АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15< місяць >? 2014р. м. Чернівці Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0002965 від 04.12.2013 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, приватного підприємця, судимого, востаннє: 12 листопада 2008 року Шевченківським районним судом м. Чернівці за ч.1 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, звільнився 03 червня 2011 року по відбуттю строку покарання, -

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 лютого 2014 року, який його визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки. Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу ОСОБА_6 залишено попередню тримання під вартою, а строк відбуття покарання обраховано з 04 грудня 2013 року, тобто з моменту його затримання. Вирішено питання про долю речових доказів.

В своїй апеляційній скарзі та доповненнях до неї ОСОБА_6 просить вирок районного суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі. Вказує, що він повністю визнав свою вину, сприяв розкриттю злочину, щиро розкаявся, повністю відшкодував завдану ним шкоду, по місцю проживання характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину, думку потерпілою, яка просила його суворо не карати, а тому усі ці обставини давали суду можливість для призначення йому більш м`якого покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст. 185 КК України.

Провадження №11-кп/794/134/14 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_7
Категорія ч.2 ст. 185 КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_1 .

Крім того, вважає, що судом першої інстанції було допущено ряд порушень, що призвели до винесення неправомірного рішення. Зокрема, судом не було надано належної оцінки його клопотанням, а також тому, що він мав бажання укласти угоду

про примирення з потерпілою.

Також на вирок суду першої інстанції надійшла апеляційна скарга потерпілої ОСОБА_8 , в якій вона також просить суворо не карати підсудного та не позбавляти його волі.

Як зазначив суд у своєму вироку, ОСОБА_6 визнаний винуватим у тому, що він 04 грудня 2013 року приблизно о 15 годині 30 хвилин, перебуваючи в салоні тролейбуса маршруту №5, рухаючись із зупинки мікрорайон, що по проспекту Незалежності в м. Чернівці до зупинки Онко-лікарня, що по вул. Червоноармійській в м. Чернівці, діючи умисно, повторно, протиправно, з корисливих спонукань, маючи на меті таємне викрадення чужого майна, із жіночої сумки ОСОБА_8 , яка перебувала у вказаному тролейбусі, таємно викрав гаманець потерпілої вартістю 150 грн., в якому знаходились кошти в загальній сумі 695 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст оскаржуваного вироку суду та основні доводи, викладені в апеляційній скарзі, обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, міркування прокурора, яка вважає, що вирок суду як законний слід залишити без змін, а апеляційну скаргу, як необґрунтовану - без задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведенні в апеляційних скаргах доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 та апеляційна скарга потерпілої ОСОБА_8 задоволенню не підлягають, на підставі наступного.

Висновок суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), повторно, при обставинах, викладених у вироку, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам кримінального правопорушення.

Як вбачається з наданих матеріалів, кримінальне провадження було розглянуто в порядку ч.3 ст.349 КПК України, відповідно до якої суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_6 під час розгляду даного кримінального провадження у суді першої інстанції не заперечував проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, то, доводи ОСОБА_6 про те, що йому не було роз`яснено його право на укладення угоди на примирення із потерпілою, відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України, апеляційному перегляду не підлягають.

Відповідно до ст. 65 КК України, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання під час призначення покарання у кожному конкретному випадку, суду повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

Аналізуючи вирок районного суду в частині призначення обвинуваченому ОСОБА_6 міри покарання, колегія суддів вважає, що районний суд дотримався вимог ст.ст. 65-67 КК України, та в повній мірі врахував не лише ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винуватого, обставини вчинення кримінального правопорушення і обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а й ті підстави, які, на думку ОСОБА_6 дають можливість призначити йому більш м`яке покарання, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги обвинуваченого є необґрунтованими.

Так, призначаючи покарання ОСОБА_6 районний суд врахував те, що він вчинив злочин, який, у відповідності до ст.12 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості, особу винного, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив даний злочин в період не знятої та не погашеної в законному порядку судимості, по місцю проживання характеризується позитивно, на обліку в облпсихлікарні не перебуває, проте перебуває на обліку в облнаркодиспансері, вину визнав повністю, збитки завдані злочином відшкодовані, одружений, має малолітню дитину. До обставин, що пом`якшують покарання судом першої інстанції віднесено: щире каяття, при цьому обставин, що обтяжують покарання районним судом не встановлено.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та засуджувався за вчинення умисних злочинів, вчинив злочин у період не знятої та не погашеної судимості, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, вчинив злочин, який належить до злочинів проти власності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про неможливість виправлення засудженого без ізоляції від суспільства.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для зміни чи скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

Оскільки підстав для зміни чи скасування вироку немає, то в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_8 слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької області,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 та апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04.02.2014 року відносно ОСОБА_6 , засудженого за ч.2 ст. 185 КК України, - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим ОСОБА_6 , який тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3