Справа № 348/417/15-к
Провадження № 11-кп/779/373/2015
Категорія ч. 2 ст. 190 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 вересня 2015 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області

в складі суддів : ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_4

з участю секретаря с/з ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000009 щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гошів Долинського району, жителя АДРЕСА_1 за ч. 2 ст. 190 КК України за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Надвірнянського районного суду від 02 липня 2015 року, з участю прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :
Обвинувачений в апеляційній скарзі, не оспорюючи кваліфікації своїх діянь, просить змінити вирок суду та призначити більш м`яке покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, мотивуючи свою позицію тим, що вважає вирок суду суворим та несправедливим по відношенню до його особи та тяжкості його діяння. Судом при винесенні вироку не взято до уваги, що з 2001 року він є інвалідом ІІ групи ( загальні захворювання внаслідок перенесеної черепно-мозгової травми у 2001 році ). З 2009 року хворіє на цукровий діабет, а також гіпертонію ІІ степені. Обставин, що обтяжують покарання, судом не було встановлено. Обставинами, що пом`якшують покарання є щире каяття та повне визнання вини.

За вказаним вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у тому, що заволодів чужим майном шляхом обману та зловживання довірою ( шахрайство ), вчиненого повторно.

Його дії кваліфіковано за ч. 2 ст. 190 КК України з призначенням покарання - два роки позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за даним вироком та вироком Долинського районного суду Івано-Франківської області від 09 вересня 2013 року остаточне покарання визначено - два роки 6 місяців позбавлення волі.

Задоволено цивільні позови 13 потерпілих.

Суд першої інстанції встановив, що обвинувачений ОСОБА_6 21 вересня 2004 року був зареєстрований як фізична особа-підприємець, вид діяльності - роздрібна торгівля меблями. Однак, починаючи з 2011 року фактично підприємницькою діяльністю не займався. Але з метою заволодіння коштами громадян, шляхом обману та зловживання довірою, за місцем свого фактичного проживання за адресою : с. Гаврилівка Надвірнянського району, у серпні місяці 2014 року ОСОБА_6 розповсюдив інформацію серед жителів села про те, що він здійснює роздрібну торгівлю меблями за цінами, що є нижчими від ринкових.

27 серпня 2014 року до нього звернулася з приводу придбання меблів ОСОБА_8 . При цьому ОСОБА_6 їй розповів про асортимент продукції та переваги тих чи інших меблів, запевняючи при цьому, що в нього ціни на меблі нижчі в порівнянні з іншими пропозиціями на ринку, чим і зацікавив останню. Вже наступного дня, 28 серпня 2014 року вибравши вподобані меблі - дитячу вітальню, м`який куток та розкладне крісло на загальну суму 7 850 грн., остання зробила замовлення. Увійшовши у довіру до потерпілої, викликавши впевненість у правдивості своїх намірів по продажу меблів, під приводом нестабільного курсу валют, що у подальшому може вплинути на вартість замовлених меблів у яких зацікавлена потерпіла, обвинувачений ОСОБА_6 отримав від неї аванс у розмірі 6 750 грн., котрі йому передала донька потерпілої ОСОБА_9 .

Після отримання грошових коштів у розмірі 6 750 грн. обвинувачений ОСОБА_6 для створення у потерпілої ОСОБА_10 враження у правдивості своїх намірів придбати меблі у яких вона зацікавлена та про те, що меблі буде доставлено до 01 жовтня 2014 року, виписав накладну нібито від імені приватного підприємця ОСОБА_11 . На неодноразові звернення потерпілої ОСОБА_8 , запевняв у гарантованій доставці меблів та кожного разу переносив термін їх доставки, обманувши потерпілу щодо своїх дійсних намірів.

Аналогічним по суті чином, тільки щодо іншого асортименту меблів, ОСОБА_6 повторно заволодів коштами ще 12 осіб визнаних у провадженні потерпілими.

Зокрема, 23 та 24 жовтня 2014 року заволодів коштами ОСОБА_12 в сумі 4 000 грн.

03 та 04 листопада 2014 року коштами ОСОБА_13 в сумі 5 827 грн. 50 коп.

16 та 17 листопада 2014 року коштами ОСОБА_14 у розмірі 3 000 грн.

18 серпня, 11 та 12 жовтня 2014 року коштами ОСОБА_15 в сумі 8500 грн.

27 жовтня 2014 року коштами ОСОБА_16 в сумі 5 300 грн.

30 жовтня 2014 року коштами ОСОБА_17 в сумі 2 700 грн.

12 листопада 2014 року коштами ОСОБА_18 в сумі 3500 грн.

28 листопада 2014 року коштами ОСОБА_19 в сумі 2 630 грн.

В той же день 28 листопада 2014 року коштами ОСОБА_20 в сумі 4 500 грн.

10 листопада 2014 року коштами ОСОБА_21 в сумі 2 700 грн.

19 листопада 2014 року коштами ОСОБА_22 в сумі 800 грн.

В листопаді місяці 2014 року коштами ОСОБА_23 на суму 1 060 грн.

04 грудня 2014 року коштами ОСОБА_24 у розмірі 4 500 грн.

В ході апеляційного розгляду обвинувачений свої апеляційні вимоги підтримав.

Прокурор вважає, що вирок суду першої інстанції є законним і підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Заслухавши сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Суд апеляційної інстанції згідно вимог ст. 404 КПК України переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Оскільки правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 не оспорюється, то в цій частині вирок суду не переглядається і колегія суддів виходить з того, що встановленими слід вважати викладені вище обставини.

Як підтверджує вирок суду, при обранні міри покарання обвинуваченому, суд врахував тяжкість вчинених злочинів, обставини вчинення злочинів, дані про особу обвинуваченого, що має постійне місце проживання та реєстрації, за яким характеризується з позитивної сторони, на обліку у лікаря - психіатра та нарколога не перебуває, працює на тимчасових роботах, розлучений, раніше судимий. Обставин, що обтяжують покарання судом першої інстанції не було встановлено. До обставин, що пом`якшують покарання суд першої інстанції відніс щире каяття, повне визнання вини. З врахуванням всіх обставин, особи обвинуваченого, думки потерпілих, суд прийшов до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів в межах санкції статті, що передбачає покарання за вчинений злочин у вигляді позбавлення волі.

Тобто, суд практично врахував всі з обставин, на які посилається обвинувачений, хоч частина з них прямо і не перерахована у вироку суду, але включена в формулювання «дані про особу обвинуваченого».

Ст. 65 КК України передбачає, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Пленум Верховного суду України у своїй Постанові № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», п. 2, роз`яснив, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, але із врахуванням обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу.

Суд першої інстанції призначаючи покарання саме у вигляді позбавлення волі, а не інше покарання, визначене санкцією ч. 2 ст. 190 КК України, правильно вибрав його як більш суворий вид покарання, так як це зазначається у ч. 2 ст. 65 КК України, оскільки обвинувачений раніше судимий, судимість не погашена, був умовно-дострокове звільнений від попередньо призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, даний злочин вчинив у період на який був умовно-достроково звільнений.

Колегія суддів на підставі викладено приходить до висновку, що суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_6 , дотримав вимог закону, а наведені обвинуваченим у апеляційній скарзі обставини, які він вважає такими, що пом`якшують його покарання, враховані судом у сукупності з іншими обставинами, і не можуть бути такими, на підставі яких призначене покарання може бути змінено в сторону його пом`якшення, а вважає, що обвинуваченому, з врахуванням зазначених у вироку обставин, покарання призначено правильно і підстав для його пом`якшення, як це він просить, не вбачає.

Інших порушень кримінального процесуального законодавства, що були б підставами до скасування чи зміни вироку, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Надвірнянського районного суду від 02 липня 2015 року щодо нього за ч. 2 ст. 190 КК України без змін.

На ухвалу протягом трьох місяців з дня її оголошення, а обвинуваченим у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали, може бути подано касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

С У Д Д І :

_______________ __________________ ___________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_2