Справа № 591/8007/15-к
Провадження № 1-кп/591/455/15
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2015 року Зарічний районний суд м. Суми у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження №0000080 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хабаровськ, Хабаровського краю Російської Федерації, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , солдата військової служби за контрактом, раніше в силу ст.89 КК України не судимого, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 31.01.2015 року призваний на військову службу за призовом під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 та в той же день направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ).
В подальшому молодшого сержанта ОСОБА_4 переведено до військової частини - польова пошта НОМЕР_2 де наказом командира вказаної частини (по стройовій частині) № 71 від 6 березня 2015 року останній призначений на посаду майстра ремонтного відділення озброєння ремонтного взводу озброєння ремонтної роти.
Під час проходження військової служби ОСОБА_4 відповідно до положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів.

Однак, 21 травня 2015 року ОСОБА_4 , в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не маючи на те поважних причин, діючи з прямим умислом, без дозволу командування військової частини, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, самовільно залишив місце служби - розташування військової частини польова пошта НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_3 . Факт відсутності ОСОБА_4 на службі встановлено командуванням частини під час ранкового шикування підрозділів о 8.30 год. Під час незаконної відсутності у військовій частині ОСОБА_4 обов`язків військової служби не виконував, а проводив час на власний розсуд, постійно перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 нікуди не відлучаючись, займаючись домашнім господарством, тобто справами, не пов`язаними з проходженням військової служби.
05.11.2015 року солдат ОСОБА_4 , усвідомивши протиправність своїх дій, добровільно з`явився до військової частини - польова пошта НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_3 , де продовжив виконання своїх службових обов`язків.
ОСОБА_4 був незаконно відсутнім на місці служби у військовій частині польова пошта НОМЕР_2 протягом 167 діб, в період з 21 травня 2015 року до 04 листопада 2015 року включно.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повідомив суду, що дійсно наприкінці січня 2015 року призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ). В подальшому його переведено до військової частини - польова пошта НОМЕР_2 та призначено на посаду майстра ремонтного відділення озброєння ремонтного взводу озброєння ремонтної роти.
В кінці травня він покинув місце розташування військової частини з метою допомоги близьким особам по господарству, заготівлі деревини.

На початку листопада він добровільно повернувся до військової частини, усвідомивши протиправність своїх дій.
Обвинувачений винним себе визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненному, просив суворо його не карати.

Дослідження інших доказів у кримінальному провадженні, щодо обставин, які ніким не оспорюються, за згодою всіх учасників судового провадження та на підставі ухвали суду визнано недоцільним, положення ч.3 ст.349 КПК України та передбачені законом наслідки учасникам судового провадження роз`яснено.

Таким чином, суд кваліфікує умисні дії ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які виразились у в порушенні вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, умисному ухиленні від проходження військової служби за контрактом у військовій частині польова пошта НОМЕР_2 , розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , без дозволу командування протягом 167 діб, в період з 21 травня 2015 року до 04 листопада 2015 року включно, чим вчинив самовільне залишення місця служби в умовах особливого періоду,за ч.4 ст.407 КК України - самовільне залишення місця служби в умовах особливого періоду.
Докази вчинення злочину в стані неосудності або обмеженої осудності суду не надано, тому обвинувачений підлягає покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні наполягав на суворому покаранні, з урахуванням пом`якшуючих обставин та відомостей про особу, просив визнати обвинуваченого винуватим та призначити покарання у виді арешту із застосуванням ст.69 КК України.

Шкоди вчиненням злочину не завдано, потерпілі відсутні.

Відповідно до ст.65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, суд приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, конкретні обставини справи, дані про його особу, а саме: характеризується за місцем служби негативно, за місцем проживання позитивно, проходить військову службу за контрактом, під наглядом у лікаря-психіатра і лікаря-нарколога не перебуває, не одружений, утриманців не має, в силу ст.89 КК України не судимий.

Суд визнає пом`якшуючими обставинами визнання вини, щире каяття обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, активне сприяння у розкритті злочину. Обтяжуючих обставин судом не встановлено.

Суд вважає, що пом`якшуючі обставини, дані про особу, значно знижують тяжкість вчиненого злочину.

Обвинувачений добровільно припинив ухилення від проходження військової служби, приступив до виконання військового обов`язку.

Тому, призначення до відбування найсуворішої міри покарання не відповідатиме визначеній ч.2 ст.50 КК України меті притягнення до кримінальної відповідальності.

Отже, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, покарання слід призначити із застосуванням ст.69 КК України, перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.4 ст.407 КК України, зважаючи на тривалий строк ухилення від військової служби, у виді арешту на строк вище мінімального, відбування якого проходити на гауптвахті (ч.2 ст.60 КК України).

Запобіжні заходи відносно обвинуваченого в рамках кримінального провадження не застосовувались, за відсутності клопотань прокурора у суду відсутні підстави для застосування обвинуваченому запобіжного заходу.

Речові докази, процесуальні витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 368-371, 374-376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, на підставі ст.69 КК України перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.4 ст.407 КК України та призначити йому покарання у виді арешту на строк два місяці.

На підставі ч.2 ст.60 КК України, відбувати арешт на гауптвахті.

Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувати.

Вирок суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, що не була присутня під час його проголошення - з дня отримання копії судового рішення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно.

Суддя ОСОБА_1