ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 серпня 2015 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії суддів:

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3.,

розглянувши касаційну скаргу потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 14 травня 2015 року щодо ОСОБА_6,

встановив:

У касаційній скарзі потерпілими викладено вимогу про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду кримінального провадження в суді апеляційної інстанції. Мотивують своє прохання тим, що судом при звільненні ОСОБА_6 від відбування покарання із випробуванням в повному обсязі не було враховано, що засуджений вчинив тяжкі кримінальні правопорушення та був організатором їх вчинення, ні він ні його батьки не відшкодували шкоду завдану правопорушенням, в суді засуджений розкаявся у вчиненому лише для уникнення відповідальності, а також судом безпідставно визнано обставиною, яка пом'якшує покарання - часткове відшкодування шкоди. Тому стверджують, що призначене покарання ОСОБА_6 є надто м'яким, а його виправлення без ізоляції від суспільства є неможливим.

Вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від

9 грудня 2014 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців, за ч. 2

ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів остаточно ОСОБА_6 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців. Вироком суду також засуджено ОСОБА_7, рішення щодо якого не оскаржуються. Вирішено питання щодо процесуальних витрат та долю речових доказів.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 14 травня

2015 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 задоволено, вирок суду щодо ОСОБА_6 змінено. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю два роки, з покладенням на нього обов'язків, передбачених пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України. Арешт накладений ухвалою Віноградівського районного суду Закарпатської області від 1 серпня 2014 року на автомобіль марки «Фольксваген Пассат», д.н.з.

НОМЕР_1, який належить ОСОБА_6, скасовано.

За вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він

21 грудня 2013 року, приблизно о 3-ій годині, діючи за попередньою змовою з іншою особою, відігнувши металеву решітку на віконній рамі, проникли в приміщення магазину чоловічого взуття, який розташований по вул. Вокзальній в смт Королево Виноградівського району, звідки викрали черевики та чоловічі куртки, чим спричинили ОСОБА_5 матеріальних збитків на загальну суму 57 485 грн.

22 грудня 2013 року ОСОБА_6, приблизно о 23 год. 40 хв., діючи повторно, за попередньою змовою з іншою особою, розбивши скло віконної рами проникли в приміщення кафе, що розташоване по АДРЕСА_1, звідки викрали товарно-матеріальні цінності, чим спричинили ОСОБА_9 матеріальних збитків на загальну суму 968,05 грн.

В подальшому, ОСОБА_6 з іншою особою намагались зникнути із викраденим майном з місця вчинення злочину, але злочин не був закінчений з причин, що не залежали від їхньої волі, оскільки вони були викриті потерпілим ОСОБА_9 в приміщенні кафе.

Також ОСОБА_6 24 вересня 2014 року, приблизно о 1-ій год., підійшовши до магазину, що розташований по АДРЕСА_2, діючи повторно, з метою крадіжки чужого майна, став ногою на підвіконня та правою рукою зірвав з металевого кріплення камеру зовнішнього відеоспостереження, чим спричинив ОСОБА_10 матеріальних збитків на суму 2 400 грн.

Перевіривши доводи, викладені у касаційній скарзі, додані до неї копії судових рішень, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та витребуванні матеріалів кримінального провадження, що є підставою, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, для відмови у відкритті провадження.

Висновки суду про винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень та кваліфікація дій засудженого ОСОБА_6 за ч.ч. 2, 3 ст. 185; ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України у касаційній скарзі не оспорюються.

Доводи потерпілих у касаційній скарзі щодо невідповідності призначеного покарання внаслідок м'якості є необґрунтованими.

Суд вважає, що призначене покарання відповідає вимогам статей 50, 52, 65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення засудженого ОСОБА_6, попередження вчинення ним нових злочинів і є відповідним скоєному.

Як убачається з вироку, при призначенні ОСОБА_6 покарання суд врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, що є тяжкими та середньої тяжкості, дані про особу засудженого, який є неповнолітнім, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває, виховується у повній сім'ї, проживає сім'я у задовільних матеріально-побутових умовах. Обставинами, які пом'якшують покарання ОСОБА_6, суд визнав щире каяття у вчинені злочинів, що скоєні у неповнолітньому віці. Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_6, судом не встановлено.

В свою чергу, суд апеляційної інстанції, виходячи з сукупності обставин, які пом'якшують покарання засудженого, при відсутності обставин, які обтяжують покарання, врахувавши, що засуджений півроку тримається під вартою та зробив за цей час для себе належні висновки, а також тяжкість вчинених злочинів, дані про особу засудженого, що у своїй сукупності істотно знижують ступінь тяжкості злочинів і небезпечність винної особи для суспільства, дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_6 від призначеного покарання з випробуванням на підставі положень ст. 75 КК України.

Так, в ухвалі апеляційного суду зазначено, що при призначенні покарання ОСОБА_6, судом не в повній мірі враховано дані про особу засудженого, а саме судом залишено поза увагою те, що він навчається в Хустському технічному коледжі ТСО України та бажає продовжувати навчання.

Крім того, під час судового засідання в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_6 пояснив, що щиро шкодує про вчинене, в минулому ніколи не вчиняв протиправних дій, спричинену шкоду частково відшкодовує, про що надав суду квитанцію про переказ 4 000 грн на адресу потерпілих та надалі буде добровільно її відшкодовувати, бажає навчатися та стати на шлях виправлення. Таким чином, колегією судів при призначенні покарання ОСОБА_6 часткове відшкодування шкоди потерпілим було правильно враховано як обставину, яка пом'якшує покарання.

Отже, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а із касаційної скарги та наданої до неї копії судового рішення вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, суд,

ухвалив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 14 травня 2015 року щодо ОСОБА_6 відмовити.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді:

___________________ _______________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3