Справа № 591/9196/14-к Провадження № 1-кс/591/1449/14
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 грудня 2014 року Слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 з участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
скаржника ОСОБА_4
В судовому засіданні скаржник ОСОБА_4 скаргу підтримав повністю.
Прокурор в судовому засіданні скаргу ОСОБА_4 не визнав, зазначивши, що розслідування за поданою ним заявою проведено у повному обсязі, слідчим вжито вичерпних заходів до встановлення всіх обставин вчиненого стосовно ОСОБА_4 кримінального правопорушення, проте об`єктивно встановлено відсутність в діях працівників міліції складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, тобто факт застосування стосовно нього недозволених методів слідства не знайшов свого підтвердження, просить суд в скарзі відмовити.
27.11.2014 року вказане кримінальне провадження слідчим закрите на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.
Відповідно до ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Виходячи із зібраних у ході досудового розслідування матеріалів слідчим 27.11.2014 року прийнято рішення про закриття кримінального провадження за заявою ОСОБА_4 про застосування до нього працівниками міліції фізичної сили, що спричинили йому тілесні ушкодження.
Відповідно до п.2 ч.5 ст.110 КПК України постанова слідчого повинна містити, зокрема, і мотиви прийнятого рішення, їх обґрунтування.
Під час допиту потерпілий ОСОБА_4 вказав, що коли він перебував 14.09.2013 року у кабінеті слідчої Роменського МВ УМВС України в Сумській області ОСОБА_6 фізичне насильство до нього застосовували два працівника міліції, які до цього його затримували. При цьому слідча виходила з кабінету, а очевидцем побиття був експерт ОСОБА_7 .. При поміщенні до ІТТ Роменського МВ він не повідомляв про побиття, як не повідомляв про цей факт і працівників слідчого ізолятора.
Слідчим встановлено, що затримання 14.09.2013 року ОСОБА_4 і його доставка до Роменського МВ УМВС України в Сумській області здійснювались співробітниками Роменського МВ УМВС України в Сумській області ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і ОСОБА_10 .. Проте вказані особи заперечили під час їх допиту застосування до скаржника фізичного насильства у кабінеті слідчої ОСОБА_6 .. Не підтвердили цього факту і сама слідча та свідок ОСОБА_7 , на якого, як на очевидця подій, посилається у своїх показах ОСОБА_4 ..
Досудовим розслідуванням дійсно встановлено, що в ході освідування ОСОБА_4 18.09.2013 року у нього виявлено ряд тілесних ушкоджень, які згідно з висновком судово-медичної експертизи є легкими. За наслідками виявлення у нього вказаних тілесних ушкоджень, слідчим ОСОБА_6 його було додатково допитано 26.09.2013 року з метою встановлення їх походження. Проте ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_11 заявив, що частину тілесних ушкоджень йому спричинила 13.09.2013 року законний представник потерпілої ОСОБА_12 - ОСОБА_13 .. Походження решти тілесних ушкоджень не міг пояснити (не пам`ятав), хоча з часу їх появи минув незначний проміжок часу.
Зазначене, а також той факт, що про побиття ОСОБА_4 звернувся до прокуратури через тривалий проміжок часу, у сукупності з іншими зібраними слідчим доказами, слугує спростуванням доводів ОСОБА_4 про скоєння стосовно нього злочину.
Відповідно до ч.2 ст.223 КПК України, підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
Зважаючи на те, що окрім суперечливих показань потерпілого, його твердження з приводу спричинення йому тілесних ушкоджень саме працівниками міліції у кабінеті слідчої ОСОБА_6 14.09.2013 року жодним доказом не підтверджується, а слідчим проведено всі необхідні в такому випадку слідчі дії, проведення інших слідчих дій у розумінні ч.2 ст.223 КПК України у кримінальному провадженні вбачається недоцільним, оскільки це не забезпечить досягнення їх мети - отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.
За таких обставин доводи скарги потерпілого ОСОБА_4 про необхідність проведення одночасних допитів його з працівниками міліції, які з його слів, спричинили його побиття у кабінеті слідчої ОСОБА_6 або були очевидцями цього, не заслуговують на увагу. При наявності звинувачення з боку ОСОБА_4 у вчиненні злочину працівників міліції, вказана слідча дія не досягне своєї мети, визначеної ч.1 ст.223 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 303-307 КПК України, слідчий суддя -
Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу подається безпосередньо до Апеляційного суду Сумської області протягом пяти днів з дня отримання її копії.
СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_1