Справа № 11а-515/10 Головуючий у 1 інстанції: Баєва О.І.
Провадження № 11а-515/10
Категорія ст.296 ч.1 КК України Доповідач : Волинець М. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2010 року Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Леона О.І.

суддів Волинця М.М., Галапаца І.І.

за участю прокурора Остапик О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальну справу за апеляцією захисника-адвоката ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2 на вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 11 травня 2010 року,-

встановила:

цим вироком:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, непрацюючого, інваліда 2-ої групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого,

- засуджений за ст.296 ч.1 КК України на З(три) місяці арешту.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_2 до вступу вироку в законну силу залишено попередній - підписку про невиїзд.

За вироком суду підсудний ОСОБА_2 визнаний винним в тому, що в ніч з 23 на 24 липня 2009 року, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, знаходячись в палаті Першого травматологічного відділення Комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, що по вул. Миколайчука, 9 в м. Львові, вчинив хуліганські дії, а саме грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю. Так, він, безпричинно почав поводити себе агресивно, виражатися нецензурними словами в адресу сусідів по палаті.

Після того він наніс потерпілому ОСОБА_3 удар горнятком по голові, підійшов до потерпілого ОСОБА_4, наніс йому удар кулаком по ребрах, а потім в обличчя, вибивши при цьому останньому зуб. Продовжуючи хуліганську поведінку він скинув потерпілого ОСОБА_3, якому через травму хребта заборонено рухатися, з ліжка. При цьому він виражався в їх адресу нецензурною лайкою, кричав, на зауваження припинити хуліганські дії не реагував. Продовжуючи хуліганську поведінку підсудний почав виражатися нецензурними словами в адресу потерпілого ОСОБА_5 - чергового лікаря, який намагався його заспокоїти. Підсудний на нього кричав, намагався наносити удари. В подальшому підсудний безпричинно викинув з вікна палати, яка розташована на восьмому поверсі, тумбочку, розбивши при цьому скло. Внаслідок таких дій підсудного робота в першому травматологічному відділенні була перервана протягом 2-х годин до приїзду працівників міліції.

На вирок суду захисник ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2 подав апеляцію.

В обгрунтування своєї апеляції покликається на те, що ОСОБА_2 обрано надто суворе покарання, а відтак не відповідає меті подальшої гуманізації кримінального судочинства.

Суд не врахував у достатній мірі того, що засуджений ОСОБА_2 сам потрапив у Львівську лікарню ШМД, як хворий з певними травмами, переломами, тощо.

Після інциденту, він не був підданий перевірці на еталон у крові. Тому неможливо говорити про те, що засуджений був, якоби після зловживання алкоголем.

Крім цього, суд не врахував, що ОСОБА_2 раніше не судимий. Також судом не враховано його стан здоров'я, що ОСОБА_2 - пенсіонер, інвалід 2-ої групи, має реальне психоневрологічне хронічне захворювання, пов'язане з частими судомними припадками.

Не враховано і те, що у зв'язку з психічними розладами, хворий ОСОБА_2 змушений регулярно користуватись послугами психіатра по місцю проживання та регулярно і постійно обстежуватись у Львівській обласній психлікарні.

Жодних претензій у потерпілих до ОСОБА_2 не було, по місцю проживання він характеризується позитивно.

А тому просить вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 11.05.2010 року, щодо ОСОБА_2 в частині покарання - змінити. Шляхом застосування вимог ст. 69 КК України, суттєво пом'якшити його, визначивши без позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора про необґрунтованість апеляції і залишення без зміни вироку суду, обговоривши наведені доводи та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_2 у вчиненні зазначених у вироку злочинних дій відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обгрунтованим.

На підставі аналізу всіх зібраних у справі доказів, яким дана належна оцінка відповідно до вимог ст. 67 КПК України, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про доведеність винності ОСОБА_2 і правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст. 296 КК України за ознакою грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

Як видно із матеріалів досудового слідства і протоколу судового засідання, органи слідства і суд дослідили всі ті обставини, які могли мати значення для прийняття рішення в справі.

Також при перевірці справи колегія суддів не виявила допущених істотних порушень кримінально-процесуального закону чи неправильне застосування кримінального закону, які тягнули б за собою скасування чи зміну вироку, про що порушується питання в апеляції.

Що стосується покликання в апеляції адвоката ОСОБА_1 на те, що судом першої інстанції не враховано психічні розлади ОСОБА_2, який змушений регулярно користуватися послугами психіатра по місцю проживання та постійно обстежуватись у психлікарні, то колегія суддів вважає безпідставними такі твердження, оскільки суд в своєму вироку проаналізував висновки медичних документів ОСОБА_2

Так згідно акту стаціонарної судово-медичної експертизи №323 від 22 грудня 2009 року ОСОБА_2 психічним захворюванням не страждає, а виявляє розлади особистості та поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку змішаного генезу (черепно-мозкова травма, алкоголізація) у вигляді помірно вираженого психоорганічного синдрому, з судомними нападами нерівномірної частоти. Наявні у нього психічні порушення не досягають рівня психічної хвороби чи недоумства І не позбавляють його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керували ними. У період інкримінованих йому дій він також хронічним психічним захворюванням чи недоумством не страждав, а виявляв розлади особистості та поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку змішаного генезу (череппо-мозковн травма, алкоголізація) у вигляді помірно вираженого психоорганічного синдрому, з судомними нападами нерівномірної частоти та перебував у стані простого алкогольного сп'яніння. Наявні у нього психічні розлади на фоні алкогольного сп'яніння мали значний вплив на раціональність прийняття рішень, передбачення наслідків своїх діянь, здатність регулювати свою поведінку, тому за своїм психічним станом він міг усвідомлювати

значення своїх дій та керувати ними, але не в повній мірі. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує, (а.с. 137-139).

Експерт ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав висновок експертизи від 22 грудня 2009 року та додатково пояснив, що підсудний перебування примусових заходів медичного лікування не потребує. Виявлені у нього психічні розлади дозволяють стверджувати, що він розуміє значення своїх дій та може керувати ними, але не в повній мірі, що стало наслідком зловживання алкоголем.

Покарання засудженому призначене з дотриманням вимог ст. 65 КК України, яке відповідає характеру тяжкості вчиненого злочину і даним про особу ОСОБА_2

Обране судом покарання передбачене санкцією ст. 296 ч.1 КК України у виді трьох місяців арешту, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Підстав для пом'якшення покарання засудженому з застосуванням ст. 69 КК України, про що ставиться в апеляції, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.362, 366 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 11 травня 2010 року щодо ОСОБА_2 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 в його інтересах без задоволення.

Головуючий:

Судді: