Справа № 750/8537/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/1016/2015
Категорія - ч.2 ст. 309 КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003703,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя м. Чернігова, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , громадянина України, з повною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого Деснянським районним судом м. Чернігова:

1) 19 лютого 2009 року за ст. 311 ч. 1, ст. 75 КК України на 2 роки позбавлення волі, із звільненням від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік;

2) 25 травня 2009 року за ст. 186 ч. 2, 71 КК України на 4 роки 1 місяць позбавлення волі.

3) 13 січня 2014 року за ст. 309 ч.1, ст. 309, ч.2, ст. 70 ч. 1, 75 КК України на 4 роки позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 жовтня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 309 КК України на 2 роки позбавлення волі.

Відповідно до ст.71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднане невідбуте покарання за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 січня 2014 року і за сукупністю вироків остаточно призначено 4 роки 2 місяця позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 307, 20 грн. процесуальних витрат.

Питання про долю речових доказів і документів було вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Як встановив суд, 24 травня 2015 року, близько 10 години 00 хвилин, ОСОБА_6 , проходячи біля першого під`їзду будинку АДРЕСА_3 , діючи повторно, знайшов та незаконно привласнив скляну пляшечку коричневого кольору з рідиною масою 6, 585 г., яку залишив зберігати при собі для власного вживання, без мети подальшого збуту.

Цього ж дня, близько 14 години 00 хвилин, працівники міліції під час проведення огляду місця події, біля будинку АДРЕСА_4 , у ОСОБА_6 виявили та в подальшому вилучили вище вказану пляшечку коричневого кольору з рідиною масою 6, 585 г., яка згідно висновку експерта № 671 (х) від 02 червня 2015 року містила в своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений опій ацетильований, вагою 0, 260 грами, який ОСОБА_6 незаконно зберігав для власного вживання без мети збуту.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати, вважаючи його несправедливим і таким, що не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним злочину. Звертає увагу на те, що має тяжке захворювання, яке для попередження прогресування треба лікувати амбулаторно 2 рази на рік; пройшов курс лікування від наркотичної залежності; шкода нікому не завдана, обставин, які обтяжують покарання, не виявлено.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які просили про пом`якшення покарання, прокурора, який заперечував проти доводів сторони захисту, посилаючись на положення кримінального закону, які позбавляють суд можливості знизити термін покарання та його вид, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає залишити її без задоволення.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_6 у незаконному придбанні та зберіганні без мети збуту наркотичного засобу - ацетильованого опію, вчинених повторно, ніким не оспорюються, розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції відбувався за правилами ч.3 ст. 349 КПК України.

Відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні покарання у кожному конкретному випадку і щодо кожного обвинуваченого, суд зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, і призначити покарання необхідне й достатнє для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

У даному випадку, обвинувачений ОСОБА_6 не відбув 4 роки позбавлення волі за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 січня 2014 року, новий злочин вчинив під час іспитового строку. При застосуванні правил ст. 71 КК України суд зобов`язаний врахувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж не відбута частина покарання за попереднім вироком.

За незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, вчинені повторно, суд першої інстанції фактично збільшив міру покарання за невиконаним вироком на два місяці.

Доводи сторони захисту, що вирок є незаконним внаслідок суворості міри покарання, не відповідають дійсності. Умовою ефективності випробування є виконання засудженим покладених судом обов`язків та утримання від вчинення правопорушень. Обвинувачений ОСОБА_6 вчиненням нового злочину, довів неможливість свого виправлення без ізоляції від суспільства. Звільнення від відбування покарання з випробуванням до нього застосовувалося чотири рази, два останні було неефективним.

При визначені терміну покарання судом першої інстанції були враховані усі пом`якшуючі обставини та призначене покарання за двома вироками у мінімально допустимих межах. Законних підстав для пом`якшення покарання не має.

Разом з тим, вирок суду підлягає зміні в порядку ч. 2 ст. 404 КПК України. Відповідно до ст. 89 п. 1 КК України особи, засуджені відповідно до ст. 75 КК України визнаються такими, що не мають судимості, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового злочину і якщо протягом зазначеного терміну рішення про звільнення від відбуття покарання з випробуванням не буде скасоване з інших підстав, передбачених законом.

За вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17 листопада 2005 року, яким ОСОБА_6 був засуджений за ст. 185 ч. 3 КК України до позбавлення волі на 3 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік та за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 лютого 2006 року, яким він був засуджений за ст. 186 ч. 2, 69, 70, ч. 4, 76 КК України, за сукупністю злочинів за двома вироками, до позбавлення волі на 3 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, відсутні відомості, що іспитовий термін був скасований, а засуджений направлений в місця позбавлення волі.

Отже, за двома вироками судимості обвинуваченого є погашеними і не повинні зазначатися у вступній частині вироку.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

В порядку ч.2 ст. 404 КПК України вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_6 змінити, виключити із вступної частини вироку посилання на наявність судимостей у обвинуваченого за вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17 листопада 2005 року та за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 лютого 2006 року, як такі, що в силу п. 1 ст. 89 КК України, є погашеними.

В решті цей же вирок залишити без змін.

Ухвала набуває законної сили негайно після її проголошення і може бути оскаржена до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11