Справа № 473/493/16-к
ВИРОК
іменем України
"04" лютого 2016 р. м.Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 та його законного представника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вознесенська кримінальне провадження №0000102 за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с.Скопивка, Добровеличківского району, Кіровоградської області, з професійно-технічною освітою, не працює, офіційно не одружений, проте співмешкає та має одну малолітню дитину, не судимий в силу ст.89 КК України, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
- у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

14.01.2016 приблизно о 06 годині 30 хвилин на мікрорайонні «Пряме» в м.Вознесенську неподалік від клубу культури ОСОБА_7 побачив свого знайомого ОСОБА_5 та у нього виник умисел на незаконне викрадення чужого майна. ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи, що його дії носять відкритий характер, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, яке виражалося у нанесенні ОСОБА_5 двох ударів кулаком правої руки в область голови, зірвав з шиї потерпілого срібний ланцюжок 925 проби вагою 17,56 грама вартістю 825 грн. та з карману куртки потерпілого заволодів двома флешнакопичувами «Transcend» об`ємом 4 Gb вартістю 80 грн. та 8 Gb вартістю 120 грн., після чого побіг у невідомому напрямку разом з викраденим майном, маючи можливість розпорядитися викраденим на власний розсуд. В результаті скоєного злочину ОСОБА_5 було завдано матеріальний збиток на загальну суму 1025 гривень.Згідно висновку експерта Вознесенського СМЕ №33 від 20.01.2016 року у ОСОБА_5 було виявлено тілесні ушкодження у вигляді синців на голові. Дані тілесні ушкодження утворились від дії тупого предмета та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та пояснив, що йому зрозуміла суть пред`явленого обвинувачення, він погоджується із обставинами, встановленими під час досудового розслідування та зазначеними в обвинувальному акті.

Враховуючи те, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених у обвинувальному акті, приймаючи до уваги, що прокурор та потерпілий також не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ч.3 ст.349 КПК України, та з`ясувавши, що вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, - визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставив, які ніким не оспорюються.

Обвинувачений ОСОБА_4 суду пояснив, що святкуючи старий-новий рік, випив занадто багато алкоголю. Вранці, коли йшов додому зустрів потерпілого, проте не пам`ятає, як наносив останньому удари та заволодів його майном. Коли прийшов додому, то години через дві на прохання дружини потерпілого повернув тій два викрадені у ОСОБА_5 флеш накопичувачі. Потім через деякий час, коли вже приїхали співробітники поліції, виявив у себе в кишені ще й срібний ланцюжок потерпілого.

Потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що вранці о 6-й годині 14 січня 2016 року він йшов на зупинку автобусу, оскільки було слизько та він не бачить. Обвинувачений кілька разів збив його з ніг, вдарив у лівий висок. Коли це припинилося, він виявив зникнення двох флеш накопичувачів та срібного ланцюжку. Того ж дня звернувся із заявою до міліції. Просив суворо обвинуваченого не карати.

Окрім пояснень обвинуваченого та потерпілого, вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, також підтверджується фактичними даними, що містяться в: протоколі прийняття заяви від потерпілого про вчинення злочину від 14.01.2016 року; протоколі огляду місця події від 15.01.2016 року, згідно із яким в кабінеті №29 Вознесенського ВП ОСОБА_7 добровільно видав ланцюжок з металу сірого кольору 925 проби; протоколі огляду викраденого у потерпілого ланцюжка від 15.01.2016 року; висновку судово-медичного експерта №33 від 20.01.2016 року, згідно із яким у ОСОБА_5 було виявлено тілесні ушкодження у вигляді синців на голові. Дані тілесні ушкодження утворились від дії тупого предмета та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень; довідками про вартість викраденого у потерпілого майна; а також постановою про визнання речовими доказами викрадених у потерпілого предметів, які були повернути останньому в ході слідства під зберігальну розписку.

Оцінюючи зібрані, перевірені та досліджені в порядку ч.3 ст.349 КПК України докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення у судовому засіданні доведено повністю та кваліфікує його дії за ч.2 ст.186 КК України як грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого з метою відкритого заволодіння чужим майном.

Згідно із ст.65 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як встановлено під час судового розгляду, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст.66 КК України є щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України, судом встановлено не було.

Беручи до уваги обставини справи та дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який щиро каявся у вчиненому, раніше не судимий в силу ст.89 КК України; за місцем проживання характеризується негативно; на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, відсутність претензій матеріального характеру з боку потерпілого, наявність у обвинуваченого сім`ї та малолітньої дитини, а також те, що злочин, який вчинив ОСОБА_4 , в силу ст.12 КК України належить до тяжких злочинів, суд вважає, що його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів можливе у разі призначення йому покарання у межах санкцій ч.2 ст.186 КК України із звільненням його від відбування покарання з випробуванням.

Цивільний позов та судові витрати по справі відсутні.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.349 ч.3, 368, 370-371, 373-374, 376 КПК України, суд
У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Речові докази, а саме: срібний ланцюжок 925 проби вагою 17,56 грама, два флешнакопичувача «Transcend» об`ємом 4 Gb та 8 Gb, передані під зберігальну розписку потерпілому ОСОБА_5 - залишити останньому як власнику.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

На вирок суду учасниками процесу можуть бути подані апеляції до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарження вироку, якщо його не скасовано - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя

Вознесенського міськрайонного суду (підпис) ОСОБА_1

Згідно оригіналу:

Суддя: