В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.09.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинувачений - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород , обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Хуст, Закарпатської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, на утриманні двоє малолітніх дітей, на даний час ніде не працюючого, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , раніше судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
11 березня 2015 року близько 10 год. 30 хв, ОСОБА_4 знаходячись у м.Ужгороді по вул.Дайбозькій, через незамкнену хвіртку, проник на територію подвір`я будинку АДРЕСА_2 , де діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном та незаконного збагачення, таємно викрав належну гр. ОСОБА_5 піч на дровах, що знаходилась на території данного будинку, чим завдав останній згідно висновку експерта №23/137 від 15.04.2015року,матеріальної шкоди в розмірі 2000,00 грн.Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно обвинувального акту згідно до вимог статті 337 КПК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у вироку, визнав повністю, щиро розкаявся. Пояснив , що 11.03.2015 року близько 10 год. 30 хв. через незамкнену хвіртку, проник на територію дворогосподарства у АДРЕСА_2 , що належить гр. ОСОБА_5 , звідки викрав піч на дровах і разом із знайомим, який не знав, що піч викрадена відніс додому, чим заподіяв останній згідно висновку експерта №23/137 від 15.04.2015року , матеріальну шкоду в розмірі 2000,00 грн . Показав, що викрадену пічку на дровах в майбутньому мав намір продати своєму знайомому.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, подала письмову заяву від 21.09.2015року, у якій просила провести судове засідання у вказаному кримінальному провадженні у її відсутності. Цивільного позову до обвинуваченого ОСОБА_4 не заявляла.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у вироку, та беручи до уваги, що прокурор, обвинувачений ОСОБА_4 не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини правопорушення у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у вироку, доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує, як таємне викрадення чужого майна ( крадіжка ) поєднана з проникненням у інше приміщення, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який раніше притягалася до кримінальної відповідальності та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відповідно до статті 66 КК України відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, визнання обвинуваченим своєї вини.

Обставин, які обтяжують покарання, судом відповідно до статті 67 КК України не встановлено.

Зважаючи на положення статті 50 КК України якою встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами», на положення статті 65 КК України , якою встановлено, що «особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів», враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_4 всі пом`якшуючі покарання обставини, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування ним покарання, а тому суд вважає за необхідне застосувати до нього положення ст.75 КК України та звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з встановленням йому обов`язків згідно ст.76 КК України.

Суд враховує те, що цей злочин ОСОБА_4 вчинив до постановлення вироку від 17.06.2015року, яким його було звільнено від відбування призначеного покарання, а тому ці покарання йому слід скласти на підставі ст.70 ч.4 КК України і це не може бути перешкодою для застосування положень ст.75 КК України з урахуванням предмету крадіжки, сімейного стану ОСОБА_4 , на утриманні якого двоє малолітніх дітей та інші обставини справи.

Суд також враховує, що за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.10.2014року ОСОБА_4 був засуджений за ч.1 ст.185 КК України до 240 годин громадських робіт. Згідно довідки № 1497 від 12.08.2015року невідбута частина покарання за цим вироком складає 148 годин громадських робіт, що відповідно до ст.72 КК України складає 18 днів позбавлення волі, а тому, остаточне покарання за сукупністю вироків йому слід призначити на підставі ст.71 КК України.

Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження нових злочинів.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання за ч.3 ст. 185 КК України у вигляді 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.06.2015року більш суворим, призначеного цим вироком, остаточно до відбування ОСОБА_4 призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом повного складання покарань за цим вироком та не відбутого покарання у виді 148 годин громадських робіт , що становить 18 днів позбавлення волі за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.10.2014року, остаточно до відбування ОСОБА_4 призначити 3 роки і 18 днів позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України засудженого ОСОБА_4 , звільнити від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину з покладенням відповідно до п. 2, 3, 4 ч. 1 ст.76 КК України на засудженого ОСОБА_4 , наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Міра запобіжного заходу засудженому ОСОБА_4 судом не обиралася.

Речові докази по справі: металева піч, яка знаходиться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_5 залишити в її розпорядженні.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати по справі на проведення товарознавчої експертизи в розмірі 306,90 гривень.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1