В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25.12.2015 року Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, не працюючого, раніше судимого 29.09.2011 року Галицьким районним судом м.Львова за ч.2 ст.185 КК України строком до 1 року позбавлення волі, згідно ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим 1 рік, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.162, ч.1 ст.185, ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в :

01 жовтня 2015 року близько 11-ої години 00 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, всупереч волі законних володільців та за відсутності визначених законом підстав, шляхом розбиття вікна, незаконно проник у житлове приміщення квартири АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_5 , чим порушив недоторканність житла.

Крім цього, 03 жовтня 2015 року близько 17-ої години 30 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи умисно, з метою протиправного збагачення таємно викрав ноутбук вартістю 3500 гривень, спричинивши ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму.

Також, 04 жовтня 2015 року близько 11-ої години 00 хвилин ОСОБА_4 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи умисно з метою протиправного збагачення, незаконно проник в приміщення квартири АДРЕСА_2 звідки намагався таємно викрасти майно ОСОБА_5 , проте свого злочинного умислу до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі, оскільки його дії були викриті власником вказаної квартири ОСОБА_5 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованих йому злочинах визнав повністю та дав пояснення, які в повній мірі відповідають обставинам, викладеним в описовій частині вироку. У вчиненому щиро розкаюється. Просить суворо не карати.

Зважаючи на повне визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки цього не заперечили учасники судового розгляду і такі ніким не оспорювались. При цьому суд з`ясував в обвинуваченого, а також інших учасників процесу, чи правильно вони розуміють зміст фактичних обставин справи, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам процесу, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив незаконне проникнення до житла громадянина, тобто злочин, передбачений ч.1 ст.162 КК України. Крім цього, ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), тобто злочин, передбачений ч.1 ст.185 КК України. Також, ОСОБА_4 вчинив незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) поєднане з проникненням у житло чи сховище, тобто злочин, передбачений ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, особу обвинуваченого: раніше не судимого, згідно ст.89 КК України, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання скарг не надходило.

Пом`якшуючими покарання ОСОБА_4 обставинами суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів.

Обтяжуючих покарання обставин, судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 , слід призначити покарання за ч.1 ст.162, ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу, а за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України у виді позбавленні волі в межах санкції статті за якою кваліфіковано його дії, оскільки такі види покарання суд вважає необхідним й достатнім для його виправлення.

Однак, враховуючи тяжкість злочину, особу ОСОБА_4 , обставини справи, суд приходить до висновку, що виправлення засудженого ОСОБА_4 можливе без відбування покарання, відповідно до ст.75 КК України, і останнього, слід звільнити від відбування покарання з випробуванням.

Керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд, -

з а с у д и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.162, ч.1 ст.185, ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання:

-за ч.1 ст.162 КК України у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень;

-за ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу в розмірі 1190 (одна тисяча сто дев`яносто) гривень;

-за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Згідно ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти орган кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий по справі

суддя ОСОБА_6