Справа №11-157/10 Головуючий у суді у 1 інстанції -
Номер провадження - Суддя-доповідач - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

Головуючого судді Ященка В.А.

Суддів Моїсеєнко Т.М., Матуса В.В.

З участю прокурора Ворфоломеєвої Н.П.

Засудженого ОСОБА_2

Захисника ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Суми кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_2 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 березня 2010 року яким

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканець: АДРЕСА_1, раніше не судимий

засуджений за ст. 368 ч. 2 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, до позбавлення волі на строк 2 роки, з позбавленням права обіймати будь - які посади в правоохоронних органах на строк 2 роки, без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнений від відбування покарання з випробуванням, іспитовим строком 2 роки.

Згідно ст. 76 КК України на ОСОБА_2 покладені обов'язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції та повідомляти кримінально - виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи чи навчання.

Відповідно до вироку суду ОСОБА_2 визнаний винним та засуджений за скоєння злочину за слідуючих обставин:

2 жовтня 2009 року, в період часу з 12 до 17 години ОСОБА_2, обіймаючи посаду інспектора групи розшуку відділу Державтоінспекції з обслуговування м. Суми та автомобільно -технічної інспекції, підпорядкованого УДАІ ГУМВС України в Сумській області, будучи службовою особою та маючи спеціальне звання старшого лейтенанта міліції, в ході виконання своїх службових обов'язків, попередньо встановивши водія автомобіля, за участю якого 30 вересня 2009 року сталася дорожньо - транспортна пригода в районі будинку № 145 по вул. Кірова м. Суми, зустрівся з водієм цього автомобіля ОСОБА_4 та потерпілою від ДТП ОСОБА_5 в її квартирі АДРЕСА_2, де останні дійшли згоди про виплату потерпілій компенсації в сумі 1500 грн. Вийшовши із квартири та перебуваючи у під'їзді вказаного будинку, ОСОБА_2 повідомив ОСОБА_4, що той винен і йому таку ж суму як і потерпілій за вирішення питання про не складання протоколу про адміністративне правопорушення, після чого вилучив у нього посвідчення водія, умисно створивши тим самим умови, за яких ОСОБА_4 був вимушений надати йому певну суму грошових коштів.

5 жовтня 2009 року близько 17 години 30 хвилин ОСОБА_2, знаходячись в салоні автомобіля « ДЕО НУБІРА» реєстраційний номер 560 - 81 СА, отримав від ОСОБА_4 хабара в розмірі 500 грн., поєднаного з його вимаганням, за невиконання дій по складанню протоколу про адміністративне правопорушення.

В поданій апеляції засуджений ОСОБА_2 просить вирок суду скасувати, а провадження в справі закрити, у зв'язку з тим, що він засуджений незаконно, оскільки не винен в скоєнні злочину. Вважає, що не мав можливості використати своє службове становище та звільнити водія ОСОБА_4 від адміністративної відповідальності, оскільки такими повноваженнями не наділений. Хабара від потерпілого не отримував та не вимагав такого.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3, яки підтримали апеляцію, думку прокурора про залишення вироку без зміни, а апеляції без задоволення, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у скоєнні злочину, за обставин, зазначених у вироку, відповідає фактичним обставинам, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Зокрема, потерпілий ОСОБА_4 показав, що працює таксистом у приватного підприємця і ЗО вересня 2009 року, при виїзді з двору будинку № 145 по вул. Кірова м. Суми зачепив пакет ОСОБА_5 Оскільки ОСОБА_5, накричавши на нього, пішла до зупинці громадського транспорту, він поїхав по своїх справах. 2 жовтня 2009 року йому зателефонував власник таксі та запропонував під'їхати до будинку 49 по вул. Іллінська м. Суми. Біля вказаного будинку працівник ДАІ ОСОБА_2 повідомив, що він скоїв ДТП, потерпіла отримала тілесні ушкодження і він вилучить у нього водійське посвідчення, а автомобіль поставить на штрафний майданчик. Він став заперечувати і сказав, що ДТП не скоював. Тоді ОСОБА_2 запропонував йому піднятися в квартиру потерпілої ОСОБА_5 і з'ясувати обставини. В квартирі ОСОБА_5 вони домовились вирішити питання без складання протоколу про адміністративне правопорушення і він надав згоду виплатити потерпілій 1500 грн. компенсації. Коли вони вийшли на вулицю з інспектором Черкасовим А.О. той сказав йому, що він також повинен заплатити таку ж саму суму як і потерпілій йому і вилучив у нього водійське посвідчення. В послідуючому вони з ОСОБА_2 декілька разів спілкувалися по телефону, а 5 жовтня 2009 року по вул. Супруна в м. Суми він передав ОСОБА_2 хабара в сумі 500 грн. і той повернув йому водійське посвідчення.

Ці покази потерпілого ОСОБА_4 об'єктивно підтверджуються і іншими, добутими по справі доказами.

Так свідок ОСОБА_6 показав, що ОСОБА_2 вимагав з його брата, ОСОБА_4, хабара, вилучив у нього водійське посвідчення.

Із показів свідка ОСОБА_7 вбачається, що на початку жовтня 2009 року він отримав повідомлення про те, що водієм ОСОБА_4 скоєно ДТП. Біля будинку 49 по вул. Іллінська м. Суми він з водієм зустрілися з інспектором ДАІ ОСОБА_2 Водій та ОСОБА_2 пішли до квартири потерпілої від ДТП, а коли повернулися, то ОСОБА_2 вилучив у ОСОБА_4 водійське посвідчення і сказав, що коли той домовиться з потерпілою про суму коштів, щоб зателефонував йому і повідомив про результат.

Свідок ОСОБА_5 показала, що 3 вересня 2009 року біля будинку 143 і 145 по вул. Кірова внаслідок наїзду автомобілю отримала тілесні ушкодження, з приводу яких звернулася до травмпункту. 2 жовтня 2009 року до неї, для з'ясування обставин ДТП, прийшов інспектор ДАІ ОСОБА_2 Він запропонував їй визначитися з сумою грошової компенсації за отримані тілесні ушкодження, яку необхідно запросити у водія, при цьому сказав, що в такому разі, по документам її зроблять винною в ДТП, на що вона погодилась. Через деякий час ОСОБА_2 прийшов з

ОСОБА_4 і той погодився виплатити їй 1500 грн. компенсації. В послідуючому ОСОБА_4 написав їй розписку, а гроші не сплатив, сказав, що спочатку заплатить гроші працівнику ДАІ, а потім їй. 5 жовтня 2009 року їй дзвонив ОСОБА_2 та питав, чи розрахувався з неї ОСОБА_4

Як показав свідок ОСОБА_8 5 жовтня 2009 року він перебував разом із ОСОБА_2 в салоні автомобіля, коли в салон цього автомобіля на заднє сидіння сів раніше не знайомий йому ОСОБА_4 і сказав, що питання закрив і віддав чи віддасть 1200 грн., а потім решту. Коли ОСОБА_4 вийшов із автомобіля їх автомобіль був заблокований, і він почув, як ОСОБА_2 сказав йому: « Все». В той час він усвідомив, що ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_4 гроші, але самих грошей він не бачив.

Із показів свідка ОСОБА_9 вбачається, що коли, 5 жовтня 2009 року, під час затримання ОСОБА_2 після отримання хабара від ОСОБА_4, він бачив, як ОСОБА_2, знаходячись на передньому пасажирському сидіння автомобіля, витягував руку з під сидіння, коли почалося блокування автомобіля.

З протоколу огляду місця події від 5 жовтня 2009 року вбачається, що під час огляду автомобіля « ДЕО НУБІРА», реєстраційний номер НОМЕР_1, який знаходився неподалік перехрестя вулиць Рибалко та Супруна м. Суми, під переднім пасажирським сидінням були виявлені та вилучені грошові кошти в сумі 500 грн., купюрами по 50 грн. і на рукавах та брюках форменного одягу ОСОБА_2 були виявлені сліди спецзасобу, яким були оброблені гроші, яки визначалися для передачі ОСОБА_2 в якості хабара.

(т. 1а.с. 37-42)

Як вбачається з протоколу спецобробки грошей від 5 жовтня 2009 року та таблиці до нього, ОСОБА_4 надав працівникам ОВС 19 відділу ВБ у Сумській області СВБ ГУБОЗ МВС України власні грошові кошти в сумі 1200 грн., купюрами по 50 грн., які були помічені за допомогою спеціальних засобів люмінофором.

(т. 1 а.с. 17-24)

Відповідно до висновків судово - хімічної експертизи № 9282 від 5 листопада 2009 року на поверхні ватних тампонів зі змивами з рук ОСОБА_2, автомобільного чохла, тканини брюк і куртки ОСОБА_2, на поверхні 10 банкнот номіналом по 50 грн. з нашаруванням спецзасобу ( люмінофору) - сліди люмінофору мають спільну родову належність між собою та із зразками спецзасобів, наданих на дослідження для порівняння.

(т. 1а.с. 114-117)

Свідок ОСОБА_10 показав, що 5 жовтня 2009 приймав участь в обробці грошей в сумі 1200 грн., які в якості хабара вимагав від ОСОБА_4 працівник ДАІ ОСОБА_2 і в складі групи затримував ОСОБА_2, який весь час в ході його затримання витирав свої руки об одяг.

Аналогічні покази показам свідка ОСОБА_10С, надав і свідок ОСОБА_11

Згідно показів свідка ОСОБА_12 він, як службова особа, отримав інформацію про ДТП по вул. Кірова в м. Суми з участю пішохода ОСОБА_5 Перевірити цю інформацію поручив ОСОБА_2 Яких небудь матеріалів по оформленню цього ДТП від ОСОБА_2 не отримував.

Згідно наказу № 166 від 31 серпня 2009 року ОСОБА_2, станом на жовтень 2009 року, обіймав посаду інспектора відділення розшуку відділу Державтоінспекції з обслуговування м. Суми та автомобільно - технічної інспекції, підпорядкованого УДАІ ГУМВС України в Сумській області та мав спеціальне звання старшого лейтенанту міліції. Відповідно до фукціональних обов'язків інспектора групи розшуку мав відповідні владні повноваження.

(т. 1 а.с. 182, 60-62)

Таким чином, наведеними доказами в їх сукупності спростовуються доводи, викладені ОСОБА_2 в апеляції про недоведеність його винності у отриманні хабара, пов'язаного з його вимаганням і відповідно про безпідставне його засудженні. Суд повно, всебічно і об'єктивно

дослідив всі зібрані по справі докази і обґрунтовано визнав ОСОБА_2 винним в отриманні хабара пов'язаного з його вимаганням і вірно кваліфікував його дії за ст. 368 ч. 2 КК України.

Доводи апеляції засудженого ОСОБА_2 про те, що суд помилково прийшов до висновків про те, що він вимагав та отримав хабара від ОСОБА_4 начебто за не складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки не мав таких повноважень, колегія суддів вважає необгрунтованими.

ОСОБА_2 будучи службовою особою, безпосередньо виконував відповідні обов'язки інспектора по розшуку і фактично займався з'ясуванням обставин ДТП за участю ОСОБА_4 Встановивши факт ДТП, водія, винного у скоєнні ДТП, маючи попередні дані про наявність відповідних наслідків від ДТП - потерпіла ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження, ОСОБА_2 повинен був одержати письмові пояснення від осіб та склавши відповідний рапорт, передати матеріали по службі, тобто, ОСОБА_12 ОСОБА_8, як було встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_2 почав створювати відповідні умови, щоб отримати хабара від ОСОБА_4 -влаштував зустріч між потерпілою ОСОБА_5 та ОСОБА_4, схиливши його до необхідності виплатити потерпілої грошову компенсацію. При цьому, попередньо, схилив потерпілу ОСОБА_5 і отримав від неї згоду на визнання начебто її вини в ДТП, що сталася, відібрав у ОСОБА_4 водійське посвідчення, що явно виходило за рамки його повноважень. Таким чином ОСОБА_2 створив передумови для вимагання хабара у ОСОБА_4 і як вірно було встановлено судом, такий хабар отримав.

Колегія суддів вважає безпідставними і доводи апеляції ОСОБА_2 про те, що суд не надав відповідної оцінки доказам, які маються в матеріалах справи, стосовно наявності люмінофору на його руках та одежі.

Як вбачається із матеріалів справи, факт появи люмінофору на одежі та руках ОСОБА_2, на чохлі автомобілю, повністю підтверджується доказами по справі, в томі числі і показами свідків про те, що під час затримання ОСОБА_2 витирав руки об одяг, тому колегія суддів вважає, що суд дав належну оцінку доводам засудженого, щодо потрапляння люмінофору на частини його тіла та одягу.

Твердження засудженого в апеляції про те, що докази у справі були здобуті штучно, незаконним шляхом, є безпідставними, оскільки будь - яких даних, які б свідчили про порушення органами досудового слідства чи судовими інстанціями норм кримінально - процесуального кодексу України і були б підставою для скасування судових рішень - не виявлено.

Також, судом не здобуто будь - яких даних про те, що потерпілий ОСОБА_4 оговорив ОСОБА_2 у скоєнні злочину, сам ОСОБА_2 також не вказав на будь -яки мотиви, по яким ОСОБА_4 міг би його оговорювати.

Тому, на думку колегії суддів, суд ретельно перевірив доводи ОСОБА_2, аналогічні викладеним в апеляції, про не отримання ним хабара. Наведені у вироку мотиви визнання цих доводів безпідставними, спрямованими на ухилення від відповідальності за вчинений злочин, судова колегія визнала обгрунтованими і такими, що відповідають матеріалам справи.

Що стосується покарання, яке суд призначив засудженому ОСОБА_2, то воно відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Як вбачається із вироку, суд, при призначенні покарання врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, дані про особу засудженого, а також обставини, що пом'якшують покарання.

На думку колегії суддів, призначене ОСОБА_2 покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів і підстав для його зміни не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 362, 365, 366, 377 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 березня 2010 року відносно ОСОБА_2 залишити без зміни, а апеляцію засудженого ОСОБА_2 - без задоволення.

СУДДІ:

ОСОБА_13 ОСОБА_1 ОСОБА_14В,