

Також, ОСОБА_7 не приймає участі у програмах диференційованого виховного впливу, але поводить себе спокійно, чемний доброзичливий, приймає участь у громадському житті колективу відділення, бере участь у суспільно-корисній праці по благоустрою установи.

Вину за вироком суду визнав повністю, призначене покарання вважає справедливим, щиро кається, має виконавчий лист на суму: 41 824 грн. 25 коп., погашено 69 грн. 39 коп., залишок 41 754 грн. 86 коп.
За змістом ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення засуджених від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.

Умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання повинно сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України, виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів.

Сумлінна поведінка, в розумінні ст. 81 КК України, є не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, порушення правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна форма його поведінки: активна участь у суспільному житті і сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення загального рівня, сумлінне ставлення до навчання, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин та ін..

Сумлінне ставлення до праці, в розумінні ст. 81 КК України, є свідома участь у суспільно-корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, внесення раціоналізаторських пропозицій, винахідницькі відкриття, сумлінне виконання трудових обов`язків і дорученої роботи, якість її виконання, прагнення до вдосконалення наявного фаху, спеціальності, придбання спеціальності або підвищення ділової кваліфікації, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, дбайливе ставлення до довіреного майна, інструментів, суворе додержання правил охорони праці і техніки безпеки тощо.

Враховуючи зазначені вище обставини в сукупності, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав однозначно стверджувати про виправлення засудженого ОСОБА_7 за час відбування покарання.

Відбутий ОСОБА_7 строк покарання хоч формально і узгоджується з вимогами п.2 ч.3 ст.81 КК України, проте, на думку колегії суддів, є недостатнім для об`єктивного висновку щодо виправлення засудженого.

Таким чином, на думку колегії суддів, під час розгляду справи суд першої інстанції дотримався вимог кримінального процесуального закону та норм матеріального права, і обґрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання.

Отже, ухвала суду є законною, вмотивованою і обґрунтованою, підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Колегія суддів констатує, що судове засідання в режимі відео конференції розпочалося вчасно, однак ОСОБА_7 з`явився на екрані тільки після виходу колегії із нарадчої кімнати та був присутній при оголошенні судового рішення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:
Апеляцію засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 серпня 2015 року, якою в задоволенні подання адміністрації Бориспільської виправної колонії № 119, погодженим із спостережною комісією при Бориспільській районній державній адміністрації Київської області про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання засудженого ОСОБА_7 відмовлено, залишити без змін.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4