Справа № 11-347/10 Головуючий у І інстанції
Провадження № - Доповідач у 2 інстанції . .
Категорія 14.04.2010
УХВАЛА

Іменем України

14 квітня 2010 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - Гайдай Р.М.

суддів - Матюшка М.П. і ОСОБА_1

з участю прокурора - Нечепоренко С.П.,

засудженого - ОСОБА_2

цивільного відповідача - ОСОБА_3

та його представника адвоката ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляціями прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, потерпілого ОСОБА_5 та представника цивільного відповідача адвоката ОСОБА_4, на вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 03 грудня 2009 року, яким

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та

мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2,

громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3,

одруженого, не працюючого, раніше не

судимого,

засудженого за ч. 1 ст. 286 КК України до обмеження волі строком на 2 роки

з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_2 звільнено від

відбування основного і додаткового покарання з випробуванням з іспитовим

строком 1 рік та зобов'язано не виїжджати за межі України на постійне

проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи,

повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця

проживання, роботи або навчання, періодично з'являтися для реєстрації в

органи кримінально-виконавчої системи. За вироком з ОСОБА_2 стягнути

на користь: Переяслав-Хмельницького районного фінансового управління 87

гривень 90 копійок матеріальної шкоди; ОСОБА_5 -

20000 гривень за моральну шкоду.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 до ОСОБА_3; ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків в розмірі 264 961 гри. 92 коп. виділений в окреме цивільне провадження,

встановила:

Як зазначено у вироку, близько 4 години 29.03.2008 року ОСОБА_2, перебуваючи у стомленому стані, керуючи згідно доручення автомобілем Мерседес - 1422 д.н. НОМЕР_1, з напівпричепом д.н. ВА 78376 XX, які належать ОСОБА_6, рухаючись на 29 км автошляху Бориспіль-Дніпропетровськ в напрямку м. Дніпропетровська, на території Переяслав-Хмельницького району Київської області, будучи неуважним до навколишньої дорожньої обстановки, допустив порушення вимог п.п. 2.9 б, 10.1, 11.2, 12.1., 13.3 Правил дорожнього руху, не обрав у встановлених межах безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух керованого ним автомобіля та безпечно керувати ним, не вів свій автомобіль якнайближче до правого краю проїзної частини, не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем ОСОБА_7 д.н.з. АВ 5303 (транзит), що належить ОСОБА_8 та перебував під керуванням водія ОСОБА_5, який рухався в зустрічному напрямку. В результаті ДТП водій автомобіля ОСОБА_7 ОСОБА_5 отримав закритий двохвиростковий перелом кісток лівої ступні, із них перелом п'ятої кісточки - подвійний, садна на обличчі, лобі та на правій гомілці, що відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Порушення водієм ОСОБА_2 вимог п.п. 2.9 б, 10.1, 11.2, 12.1 та 13.3 Правил дорожнього руху України перебуває в прямому причинному зв'язку з даною ДТП та наслідками, що настали.

В апеляції прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, просить вирок скасувати та постановити новий вирок, яким ОСОБА_2 засудити за ч. 1 ст. 286 КК України до 2 років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбуття основної міри покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. В силу ст. 76 КК України зобов'язати його не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання. Міру запобіжного заходу ОСОБА_2 залишити попередню -підписку про невиїзд до набрання вироком законної сили. Стягнути з ОСОБА_2 на користь НДЕКЦ ГУ МВС України в Київській області судові витрати у розмірі 3117 грн. 20 коп. за проведення експертиз. В доповненнях до апеляції прокурор, крім вищенаведеного, просить вирок в частині цивільного позову скасувати та направити на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства.

Обґрунтовуючи апеляцію, прокурор зазначає, що даний вирок є незаконним через неправильне застосування кримінального закону та порушення вимог кримінально-процесуального закону. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, на думку

прокурора, не мав права звільняти ОСОБА_2 від додаткового виду покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами. Крім того, зазначає апелянт, при постановленні вироку суд допустив порушення вимог ст. 324 КПК України, згідно з якою суд повинен був вирішити питання щодо судових витрат.

Потерпілий ОСОБА_5 в апеляції просить вирок скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд, у зв'язку з істотним порушенням кримінального закону. На думку потерпілого, суд необгрунтовано виділив в окреме цивільне провадження його позови до ОСОБА_3 і ОСОБА_2 на суми відповідно 20000 гривень за моральну шкоду та 264961 гривень 92 копійки за матеріальну шкоду. ОСОБА_5 вказує в апеляції на те, що ОСОБА_3 є власником автомобіля і напівпричепа, перебував з водієм ОСОБА_2 у трудових відносинах, що документально підтверджується матеріалами справи, але суд першої інстанції в порушення вимог ст.ст. 1172, 1183 ЦПК України, ст. 334 КПК України лише поверхнево зазначив, з яких підстав він дійшов висновку про виділення позову в окреме провадження.

В апеляції адвокат ОСОБА_4 в інтересах цивільного відповідача ОСОБА_3 просить вирок змінити, виключивши із списку цивільних відповідачів ОСОБА_3 та зняти арешт з автомобіля Мерседес-1422 з напівпричепом. В обґрунтування апеляції адвокат ОСОБА_4 зазначає, що відповідно до встановлених судом фактичних обставин у справі ОСОБА_2 27.03.2008 року, керуючи за дорученням ОСОБА_3 автомобілем НОМЕР_2, виїхав до Києва, взявши з собою свого родича ОСОБА_9 з метою провести час, показати столицю. Про це зазначив в суді сам ОСОБА_9, покази якого, в порушення ст. 323 КПК України, залишені судом поза уваги. За показами ОСОБА_2 в дорозі він експериментував: на мить заплющив очі, в результаті чого опинився на смузі зустрічного руху, що стало причиною ДТП. Тому ОСОБА_3 не можна вважати належним цивільним відповідачемдим більше, що він у трудових відносинах з ОСОБА_2 не перебував. Далі апелянт вказує на те, що суд першої інстанції не вправі передавати питання про розмір цивільного позову на вирішення в порядку цивільного судочинства, оскільки кримінально-процесуальним законом це не передбачено. Цивільний позов не може бути залишений без розгляду і з мотивів відсутності необхідних для його вирішення доказів,-оскільки в силу п. 4 ст. 64 КПК України характер і розмір заподіяної злочином шкоди підлягають доказуванню у кримінальній справі. Тому, за встановлених обставин, суду належало розглянути заявлений позов по суті, виключивши ОСОБА_3 із списку цивільних відповідачів.

Заслухавши доповідача, прокурора і засудженого, котрі підтримали вимоги апеляції з доповненьїями прокурора, що брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, цивільного відповідача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4, які підтримали апеляцію останнього, а апеляції потерпілого і прокурора просили залишити без задоволення, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій з доповненнями, колегія

суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає до часткового задоволення, як і апеляція потерпілого ОСОБА_10, а апеляція представника цивільного відповідача ОСОБА_4 - не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Висновок суду щодо доведеності винності засудженого у зазначених у вироку злочинних дій ніким не оспорюється, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується всією сукупністю доказів, які повно і правильно приведені у вироку, не викликають сумнівів у своїй достовірності, а дії ОСОБА_2 судом правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України.

Призначаючи ОСОБА_2 покарання, суд врахував суспільну небезпечність скоєного злочину, особу підсудного, який вперше скоїв необережний злочин, вину свою визнав та щиро розкаявся, позитивно характеризується і тому за названих пом'якшуючих покарання обставинах при відсутності обтяжуючих покарання обставинах, суд обрав покарання в межах санкції інкримінованого злочину з застосуванням ст.ст. 75 і 76 КК України, яке колегія суддів вважає справедливим.

Посилання прокурора на порушення судом вимог названого в апеляції Пленуму Верховного Суду України при звільненні засудженого від додаткового покарання не відповідає діючому законодавству, оскільки згідно зі ст. 77 КК України у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами може бути призначене судом, а може і не призначатись.

Не є істотним порушенням кримінально-процесуального закону питання щодо судових витрат, на що вказує прокурор в апеляції, так як дане питання може бути вирішено судом першої інстанції згідно зі ст.ст. 409, 411 КПК України.

Вимога апеляцій прокурора і потерпілого про скасування вироку в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_5 до ОСОБА_3 і ОСОБА_11 про стягнення матеріальних збитків у розмірі 264961 гривень 92 копійок підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 328 КПК України суд, постановляючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому. Але суд безпідставно виділив названий вище позов в окреме цивільне провадження, визнавши недостатніми зібрані по справі опосередковані докази перебування відповідачів у трудових правовідносинах, в той час, коли характер і розмір шкоди, завданої злочином, підлягає доказуванню судом при розгляді кримінальної справи в силу п. 4 ст. 64 КПК України. Названі порушення судом кримінально-процесуального закону колегія суддів вважає істотними, а вирок в частині вирішення цивільного позову підлягаючим скасуванню та направленню на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства. При новому розгляді суду необхідно зібрати і дати оцінку доказам щодо трудових правовідносин між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та прийняти законне і обґрунтоване судове рішення.

Керуючись ст.ст. 365,366 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляцію з доповненнями прокурора і потерпілого задовольнити частково, а апеляцію представника цивільного відповідача залишити без задоволення. Вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 03 грудня 2009 року щодо ОСОБА_2 в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3 і ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків у розмірі 264961 гривень 92 копійок скасувати та направити на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства в той же суд в іншому складі суддів.

В решті вирок залишити без зміни.