Номер провадження: 11-кп/785/1199/15
Номер справи місцевого суду: 520/5747/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.09.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_10 , засудженого ОСОБА_10 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 06.07.2015 року, за яким
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Одеської області, молдаванина, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, раніше не судимого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
засуджений до позбавлення волі за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.186 КК України на строк 2 роки, за ч.2 ст.186 КК України та відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів на строк 4 роки.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної шкоди задоволено повністю і стягнуто з ОСОБА_10 на її користь 15000 грн.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди задоволено частково і стягнуто з ОСОБА_10 на її користь 6000 грн.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної шкоди задоволено повністю і стягнуто з ОСОБА_10 на її користь 10000 грн.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди задоволено частково і стягнуто з ОСОБА_10 на її користь 1000 грн,

В С Т А Н О В И Л А:
Згідно вироку суду, 05.09.2014 року, приблизно о 10 годині 40 хвилин, ОСОБА_10 , з корисливих мотивів, переслідуючи злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, знаходячись поблизу буд. №22-а по пр. Ак. Глушка м. Одеси, підбіг ззаду до ОСОБА_8 та шляхом ривку з її шиї відкрито викрав належний їй золотий ланцюжок, вартістю 10000 гривень, чим спричинив потерпілій матеріального збитку на вказану суму. З викраденим майном ОСОБА_10 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Крім того, повторно, 05.10.2014 року, приблизно о 16 годині 35 хвилин, ОСОБА_10 з корисливих мотивів, переслідуючи злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, знаходячись поблизу буд.80 по вул. Ак. Корольова м. Одеси, шляхом ривку з шиї ОСОБА_9 відкрито викрав належний їй золотий ланцюжок, вартістю 8000 гривень, з золотою підвіскою у вигляді ікони «Божої матері», вартістю 2000 гривень, а також золотий ланцюжок, вартістю 3500 гривень, з золотою підвіскою у вигляді хреста, вартістю 1500 гривень., чим спричинив останній матеріального збитку на загальну суму 15000 гривень. З викраденим майном ОСОБА_10 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
В своєї апеляційної скарзі засуджений просить вирок скасувати та направити справу на новий судовий розгляд в новому складі суддів.
Він вказав, що з вироком не згоден, вважає його занадто суворим та незаконним і посилається на помилкову, на його погляд, кваліфікацію судом скоєного ним злочину, за ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки раніше не був засуджений за злочини, вказані в примітки до ст. 185 КК України.
В апеляційній скарзі захисник, не заперечуючи проти кваліфікації дій засудженого, просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити покарання ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 186, та за ч. 2 ст. 186 КК України з застосуванням ст.ст. 69, 75 КК України.
Він вважає, що зазначений вирок є незаконним, необґрунтованим і винесений з порушеннями кримінально-процесуального закону та надмірно суворим покаранням.
Не наводячи конкретних доводів захисник вказав, що суд при винесенні рішення не надав належної оцінки вагомим доказам по справі, не оцінив в сукупності показання свідків, потерпілих та обвинуваченого. Також він вважає, що покарання у вигляді 4 років не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі засудженого та є непомірно суворим.
Заслухав доклад судді, захисника, який просив задовольнити апеляційні скарги, думку прокурора, який просив не задовольняти апеляційні скарги засудженого та захисника, пояснення потерпілих, які заперечували проти задоволення скарг захисника та засудженого, розглянув матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційні скарги засудженого та захисника не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Винність ОСОБА_10 в скоєному, не зважаючи на те, що він свою вину визнав частково, підтверджується сукупністю доказів, досліджених в судовому засіданні, викладених у вироку відповідно до даних судового слідства та таких, що отримали належну оцінку, а саме свідченнями:

- обвинуваченого ОСОБА_10 , який вину у скоєні ним злочинів визнав частково, та показав, що 05.09.2014 року, близько о 10 годині 40 хвилин, він вирішив викрасти чуже майно, оскільки у нього не було грошей для задоволення власних потреб. Знаходячись поблизу буд.№22-а по пр.Ак. Глушка м. Одеси, він підбіг ззаду до жінки, як йому стало відомо пізніше, була ОСОБА_8 , та шляхом ривку з її шиї зірвав золотий ланцюжок, після чого втік. Пізніше він продав викрадений ланцюжок малознайомому ОСОБА_11 за 2200 грн., які витратив на власні потреби.
Далі ОСОБА_10 показав, що, коли в нього закінчилися гроші, він вирішив знов викрасти чуже майно, щоб виправити своє незадовільне матеріальне становище. Так, 05.10.2014 року, біля 16 години 35 хвилин, знаходячись поблизу буд.80 по вул.Ак. Корольова м.Одеси, він шляхом ривку з шиї жінки, як йому стало потім відомо, була ОСОБА_9 , зірвав золотий ланцюжок, та зник з місця скоєння злочину. Коли він впевнився, що його ніхто не переслідує, він побачив в руці один золотий ланцюжок, який заклав у ломбард на паспорт свого знайомого ОСОБА_12 , приховавши від того наміри закласти викрадений ланцюжок, отримавши за ланцюжок гроші в сумі 5600 грн., які витратив на власні потреби. При цьому обвинувачений допускає, що поцупивши ланцюжок ОСОБА_9 , він міг зачепити інший ланцюжок на її шиї, за тоншій від закладеного ним в ломбард, і тікаючи з місця вчинення злочину, він міг загубити один з викрадених ланцюжків та золоті підвіски у вигляді ікони «Божої матері» та у виді хреста, оскільки він їх в своїх руках не бачив;
Потерпіла ОСОБА_8 показала, що 05.09.2014 року, приблизно о 10 годині 40 хвилин, вона йшла із онучкою поблизу буд. №22-а по пр. Ак. Глушка м. Одеса. Раптом до неї ззаду хтось підбіг, як їй стало потім відомо - ОСОБА_10 , який несподівано для неї схопив за ланцюжок, який був на її шиї, та рвонув за нього. Ланцюжок розірвався, залишившись в руці ОСОБА_10 , який відразу ж втік. В продовження потерпіла показала, що від таких дій ОСОБА_10 її онучка, з якою вона йшла, дуже заголосила, на що ОСОБА_10 озирнувся і вона, ОСОБА_8 , дуже добре роздивилася обличчя крадія. Якось по телевізору в кримінальних новинах вона побачила в одному з репортажів того ж самого чоловіка, який зірвав з її шиї ланцюжок ОСОБА_10 , про що сповістила в міліцію. Під час пред`явлення осіб для впізнання вона впевнено впізнала в крадії ОСОБА_10 . В завершення потерпіла показала, що ОСОБА_10 зірвав з її шиї золотий ланцюжок 585 проби широкого плетіння «Бісмарк», вагою біля 20 гр., яку їй подарували кілька років тому її дочка ОСОБА_13 та зять ОСОБА_14 , від яких вона дізналася, що вартість ланцюжка становить 10000 гривень.
Потерпіла ОСОБА_9 показала, що 05.10.2014 року, приблизно о 16 години 35 хвилин, вона йшла біля буд. АДРЕСА_2 . На зустріч їй йшов молодик, який потім їй стало відомо ОСОБА_10 , який несподівано для неї зірвав з її шиї золотий ланцюжок, з золотою підвіскою у вигляді ікони «Божої матері», а також золотий ланцюжок, з золотою підвіскою у вигляді хреста. Ланцюжки та підвіски були золоті 585 проби, ланцюжки: вагою 12,7 гр., 9,42 гр., вартістю 2765,40 грн., 2072,40 грн., відповідно, підвіска у виді хреста 1,09 гр. із дорогоцінним камінням цирконій, вартість якої не знає. Вартість підвіски у вигляді ікони «Божої матері», вага якої складає 7,73 гр., вона не може визначити, оскільки це виріб ручної роботи, який їй подарували в храмі Іоана Кронштадського, а тому він може мати історичну і культурну цінність. Після цього він втік. Вона добре роздивилася обличчя ОСОБА_10 , оскільки ланцюжки не відразу розірвалися, і поки він тягнув за них, вона розвернувшись в бік крадія, дивилася на нього, втратила рівновагу та впала на асфальт. В продовження потерпіла показала, що вона шукала на місці вчинення злочину та у напрямку втечі ОСОБА_10 викрадені ним золоті вироби із надією відшукати хоч щось, але вона нічого не знайшла.
Крім того вина ОСОБА_10 , як вказано у вироку, у пред`явленому йому обвинувачені підтверджується наступними доказами:
- протоколами пред`явлення особи для впізнання, згідно яких потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 впізнали ОСОБА_10 , як особу, яка зірвала з їх ший дорогоцінні вироби;
- протоколом огляду лазерного диску із записом камери автомобільного відеореєстратору з салону автомобіля, який випадково опинився на місці злочину, на якому зафіксовані обставини вчинення ОСОБА_10 злочину по епізоду щодо ОСОБА_9 ;
- відомостями керівництва ПТ «Климчук і Компанія «Ломбард Капитал» про видачу фінансового кредиту 05.10.2014р. в сумі 5600 грн. на ім`я ОСОБА_12 під залог брухту золотих ланцюгів 585 проби. Залог не викуплений;
- показаннями свідка ОСОБА_14 , який повідомив, що він є зятем ОСОБА_8 і разом з дружиною, десь, у 2010-2011 роках, подарували ОСОБА_8 на день народження золотий ланцюг, плетіння Бісмарк вагою 26 гр. ручної роботи, за яку сплатив біля 840 доларів США;
- ярликами до золотих виробів ланцюгів, та двох підвісок, наданих потерпілою ОСОБА_9 .
Суд 1-ої інстанції правильно кваліфікував дії ОСОБА_10 за ч.1 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж) та за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.
Посилання в апеляційній скарзі засудженого на помилкову, на його погляд, кваліфікацію його дій за ст. 186 ч.2 КК України не відповідає вимогам кримінального закону, оскільки його винність в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України встановлена вироком суду і утворює ознаку повторності.
При призначенні покарання засудженому, суд 1-ої інстанції врахував характер та ступень тяжкості скоєного злочину, явку із зізнанням по одному з епізодів, позитивну характеристику за місцем мешкання.
Разом з тим, суд обґрунтовано не врахував обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття, оскільки потерпілі, як в суді першої інстанції так і в апеляційному засіданні наполягали на суворому його покаранні. Тому, керуючись положеннями ст.65 КК України, суд першої інстанції зробив правильний висновок, що покарання ОСОБА_10 у виді позбавлення волі на певний строк буде необхідним й достатнім не лише для кари, виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів, а і для дієвого захисту порушених прав потерпілих.
Крім того, засудженому призначене мінімальне покарання, передбачене санкцією кримінального закону, за яким його засуджено, яке слід визнати справедливим.
З урахуванням викладеного, колегія суддів не знаходить підстав для скасування законного та обґрунтованого вироку та задоволенні апеляційних скарг захисника та засудженого.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів з кримінальних справ Апеляційного суду Одеської області,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Київського районного суду м. Одеси від 06 липня 2015 року відносно ОСОБА_10 залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ в порядку ст. 424-426 КПК України.
Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4