Провадження №1-кп/461/497/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.11.2015 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження, внесене 29 вересня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003505 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, не працюючого, з незакінченою середньою освітою, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України
в с т а н о в и в:

обвинувачений ОСОБА_4 , 29.09.2015 року, приблизно о 08:30 год., маючи умисел на викрадення чужого майна, з метою протиправного збагачення, таємно, під час проїзду у маршрутному таксі №42, яке рухалось по вул.Сахарова у м.Львові, таємно викрав із рюкзака неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , гаманець фірми «PILUSI» вартістю 200 грн., всередині якого знаходились кошти у сумі 250 грн., спричинивши останньому матеріальної шкоди на загальну суму 450 грн.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав. Пояснив, що всі обставини, викладені в пред`явленому йому обвинуваченні відповідають дійсності. У вчиненому щиро розкаюється, завдану матеріальну шкоду відшкодував повністю.

Враховуючи те, що обвинувачений не заперечував фактичні обставини та судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, переконавшись у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши всім учасникам судового провадження правові наслідки ч.3 ст.349 КПК України та отримавши на це їх згоду, визнав не доцільним дослідження інших доказів по справі.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що винність ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкриміноване, доведена повністю.

Виходячи з вимог ст. 337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд, розглянувши дане кримінальне провадження дійшов висновку, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст.185 КК України є правильною, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами покарання» (із змінами станом на 6 листопада 2009 р.) при призначенні покарання в кожному випадку мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

У відповідності до ст.12 КК України злочин, скоєний обвинуваченим ОСОБА_4 є злочином невеликої тяжкості.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

В якості ознак, що характеризують особу обвинуваченого суд враховує, що ОСОБА_4 на обліку у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, за місцем проживання характеризується виключно позитивно.

Враховуючи вищенаведене, характер скоєного злочину та особу винного, суд вважає за необхідне обрати щодо обвинуваченого покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.185 КК України.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд врахував в сукупності тяжкість злочину, особу винного, пом`якшуючі та відсутність обтяжуючих обставин, матеріальний стан обвинуваченого, а також те, що останній раніше не судимий, має незакінчену середню освіту, щиро покаявся та дійшов до переконання, що достатнім покаранням обвинуваченому буде штраф у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Речові докази у кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому та його захиснику.

Суддя ОСОБА_1