ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/620/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"05" листопада 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого-судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Брянка, Луганської області, українця, громадянина України, освіта середня, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого: 13.05.2013 Дніпровським районним судом міста Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу в сумі 1700 гривень, штраф не сплачений, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_5 , 17.03.2015 року, приблизно о 14 год. 20 хв., перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Зарічна, біля станції метро «Славутич», маючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, підійшов до маршрутного таксі «Богдан», д.н.з. НОМЕР_1 та, переконавшись, що в салоні маршрутного таксі нікого немає та за його діями ніхто не спостерігає, зайшов у салон маршрутного таксі та викрав грошові кошти в сумі 190грн. 00коп., які належать ОСОБА_4 . В цей час ОСОБА_4 , перебуваючи з протилежної сторони маршрутного таксі, побачив через салон злочинні дії ОСОБА_5 та з метою припинення неправомірних дій останнього почав бігти в його сторону. У свою чергу, ОСОБА_5 побачив як ОСОБА_4 біжить в його сторону та розуміючи, що його дії викриті, проігнорувавши вимоги ОСОБА_4 повернути йому викрадені грошові кошти, почав тікати. Пробігши певну відстань ОСОБА_5 відірвався від ОСОБА_4 і з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденими грошовими коштами на власний розсуд.
Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_5 вину у скоєнні злочину визнав повністю, щиро розкаявся та показав , що у березні 2015 року він знаходився біля станції метро « Славутич». Проходячи повз маршрутне таксі, він побачив у салоні в коробці гроші, які вирішив викрасти. Він відчинив двері, зайшов у салон та забрав звідти 190 грн. Водій маршрутки почав кричати, щоб він повернув гроші, але він, зрозумівши, що його викрили у крадіжці, втік. Через деякий час він був затриманий працівниками міліції, гроші у нього були вилучені.

Інші докази по справі відповідно до ст. 349 КПК України судом не досліджувалися.

Визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, зясувавши правильне розуміння обвинуваченим змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності його позиції, розяснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, суд вважає вину ОСОБА_5 у вчиненні злочину доведеною повністю і кваліфікує його дії за ч.2 ст. 186 КК України , як відкрите викрадення чужого майна ( грабіж), вчинене повторно.

У відповідності до ст. 66 КК України, обставиною, що помякшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд визнає: щире каяття.

У відповідності до ст. 67 КК України, обставиною , що обтяжує покарання обвинуваченого суд визнає рецидив злочину.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який законом віднесено до тяжких злочинів, його особу, що вину визнав повністю, щиро розкаявся, раніше судимий , за попереднім місцем проживання характеризується формально позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, і вважає необхідним обрати йому покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті та у відповідності до ст. 71 КК України остаточне покарання призначити за сукупністю вироків, оскільки ОСОБА_5 даний злочин скоїв не відбувши покарання за вироком Дніпровського райсуду м. Києва від 13.05.2013 року у виді штрафу в сумі 1700грн.

Враховуючи особу обвинуваченого , що він формально позитивно характеризується, має постійне місце проживання , що внаслідок скоєння злочину тяжких наслідків не наступило, а також його щире каяття, суд вважає можливим звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України, що, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Питання про речові докази суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України. Запобіжний захід не застосовувався. Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст.ст. 366-368 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_6 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі , якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції, повідомляти інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтися в інспекції для реєстрації.
На підставі ст. ст. 71, 72 КК України вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 13.05.2013 року, яким ОСОБА_5 засуджений за ч.1 ст. 309 КК України до штрафу в сумі 1700грн. виконувати самостійно.
Речові докази грошові кошти залишити у потерпілого ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_5 процесуальні витрати на проведення експертизи в сумі 614грн.90коп. на користь держави.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

СУДДЯ: