Апеляційний суд Херсонської області
Справа №10-20,2010р. Головуючий в 1-й інстанції
Категорія: обрання запобіжного ОСОБА_1
заходу. Доповідач Вороненко Т.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 року лютого місяця «01» дня

Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого Червоненка В.Я.

Суддів: Вороненко Т.В., Черствої Є.О. З участю прокурора Мовчан О.А.

підозрюваного ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні матеріали за апеляцією прокурора, який приймав участь у розгляді справи на постанову Дніпровського районного суду м.Херсона від 25 січня 2010 року.

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою відмовлено в поданні слідчого про обрання щодо підозрюваного

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, -

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України, запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.

В постанові суд зазначив, що подання підлягає задоволенню, так як ОСОБА_2 раніше не судимий, є студентом коледжу, має постійне місце проживання, характеризується задовільно, підстав вважати, що він буде ухилятися від слідства та суду не має.

В апеляції прокурор вказує, що ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, з коледжу його відраховано, в квартирі мешкає сам, так як батьки позбавлені батьківських прав, не працює, не жонатий, проте, суд не врахував цих обставин, відмовляючи в задоволенні подання про обрання щодо нього запобіжного заходу взяття під варту, при цьому не обрав ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд, просить постанову суду скасувати і обрати відносно нього запобіжний захід взяття під варту.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляцію; ОСОБА_2, просившого постанову залишити без змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає зі слідуючих підстав.

Відповідно до ст.ст. 148,150 КПК України, запобіжний захід застосовується за наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний буде намагатися ухилитися від слідства і суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджати встановленню істини по справі, або продовжувати злочину діяльність; а при обранні запобіжного заходу крім тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється особа, враховується її вік, стан здоровя, сімейний і матеріальний стан, вид діяльності, місце проживання та інші обставини, що її характеризують.

Отже, сам факт підозри у вчиненні тяжкого злочину не є безумовною підставою для обрання запобіжного заходу взяття під варту.

Тому, доводи апеляції прокурора про необхідність обрання щодо ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту на тій підстав, що останній підозрюється (не обвинувачується, як вказано в апеляції) у вчиненні тяжкого злочину, є недостатні, оскільки жодних даних, що свідчать про намір підозрюваного ухилитися від слідства і суду, слідчим у відповідному поданні не наведено, не має їх і в матеріалах справи.

Разом з тим, у матеріалах справи є дані, що ОСОБА_2, якому всього 18 років, раніше не судимий, має постійне місце проживання, позитивно характеризується, навчається на 3 курсі Херсонського морського коледжу.

Доводи апеляції прокурора є необґрунтованими ще й тому, так як ті обставини, що ОСОБА_2Д, позбавлений батьківського піклування, мешкає в домівці сам, не одружений, не є підставою для обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.

Що стосується навчання підозрюваного у коледжі, то в матеріалах справи відсутні дані про відрахування ОСОБА_2 з вказаного учбового закладу.

З тих же матеріалів вбачається, що він на час обрання щодо нього судом 29.12.09 року запобіжного заходу взяття під варту (вказана постанова була скасована), навчався у коледжі, а з 29.12.09р. по 25.01.2010 року утримувався під вартою, та був звільнений судом після повторного розгляду справи, тобто, саме взяття під варту могло спровокувати відрахування ОСОБА_2 з учбового закладу, якщо це дійсно мало місце.

А що стосується обрання судом іншого запобіжного заходу при відмові обрати запобіжний захід у вигляді взяття під варту, то це відповідно до вимог ст. 1652 п.6 КПК України, є правом суду, а не його обовязком.

За вказаних обставин суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в обранні щодо ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.

Керуючись ст.ст. 365,366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію прокурора залишити без задоволення, а постанову Дніпровського районного суду м.Херсона від 25 січня 2010 року щодо ОСОБА_2 без змін.

Головуючий: В.Я. Червоненко (підпис)

Судді: Т.В.Вороненко (підпис), ОСОБА_3 (підпис)

пост.01.02.10

надр.01.02.10

втв, бт.