Справа № 10-148/10 Головуючий у І інстанції
Провадження № - Доповідач у 2 інстанції . .
Категорія 19.07.2010
УХВАЛА

Іменем України

19 липня 2010 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді Ігнатюка О.В.

суддів - Костенко І.В., Каленченко Н.О.

з участю прокурора - Мезенова Є.В.

захисників - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 слідчого - Калужинського А.В.

розглянувши відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляцією захисників ОСОБА_1, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_4

на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 липня 2010 року, якою у відношенні ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, обрано запобіжний захід у вигляді взяття під варту, -

встановила:

Органами досудового слідства ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 190; ч.3 ст.27, ч.2 ст.364; ч.3 ст.27, ч.2 ст.366 КК України, які виразились у протиправному заволодінні земельними ділянками загальною площею 6, 9999 га шляхом обману та зловживання довірою, тобто у вчиненні шахрайства в особливо великих розмірах та в залученні ОСОБА_5 до зловживання своїм службовим становищем, що спричинило тяжкі наслідки та до службового підроблення, що спричинило тяжкі наслідки, визначені об'єкта посягання та наданні останній на підпис проектів завідомо неправдивих документів.

25.09.2009 року була порушена кримінальна справа за фактом зловживання службовим становищем службовими особами управління земельних ресурсів у Бориспільського районі за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.364 КК України.

Кримінальна справа щодо ОСОБА_4 за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.190; ч.2 ст.364, ч.3 ст.27; ч.2 ст.366, ч.3 ст.27 КК України була порушена 8 червня 2010 року.

21 червня 2010 року винесена постанова про притягнення ОСОБА_4 як обвинуваченого за вищевказаними статтями.

23 червня 2010 року Бориспільським міськрайсудом Київської області винесено постанову про надання дозволу на затримання обвинуваченого ОСОБА_4

24 червня 2010 року у зв'язку з невстановленим місцезнаходженням останнього було оголошено його розшук.

10 липня 2010 року 0 3 год 25 хв ОСОБА_4 був затриманий в порядку ст. 115 КПК України і в цей же день йому було пред'явлено обвинувачення за ч.4 ст.190, ч.З ст.27, ч.2 ст.366, ч.З ст.27, ч.2 ст.364 КК України.

Начальник відділу нагляду за розслідуванням кримінальних справ слідчими органів прокуратури слідчого управління прокуратури Київської області звернувся з поданням погодженим з заступником прокурора Київської області про обрання відносно ОСОБА_4 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 липня 2010 року відносно ОСОБА_4 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Своє рішення суд мотивував тим, що ОСОБА_4 обвинувачується в скоєнні середнього, тяжкого та особливо тяжкого злочину, де санкцією за особливо тяжкий злочин - ч.4 ст.190 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років; на неодноразові виклики до прокуратури області для проведення слідчих дій обвинувачений не з'являвся та не повідомив про причини своєї неявки, переховувався від слідства, перешкоджаючи таким чином встановленню об'єктивної істини у справі та прийняттю у ній законного і обґрунтованого рішення у встановлені законом терміни.

На постанову суду подано апеляцію адвокатами ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які представляють інтереси ОСОБА_4 в якій ставиться питання про скасування постанови суду про обрання запобіжного заходу останньому у вигляді взяття під варту та звільнення його з-під варти. Апелянти вважають, що постанову прийнято з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону, так як вона винесена на підставі однобічного і неповного вивчення судом обставин справи.

Так, в постанові не наведено достатніх підстав, що свідчать про наявність ознак злочину, вчиненого саме ОСОБА_4, не наведено доводів його протиправної поведінки, а причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованих йому злочинів обґрунтовано неналежними доказами.

А тому висновок суду про обґрунтованість подання слідчого є помилковим, як і подальший висновок, про те, що ОСОБА_4, перебуваючи на волі може ухилятися від слідства та суду. Суд не врахував, що ОСОБА_4 добросовісно з'являвся на виклики слідчого для допиту як свідка 12, 13 та 16 лютого 2010 року та для участі в очних ставках із ОСОБА_6 та ОСОБА_7, що на утриманні він має двох неповнолітніх дітей.

А тому не з'явлення ОСОБА_4 у липні 2010 року на виклики слідчого та ненадання в зв'язку з цим суду доказів звернення його до лікарів суд помилково оцінив як доказ ухилення його від участі в процесуальних діях.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, щодо законності постанови суду та залишення її без змін, захисників ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які підтримали подану апеляцію і просили звільнити ОСОБА_4 з-під варти, виступ слідчого Калужинського А.В., пояснившого, що запобіжний захід був зумовлений неявкою обвинуваченого на виклики прокуратури, про що останній знав та тяжкість злочинів, в яких він обвинувачується, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно зі ст.ст. 148, 150, 155 КПК України, п.3,13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 25.04.2003 р. «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого з метою перешкодити встановленню істини по справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень, взяття під варту як запобіжний захід застосовується в справах про злочини, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад три роки. Взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом у зв'язку з чим він обирається лише за наявності підстав вважати, що більш м'які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов'язків.

Постанова суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не в повній мірі відповідає вищезазначеним вимогам закону.

Так в поданні начальника відділу нагляду за розслідуванням кримінальних справ слідчими органів прокуратури слідчого управління прокуратури Київської області необхідність обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту обґрунтовується його неявкою на виклики до прокуратури Київської області повісткою та телефонограмою на абонентський номер оператора мобільного зв'язку 097-492-21-46, яким він користувався, після порушення щодо ОСОБА_4 8.06.2010 р. кримінальної справи та суспільною небезпекою злочинів, у вчиненні яких ОСОБА_4 обвинувачується за ст.190 ч.4, ч.3 ст.27, ч.2 ст.364, ч.3 ст.27,ч.2 ст.З66 КК України, санкціями яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі понад три роки.

Суд, задовольняючи подання і обравши ОСОБА_4 запобіжний захід у виді взяття під варту не вмотивував свій висновок стосовно того, що інший запобіжний захід, окрім взяття під варту, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Крім того, у відповідності до ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

ОСОБА_4 лише обвинувачується у скоєнні злочинів. А тому сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні яких обвинувачується особа не являється безумовною підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.

Твердження про можливість ухилення від слідства та суду і продовження злочинної діяльності об'єктивно ні чим не підтверджені і є лише припущенням, оскільки про порушення 08.06.2010 року кримінальної справи щодо ОСОБА_4 останньому стало відомо лише 10.07.2010 р., а повідомлення про виклик в прокуратуру області обвинуваченого -08.06.2010 р. та 09.06.2010р. не є належним відповідно до вимог законодавства.

Щодо питання доведеності чи не доведеності вини обвинуваченого про що зазначено в апеляції, то воно не може бути предметом розгляду на даній стадії процесу, оскільки такі питання вирішуються судом при розгляді справи по суті.

Однак, колегія суддів погоджується з твердженням в апеляції про те, що судом при обранні запобіжного заходу у вигляді взяття під варту обвинуваченого ОСОБА_4 не враховано дані, що характеризують особу.

Наявні у справі дані, що характеризують особу обвинуваченого дають підстави стверджувати що забезпечити належну процесуальну поведінку та виконання ним обов'язків, які випливають зі змісту ст.148 ч.2 КПК України в змозі запобіжний захід - підписка про невиїзд.

А тому ОСОБА_4 слід обрати запобіжний захід - підписку про невиїзд, звільнивши його з-під варти негайно.

За таких обставин подання про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту слід залишити без задоволення, а постанову суду слід змінити.

Керуючись ст.ст. 365, 366, 382 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляцію захисників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12.07.2010 р. про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді взяття під варту змінити.

Подання про обрання запобіжного заходу у виді взяття під варту ОСОБА_4 залишити без задоволення та обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у виді підписки про невиїзд.

ОСОБА_4 звільнити з-під варти негайно.

Повний текст ухвали буде оголошений 22 липня 2010 року о 9 годині в приміщенні апеляційного суду Київської області.

Головуючий підпис

Судді

підписи