Справа № 133/1747/15-к
Провадження №11-кп/772/45/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 січня 2016 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

адвоката ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

представника потерпілої ОСОБА_10

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 9 жовтня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, неодружений, непрацюючий, з середньою спеціальною освітою, раніше не судимий,
визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України і призначено покарання у виді семи років позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 3946,79 грн. у відшкодування заподіяної матеріальної шкоди та 20000 грн. у відшкодування заподіяної моральної шкоди.
Вирішено питання з речовими доказами.
ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

13 квітня 2015 року, приблизно о 23 годині, в с. Комсомольське Козятинського району Вінницької області ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в спальній кімнаті будинку за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 разом із потерпілою ОСОБА_9 , на ґрунті ревнощів умисно наніс останній кухонним ножем три удари в область грудної клітки та черевної порожнини, заподіявши їй тілесні ушкодження у вигляді одного проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки та черевної порожнини з пошкодженням діафрагми та одного проникаючого поранення черевної порожнини з пошкодженням брижі тонкого кишковика, наскрізного пошкодження тонкого кишковика, нисхідного відділу ободочної кишки, внутрішньочеревної кровотечі, рани передньої поверхні грудної клітки, які за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.
Після цього ОСОБА_7 цим же ножем спричинив собі декілька ударів ножем по тулубу, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення черевної порожнини з множинними ранами тонкого кишковика, зачеревного простору, кровотечі в черевну порожнину.
Обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок суду в частині призначеного покарання, призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі менше семи років. Вказує, що судом безпідставно не враховано його щире каяття, оскільки він дійсно шкодує за вчинене, готовий нести відповідальність, однак призначене судом покарання вважає надто суворим.

Адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати вирок в частині призначеного покарання, постановити ухвалу, якою пом`якшити покарання. Вирок вважає незаконним та необґрунтованим внаслідок невідповідності тяжкості кримінального правопорушення особі обвинуваченого.

Заслухавши доповідь головуючого судді, виступи обвинуваченого ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_8 на підтримку своїх апеляційних скарг, прокурора ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_9 та її представника ОСОБА_10 , які заперечили проти апеляційних скарг та вказали, що вирок суду законний та обґрунтований, суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Доведеність вини та правильність кваліфікації дії ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 121 КК України підтверджуються матеріалами кримінального провадження та учасника процесу не оспорюються.

Доводи адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та самого обвинуваченого ОСОБА_7 , викладені в апеляційних скаргах щодо суворості призначеного покарання та не врахування судом першої інстанції пом`якшуючої обставини щире каяття, є необґрунтованими та безпідставними.

Верховний суд України в п. 4 постанови № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснив, що виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинуваченні обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.
В даному випадку обставина, яка не визнана судом пом`якшуючою щире каяття та при цьому була зазначена в обвинуваченні, ретельно досліджена судом.

Щире каяття має бути добровільним, тобто базуватися на внутрішньому переконанні особи та характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність.

Після вчинення злочину поведінка ОСОБА_7 не свідчить про усвідомлення ним свого вчинку з критичної сторони. Потерпіла ОСОБА_9 у своїх запереченнях на апеляційну скаргу та під час апеляційного розгляду повідомляла про негідну поведінку обвинуваченого щодо неї та її родини, про його погрози у її сторону, а тому висновок суду першої інстанції про відсутність такої пом`якшуючої обставини як щире каяття, колегія суддів вважає обґрунтованим.

Вирішуючи питання про правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність та відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого і особі обвинуваченого, колегія суддів виходить з наступного.
Зі змісту закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 50 КК України, випливає, що покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин та попередження вчиненню нею нових злочинів.
Також слід зазначити, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, суди мають суворо дотримуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Призначаючи ОСОБА_7 покарання, у відповідності в вимогами ст. 65 КК України, суд врахував тяжкість вчиненого ним злочину, дані про його особу, всі обставини провадження, обтяжуючу вину обставину, думку потерпілої, з урахуванням чого призначив ОСОБА_7 покарання, яке за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових злочинів.
Підстав для пом`якшення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, колегія суддів не вбачає з огляду на тяжкість вчиненого злочину, обставини справи та відсутність висновку про можливість його виправлення без відбування покарання.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості скоєного злочину та особі обвинуваченого колегія суддів розцінює як необґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню.
Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість і належну вмотивованість оскаржуваного вироку, який зміні чи скасуванню не підлягає.
Керуючись ст. 405, 407 КПК України, суд

у х в а л и в :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 9 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим ОСОБА_7 з дня отримання копії рішення.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підписи) ОСОБА_3
ОСОБА_4
Згідно оригіналу.
Суддя: