Код суду 233 Справа № 233/3531/15-к
Вирок
Іменем України
25 червня 2015 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 при секретарі Вел* ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Гайворон Кіровоградської області, громадянина України, має професійно технічну освіту, розлучений, має на утриманні неповнолітню дитину дочку ОСОБА_6 , 2008 року народження, раніше не судимий, солдат номера обслуги 2-го протитанкового артилерійського відділення протитанкового артилерійського взводу військової частини ПП НОМЕР_1 , зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,
Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до ч. 8 ст. 4, ч. 1 ст. 5, ст. 10, 11, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 21 липня 2014 року № 607/2014, ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадянина ОСОБА_5 призвано на військову службу під час мобілізації на особливий період 03 вересня 2014 року ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 зід 05 вересня 2014 року № 68 солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу зазначеної військової частини та призначено на посаду вогнеметника вогнеметного відділення штурмової роти військової частини польова пошта НОМЕР_1 .
Згідно наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 01 лютого 2015 року №33 солдата ОСОБА_5 призначено на посаду номера обслуги 2-го протитанкового артилерійського відділення протитанкового ртилерійського взводу зазначеного військового формування.
Згідно з Указом Президента України № 15/2015 «Про часткову мобілізацію» № 15/2015 від 14.01.2015 на території України оголошено проведення протягом 2015 року часткової мобілізації у три черги протягом 210 діб з дня набрання чинності цим Указом.
Являючись військовослужбовцем Збройних Сил України, солдат ОСОБА_5 відповідно до ст.ст. 9, 11, 16, 37, 40, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, п. 8 ст. 6, п. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язаний свято і непорушно додержуватися вимог Конституції України, законів України, військової присяги, статутів, наказів та розпоряджень, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, не допускати ганебних вчинків самому та утримувати від їх вчинення інших.
Разом з тим, солдат ОСОБА_5 , діючи всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам Статутів Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у вигляді нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, в умовах особливого періоду, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , - 20 лютого 2015 року вирішив не з`явитись на службу без поважних причин з відпустки.
Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на тимчасове нез`явлення на військову службу, солдат ОСОБА_5 20 лютого 2015 року не з`явився вчасно на службу з відпустки наданої у період з 12 лютого 2015 року по 19 пютого 2015 року та продовжував не з`являтися на службу без поважних причин до 04 травня 2015 року, проводячи час на власний розсуд за місцем своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .
Протягом зазначеного періоду неявки на службу солдат ОСОБА_5 з приводу будь-яких захворювань до медичних закладів не звертався, органи військового управління про своє місце перебування не повідомляв, органами влади не затримувався, жодних перешкод для прибуття до військової частини не мав.
04 травня 2015 року солдат ОСОБА_5 прибув до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 , де повідомив командування про те, що ухилявся від військової служби без поважних причин.
Таким чином, військовослужбовець військової частини польова пошта НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 з 20 лютого 2015 року по 04 травня 2015 року не з`являвся на службу без поважних причин з відпустки в умовах особливого періоду, проводячи час у вказаний період на власний розсуд за місцем своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .
Судом встановлено, що дії які інкримінуються ОСОБА_5 дійсно мали місце та були скоєні обвинуваченим ОСОБА_5 , який в судовому засіданні визнав свою вину повністю, тобто він обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ст.407 ч.4 КК України, який згідно ст.12 КК України є тяжким злочином.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені абз. 1-4 п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Опитавши обвинуваченого, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам ч.7 ст. 474 Кримінально- процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб, узгоджена міра покарання відповідає вимогам ст.65 КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, в тому числі ст.69 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставину що пом`якшує покарання добровільне з*явлення з зізнанням; щире каяття; активне сприяння розкриття злочину, - угода укладена на добровільних засадах, обвинувачений в змозі виконати взяті на себе зобов*язання та є винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України .
Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, прокурора, обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_4 , які просили затвердити угоду, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між заступником військового прокурора 33 військової прокуратури Південного регіону України ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання, оскільки зміст зазначеної угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 КК України, укладання угоди сторонами є добровільним, а підстави для відмови в затвердженні угоди відсутні.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 не обирався.
Відомості про речові докази відсутні.
Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України суд, -
ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між заступником військового прокурора 33 військової прокуратури Південного регіону УкраїниОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 від 07.05.2015 року.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України.
Призначити ОСОБА_5 за ст.. 407 ч.4 КК України, узгоджене сторонами покарання, з застосуванням ст.69 КК України, у виді тримання в дисциплінарному батальйоні строком на шість місяців.
Строк покарання рахувати з моменту поміщення засудженого ОСОБА_5 до дисциплінарного батальйону.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд у строк 30 днів з моменту його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Суддя