Справа № 738/1129/15-к
№ провадження 1-кп/738/102/2015
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2015 року м. Мена
Менський районний суд Чернігівської області у складі:
судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 травня 2015 року за №0000197, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Шаповалівка Конотопського району Сумської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , з середньою освітою, одруженого, непрацюючого, раніше судимого: вироком Конотопського районного суду Сумської області від 12 грудня 1995 року за ч.2 ст.118, ст.14 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років позбавлення волі; вироком Конотопського районного суду Сумської області від 24 грудня 1997 року за ч.2 ст.141, ст.44 КК України (в редакції 1960 року) до 1 року виправних робіт з відрахуванням 10% заробітної плати; вироком Конотопського районного суду Сумської області від 24 вересня 1998 року за ч.2 ст.141, ст.43, 44 КК України (в редакції 1960 року) до 2 років виправних робіт з відрахуванням 10% заробітної плати; вироком Конотопського районного суду Сумської області від 19 травня 1999 року за ч.2 ст.140, ст.17, ч.2 ст.140, ст.42, 14 КК України ( в редакції 1960 року) до 1 року 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією ? частини майна; вироком Конотопського районного суду Сумської області від 13 листопада 2000 року за ч.2 ст.140, ст.14, 43 КК України (в редакції 1960 року) до 1 року 6 місяців позбавлення волі; вироком Конотопського районного суду Сумської області від 17 листопада 2003 року за ч.3 ст.185, ст.69 КК України до 2 років виправних робіт з відрахуванням 10% заробітної плати; вироком Конотопського районного суду Сумської області від 19 квітня 2004 року за ч.2 ст.389, ст.71, 96 КК України до 1 року обмеження волі; вироком Конотопського районного суду Сумської області від 21 грудня 2005 року за ч.3 ст.185, ст.69 КК України до 240 годин громадських робіт; вироком Конотопського районного суду Сумської області від 06 червня 2007 року за ч.1 ст.162, ч.1 ст.296, ч.2 ст.389, ч.1 ст.122, ст.70, 71 КК України до 2 років позбавлення волі; вироком Конотопського районного суду Сумської області від 25 листопада 2008 року за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 , будучи неодноразово судимий, останній раз вироком Конотопського районного суду Сумської області від 25 листопада 2008 року за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі на шлях виправлення не став та в період непогашеної судимості вчинив новий умисний середньої тяжкості злочин за наступних обставин.
Так, на початку лютого 2015 року близько 06-00 год. ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в будинку за місцем свого проживання, розташованому по АДРЕСА_2 , скориставшись безпорадним станом ОСОБА_5 , умисно, таємно з кишені куртки потерпілого викрав гроші в сумі 400 грн., чим заподіяв потерпілому майнову шкоду на вказану суму.

Обвинувачений ОСОБА_3 під час судового розгляду вину у вчиненому злочині визнав повністю, послідовно та в повній мірі підтвердив обставини вчиненого ним злочину, щиро розкаявся, фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, та правову кваліфікацію дій не оспорював та показав, що точної дати не пам`ятає, але не заперечує, що на початку лютого 2015 року близько 03-00 год. ночі потерпілий ОСОБА_5 заїхав до нього в гості, вони випили, ОСОБА_6 залишився ночувати, прокинувшись близько 06-00 год. ранку, побачив у кишені куртки потерпілого гроші, взяв їх, перерахував, було 400 грн., а саме чотири купюри номіналом по 100 грн., пішов на базар, купив для внуків гостинці, продукти харчування, коли повернувся додому, то ОСОБА_5 вже не було, співмешканка сказала, що він у сусідки. Він також прийшов до сусідки, ОСОБА_6 став пред`являти йому претензії, що це він викрав у нього гроші, він заперечував, у вчиненні крадіжки зізнався лише працівникам міліції. Обвинувачений зазначив, що під час вживання алкогольних напоїв, ОСОБА_5 дав його співмешканці та йому по 100 грн., а тому він бачив, що у потерпілого є гроші. На даний час з ОСОБА_5 вони примирилися, він допомагає Руслану по господарству, повернув йому 70 грн., і буде надалі відшкодовувати завдану шкоду. У вчиненому щиро розкаюється, просив не призначати суворе покарання.
З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити та порядок їх дослідження, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у вчиненому, ніхто з учасників судового провадження не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, а також доведеність вини обвинуваченого та кваліфікацію його дій, вірно розуміють зміст цих обставин, в суду немає сумнівів у добровільності їх позицій, роз`яснивши учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись лише показаннями обвинуваченого та матеріалами кримінального провадження, які характеризують особу винного.
Суд вважає, що обвинувачення висунуте ОСОБА_3 знайшло своє підтвердження у судовому засіданні у повному обсязі, його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.2 ст. 185 КК України, як крадіжка, вчинена повторна.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що він вчинив злочин середньої тяжкості, раніше неодноразово судимий, в тому числі й за аналогічні злочини, злочин вчинив в період непогашеної судимості, що свідчить про його схильність до вчинення кримінально-караних дій і небажання стати на шлях виправлення, за місцем проживання негативні характеристики відсутні, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога Менської ЦРЛ Чернігівської області не перебуває, його вік, сімейний стан, матеріальний стан, відсутність постійної роботи, відношення до вчиненого, та з урахуванням обставин справи вважає достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів призначити йому покарання у виді арешту в межах, передбачених санкцією ч.2 ст. 185 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілим не заявлений.

Питання про долю речових доказів необхідно вирішити згідно зі ст. 100 КПК України.
Речовий доказ: «СD» диск з файлами запису слідчого експерименту від 29 травня 2015 року зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Під час досудового розслідування заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі й запобіжні заходи, не застосовувались.
Враховуючи, тяжкість вчиненого злочину ОСОБА_3 , покарання, яке загрожує обвинуваченому, його особу, суд приходить до висновку про необхідність до набрання вироком законної сили застосувати до ОСОБА_3 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням на нього обов`язків: не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, а саме з селища Макошине Менського району Чернігівської області, без дозволу суду.

Керуючись ст.ст. 373-374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) місяців арешту.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з часу його затримання.
Речовий доказ: «СD» диск з файлами запису слідчого експерименту від 29 травня 2015 року зберігати в матеріалах кримінального провадження.
До набрання вироком законної сили до ОСОБА_3 застосувати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням на нього обов`язків: не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, а саме з селища Макошине Менського району Чернігівської області, без дозволу суду.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області через Менський районний суд Чернігівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Суддя ОСОБА_1