11-сс/775/362/2015(м)
266/3654/15-к

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 року м. Маріуполь

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора прокуратури Приморського району м. Маріуполя Донецької області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 жовтня 2015 року про відмову у задоволенні клопотання слідчого СВ Приморського РВ ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_6 про арешт майна,

встановила:

з ухвали слідчого судді убачається, що 12 жовтня 2015 року до суду першої інстанції звернувся слідчий із клопотанням, згідно якого 09 жовтня 2015 року за фактом вчинення невстановленими особами кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.209, ч.ч.1,3 ст.358, ч.3 ст.212 КК України, було розпочато кримінальне провадження № 0000554, відповідні відомості щодо цього, внесені 09 жовтня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В рамках вказаного кримінального провадження 09 жовтня 2015 року при проведенні огляду приміщення по АДРЕСА_1 були виявлені та вилучені: апарат для перерахунку грошей, апарат для перевірки справжності купюр, 8 зошитів, 9280 грн.

З метою всебічного, повного та неупередженого проведення досудового розслідування, для встановлення обставин, що мають суттєве значення для кримінального провадження, а також для отримання постійного доступу до відомостей, що містяться у зазначеному майні, слідчий просив накласти на нього арешт.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 жовтня 2015 року у задоволенні клопотання слідчого СВ Приморського РВ ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_6 про арешт майна відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, прокурор просив його скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про арешт майна. В обґрунтування доводів своєї апеляції посилається на те, що зазначене у клопотанні майно є предметом кримінального правопорушення і відповідно до п.3 ч.2 ст.167 КПК України підлягає тимчасовому вилученню. Крім того, вважає, що незастосування арешту вказаного майна може призвести до зникнення, пошкодження або настання інших наслідків, що може перешкодити кримінальному провадженню.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Доводи прокурора стосовно того, що вилучене майно є предметом кримінального правопорушення і відповідно до п.3 ч.2 ст.167 КПК України підлягає вилученню, колегія суддів розцінює, як необґрунтовані.

Зокрема, з клопотання слідчого СВ Приморського РВ ММУ ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_6 , погодженого з прокурором прокуратури Приморського району м. Маріуполя ОСОБА_5 про арешт майна, убачається, що виявлене та вилучене майно: документи, предмети і речі на теперішній час для розслідування мають значення речових доказів. Про те, що вказане майно є предметом кримінального правопорушення у клопотанні слідчого жодних даних не наведено, у зв`язку із чим це не було предметом дослідження у суді першої і апеляційної інстанцій.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатись будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Частина 3 статті 170 КПК України регламентує, що арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна прийшов до обґрунтованого висновку, оскільки слідчим не надано жодних даних стосовно належності вказаного майна особі, яка є обвинуваченою або, відповідно до чинного кримінального процесуального законодавства, набула статус підозрюваної по конкретному кримінальному провадженню.

Діючим законодавством передбачено, що відносно осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст.ст.276-279 КПК України, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст.291 КПК України), або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу прокурора прокуратури Приморського району м. Маріуполя Донецької області ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 жовтня 2015 року про відмову у задоволенні клопотання слідчого СВ Приморського РВ ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_6 про арешт майна залишити без зміни.

Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ ________________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3