Справа №592/4089/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/27/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" січня 2016 р. колегія суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_3 ,

суддів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_6

з участю прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника - ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми матеріали кримінального провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань №0000783 від 05.02.2015 року, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 13 жовтня 2015 року, яким

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

українець, громадянин України,

мешканець АДРЕСА_1 ,

раніше засуджувався:

1) 10.04.2013 року за ст.186 ч.2, 69, 75 КК України до покарання у виді 2-х років позбавлення волі, з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки;

2) 21.05.2013 року за ст.185 ч.3, 69, 70 ч.4, 75, 104 КК України до покарання у виді 2 -х років позбавлення волі, з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки,

визнаний винним за ст.185 ч.2 КК України і призначено покарання у виді обмеження волі строком на один рік; за ст.185 ч.3 КК України і призначено покарання з застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання, більш суворим, призначено покарання у виді позбавлення волі строком на два роки.

На підставі ст.71,72 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано не відбуте покарання, призначене за вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 травня 2013 року у виді двох місяців позбавлення волі, і остаточно призначено до відбуття 2 роки 2 місяці позбавлення волі.

ВСТАНОВИЛА:
Як встановив суд, 05.02. 2015 року близько 01- 00 год. ОСОБА_8 , перебуваючи в гуртожитку, який розташований за адресою АДРЕСА_2 таємно викрав дитячу коляску ADAMЕХ вартістю 4136 грн., що належала потерпілому ОСОБА_11

18 квітня 2015 року близько 17 - 00 год. ОСОБА_8 проник до будинку дачної ділянки АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав пластикове вікно в комплекті: підвіконням, зливом та москітною сіткою, вартістю 3091 грн., що належало потерпілій ОСОБА_12 .

На даний вирок надійшла апеляційна скарга від прокурора у кримінальному провадженні в якій він просить вирок суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

В обґрунтування своїх вимог прокурор посилається на те, що на момент вчинення кримінальних правопорушень, обвинувачений ОСОБА_8 був неповнолітнім, але суд призначаючи йому покарання за ч. 2 ст. 185 КК України всупереч вимогам ст..ст. 61 та 98 КК України призначив його у виді обмеження волі, що є недопустимим. Крім цього суд призначаючи обвинуваченому покарання за ст.. 185 ч.3 КК України застосував вимоги ст. 69 КК України і призначив його нижче від найнижчої межі встановленої в санкції частини статті і при цьому не в повній мірі врахував дані про його особу та те, що він вчинив нові кримінальні правопорушення під час іспитового строку встановленого судом за попереднім вироком і призначив занадто м`яку міру покарання. Тому прокурор прохає вирок суду скасувати, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок за яким визнати винним ОСОБА_8 за ст. 185 ч.3 КК України у виді 3 років позбавлення волі; за ст. 185 ч.2 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити 3 роки позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання 2 місяців позбавлення волі невідбутих за попереднім вироком від 21 травня 2013 року остаточно ОСОБА_8 призначити покарання у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді про обставини кримінального провадження та зміст поданої апеляційної скарги, прокурора ОСОБА_7 , який підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі, обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника - ОСОБА_9 , які заперечували проти апеляційної скарги прокурора та вважали вирок суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги

Судом правильно встановлені фактичні обставини кримінальних правопорушень та зроблений обґрунтований висновок про доведеність винуватості у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих кримінальних правопорушень. Такий висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та перевірених судом доказах, зокрема, показаннях обвинуваченого в судовому засіданні, в яких він повністю визнав себе винним у скоєнні злочинів і не заперечував своєї причетності до крадіжок майна у потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , у зв`язку з чим провадження розглядалось в порядку, передбаченому ст. 349 КПК України, без дослідження інших доказів.

Кваліфікація дій обвинуваченого за ст.ст. 185 ч. 2 та 185 ч. 3 КК України є правильною і в апеляційній скарзі прокурором не оспорюється.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Даних вимог закону суд першої інстанції в повній мірі не дотримався.

Підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, відповідно до вимог ст. 409 КПК України, є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність згідно зі ст. 413 КПК України є і застосування закону, який не підлягає застосуванню.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і на час вчинення кримінальних правопорушень 5 лютого та 18 квітня 2015 року був неповнолітнім.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , за вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 185 КК України за злочин, вчинений 5 лютого 2015 року, суд визначив його у виді 2 років обмеження волі.

В той же час, відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України, покарання у виді обмеження волі до неповнолітніх не застосовується.

Також, відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 5 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх», перелік видів основних покарань, визначений у ст. 98 КК України, є вичерпним, а саме: штраф, громадські роботи, виправні роботи, арешт, позбавлення волі на певний строк.

Всупереч наведеним вимогам закону, суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, призначив його у виді обмеження волі, чим неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме застосував закон, який не підлягає застосуванню.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що є обґрунтованими доводи апеляції прокурора в тій частині, що суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185 КК України застосував закон, який не підлягав застосуванню, а тому вважає за необхідне скасувати вирок суду першої інстанції в цій частині та ухвалити свій вирок.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 про невідповідність призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення його особі через м`якість, та безпідставне застосування вимог ст. 69 ч. 1 КК України при призначенні покарання за ч.3 ст. 185 КК України, то на переконання колегії суддів, вони не заслуговують на увагу.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суду необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання ОСОБА_8 , суд у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, призначив його, враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, який вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю, вчинив їх у неповнолітньому віці, його щире каяття.

Обставини, що обтяжують відповідальність ОСОБА_8 , судом не встановлено. Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, у відповідності з вимогами ст. 66 ч. 1 КК України, навівши у вироку обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , і вірно та обґрунтовано прийшов до висновку про застосування при призначенні йому покарання вимог ч. 1 ст. 69 КК України і призначив його нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 3 ст. 185 КК України.

Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_8 , тяжкість вчинених злочинів, суд обґрунтовано прийшов до висновку про призначення йому покарання саме у виді позбавлення волі, та, що його виправлення можливе лише в місцях позбавлення волі.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 418, 419, 420 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми Сумської області від 13 жовтня 2015 року відносно ОСОБА_8 у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним за ст.ст. 185 ч. 2 та 185 ч. 3 КК України та призначити покарання:

- за ст. 185 ч. 3 КК України з застосуванням ст. 69 ч. 1 КК України 2 роки позбавлення волі;

- за ст. 185 ч. 2 КК України один рік позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_8 покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ковпаківського районного суду м. Суми Сумської області від 21 травня 2013 року у виді 2 місяців позбавлення волі і остаточно призначити до відбування 2 роки 2 місяці позбавлення волі.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений протягом 3-х місяців з дня його проголошення шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5