Справа № 592/4403/15-к
Провадження № 1-кс/592/1335/15

УХВАЛА

про арешт майна

12 травня 2015 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду міста Суми ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі старшого прокурора прокуратури Сумського району молодший радник юстиції ОСОБА_3 , без фіксації процесуальної дії за допомогою технічних засобів, розглянувши клопотання ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000001 від 13.01.2015, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України

Перевірив надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку старшого прокурора прокуратури Сумського району молодший радник юстиції ОСОБА_3 ,-

встановив:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням мотивуючи його тим, що службові особи ГУ Держземагентства в Сумській області за попередньою змовою зі службовими особами управління Держземагентства у Сумському районі, ТОВ «Координат-БС» та невстановленими особами підробили офіційні документи, зокрема, заяви на отримання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки, заяви на затвердження проекту землеустрою та надання земельної ділянки у власність, інформаційні довідки про відсутність обмежень щодо виділення земельної ділянки, заяви на видачу свідоцтва про право власності на землю та інші документи. На підставі підроблених документів службові особи ГУ Держземагентства в Сумській області, зловживаючи службовим становищем, в порушення вимог ст.ст. 7, 16 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» наказами від 28.02.2014 затвердили проекти землеустрою щодо відведення 22 земельних ділянок загальною площею 2,42 га, розташованих на території дендрологічного парку загальнодержавного значення «Сумський». При цьому, виділено 11 ділянок площею по 0,1 га та 11 ділянок площею по 0,12 га. Зокрема, вказані земельні ділянки передані у власність таким громадянам: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 .

Згідно з висновком судової земельно-оціночної експертизи від 17.04.2015 №497 станом на лютий 2014 року (час складання наказу про затвердження проектів землеустрою та фактичного виділення земельних ділянок) ринкова вартість земельної ділянки площею 0,1 га становила 132000 грн., а ділянки площею 0,12 га. 158400 грн. Таким чином, загальна вартість 22 земельних ділянок складала 3194400 грн.

У подальшому, після оформлення свідоцтв про право власності на земельні ділянки окремі земельні ділянки були відчужені.

Так, згідно з Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на даний час право власності на земельні ділянки належить таким громадянам:

1) :01:002:1234 ОСОБА_26 ;

2) :01:002:1235 ОСОБА_26 ;

3) :01:002:1236 ОСОБА_6 ;

4) :01:002:1237 ОСОБА_27 ;

5) :01:002:1238 ОСОБА_8 ;

6) :01:002:1239 ОСОБА_28 ;

7) :01:002:1240 ОСОБА_26 ;

8) :01:002:1241 ОСОБА_27 ;

9) :01:002:1242 власник не зареєстрований;

10) :01:002:1243 ОСОБА_26 ;

11) :01:002:1244 ОСОБА_26 ;

12) :01:002:1245 ОСОБА_26 ;

13) :01:002:1246 ОСОБА_16 ;

14) :01:002:1247 ОСОБА_17 ;

15) :01:002:1248 власник не зареєстрований;

16) :01:002:1249 ОСОБА_19 ;

17) :01:002:1250 ОСОБА_20 ;

18) :01:002:1251 ОСОБА_26 ;

19) :01:002:1252 ОСОБА_26 ;

20) :01:002:1253 ОСОБА_27 ;

21) :01:002:1254 ОСОБА_26 ;

22) :01:002:1255 ОСОБА_25 .

В ході досудового розслідування досліджується питання щодо законності дій посадових осіб, які передали у приватну власність згадані земельні ділянки. У майбутньому може виникнути необхідність їх повернення у власність держави.

Постановою прокурора у кримінальному провадженні від 14.04.2015 дані земельні ділянки визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000001.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 15.04.2015 на вказані земельні ділянки накладено арешт шляхом заборони розпоряджатися ними.

Відповідно до ст. ст. 167, 170 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володіння якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Приймаючи до уваги, що вказані 22 земельні ділянки розташовані на території дендрологічного парку загальнодержавного значення «Сумський», землі якого належать до територій природно-заповідного фонду України, виникла необхідність у забороні особам, які набули земельні ділянки у власність, проводити на них будь-які будівельні роботи. Незастосування арешту на вищевказані земельні ділянки шляхом заборони використовувати їх для будівництва може призвести до безповоротного пошкодження території природно-заповідного фонду

У судовому засіданні слідчий підтримав клопотання про накладення арешту.

Розглянувши клопотання та додані до нього документи, з`ясувавши думку слідчого, вважаю, що вказане клопотання слідчого, відповідно до ч.1 ст.173 КПК України має бути залишене без задоволення в зв`язку з наступними обставинами.

Згідно ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

В ст. 170 КПК України визначені підстави для арешту майна. Так, згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Таким чином, за змістом чинного законодавства, зокрема, ч. 1 ст. 170 КПК України, арешт майна може бути накладено лише на майно підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

З пояснень слідчого в судовому засіданні встановлено, що у даному кримінальному провадженні підозра нікому на теперішній час не повідомлена.

За змістом чинного законодавства, зокрема, ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Відповідно до вимог ст.ст. 214, 223 КПК України, після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукувані) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів. Повідомлення про підозру, відповідно до 276 КПК України, здійснюється тільки за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчинені кримінального правопорушення.

Тому відсутність повідомлення про підозру у кримінальному правопорушенні не позбавляє права звернутися з клопотанням про арешт майна для забезпечення доказової бази в кримінальному правопорушенні, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України.

Крім того, в статті 223 КПК України викладені вимоги до проведення слідчих (розшукових) дій. Так, відповідно до ч.1, 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні; підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 167, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

В задоволенні клопотання прокурора прокуратури Сумського району молодший радник юстиції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000001 від 13.01.2015, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1