В И Р О К
іменем України
"08" грудня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0010878 від 21.07.2015 року по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з неповною вищою освітою, одруженого, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

в с т а н о в и в:
Суд визнав доказаним, що ОСОБА_6 21 липня 2015 року, приблизно о 09:30 год., керуючи технічно справним автомобілем «Volkswagen LT 35», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині п-ту Миру в напрямку від проїзної частини вул. Чудновського в бік б-ру Верховної Ради в м. Києві.

Проїзна частина п-ту Миру розділена на три смуги для руху транспорту в обох напрямках та на ній нанесена дорожня розмітка 1.3; 1.5 ПДР України. Максимально довзолена швидкість руху транспортних засобів на даній ділянці дороги - 60 км/год.

В той час проїзну частину п-ту Миру, навпроти буд. № 16, в межах нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожніми знаками 5.35.1 5.35.2 та дорожньою розміткою 1.14.1 «Зебра», переходила пішохід Шидловська І.М

Під час руху водій ОСОБА_6 допустив порушення вимог п.п. 2.3.б), 12.4, 18.1 Правил дорожнього руху України: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год; водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Порушення вищевказаних вимог ПДР України з боку водія ОСОБА_6 виразилось в тому, що він керуючи автомобілем «Volkswagen LT 35» д.н.з. НОМЕР_1 , рухався зі швидкість 66,7...69,7 км/год, перевищивши максимально дозволену швидкість руху на даній ділянці дороги 60 км/год., чим проігнорував вимоги п. 12.4. ПДР України, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, внаслідок чого не мав змоги безпечно керувати ним, чим проігнорував вимоги п. 2.3.б) ПДР України.

Продовжуючи небезпечний рух і під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого навпрпоти буд. № 16 проспекту Миру в м. Києві, водій ОСОБА_6 проігнорував вимоги п. 18.1. ПДР України, не переконавшись, що на пішохідному переході перебуває пішохід, не зменшив швидкість свого автомобіля та не зупинився перед пішохідним переходом, а виїхав на дорожню розмітку «Зебра», не давши дорогу пішоходу ОСОБА_4 , яка в той час переходила дорогу в межах нерегульованого пішохідного переходу, справа наліво по відношенню до руху автомобіля «Volkswagen LT 35», д.н.з. НОМЕР_1 .

Внаслідок порушення водієм ОСОБА_6 вимог п.п. 2.3.б), 12.4 та 18.1 ПДР України відбувся наїзд лівою, передньою частиною керованого ним автомобіля «Volkswagen LT 35», д.н.з. НОМЕР_1 , на пішохода ОСОБА_4 , котра в момент наїзду повернулась обличчям до транспортного засобу.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_4 отримала наступні тілесні ушкодження: «Забійні рани правої брови, правої вилично-орбітальної ділянки; травма носа у вигляді перелому кісток носа, рани спинки носа з гематомою м`яких тканин», які відносяться до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я; «Гематоми підочної, лобної ділянок більше зліва; садна обличчя, верхніх (обох передпліч, 1 фаланги 3 пальця лівої кисті) та нижніх кінцівок», які відносяться до легкого тілесного ушкодження; «Закрита травма тазу у вигляді переломів латеральних мас крижі зліва, переднього краю вертлюгової западини зліва, переднього краю вертлюгової западини справа», які відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу.

Дана ДТП виникла з вини водія ОСОБА_6 , який порушив вимог п.п. 2.3.б), 12.4 та 18.1 Правил дорожнього руху України.

Допитаний в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_6 винним себе за ч. 1 ст. 286 КК України визнав повністю, дав покази про обставини скоєння кримінального правопорушення.

Так, обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що дійсно 21 липня 2015 року приблизно о 09:30 годині, керуючи автомобілем «Volkswagen LT 35» д.н.з. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю близько 60-70 км/год по проспекту Миру, де вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_4 на нерегульованому пішохідному переході. ОСОБА_6 кається у вчиненому, зазначив, що відшкодував потерпілій заподіяну шкоду на її лікування, доставив до медичного закладу та просить суд не позбавляти його права керування транспортними засобами, оскільки автомобіль йому потрібен для роботи.

Покази обвинуваченого ОСОБА_6 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції. Суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів відносно особи обвинуваченого.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 повністю підтверджується його показами, щирим каяттям у скоєному.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 286 КК України, так як він своїми діями, вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, конкретні обставини кримінального провадження, дані про обвинуваченого, який раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

Пом`якшуючими покарання обставинами відносно обвинуваченого ОСОБА_6 суд визнає щире каяття в скоєному та відшкодування заподіяної шкоди по лікуванню потерпілої та доставкою її до медичного закладу.

Обтяжуючих покарання обставин відносно обвинуваченого ОСОБА_6 судом не встановлено.

При визначенні міри покарання обвинуваченому суд, з врахуванням його особи, вважає за вірне обрати ОСОБА_6 міру покарання у виді штрафу, що буде достатнім для його виправлення та перевиховання. Крім того, суд приймає до уваги зауваження ОСОБА_6 про те, що автомобіль потрібен йому для роботи, тому не вбачає підстав для застосування до нього додаткового виду покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені, вирішено відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України.
Речові докази у кримінальному проваджені вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

з а с у д и в:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в дохід держави, що на день постановлення вироку становить 5 100 (п`ять тисяч сто) гривень, без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 614 (шістсот чотирнадцять) гривень 40 копійок за проведення судової авто-технічної експертизи № 5248/ат від 13.10.2015 року.

Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався.

Речовий доказ автомобіль «Volkswagen LT 35» д.н.з. НОМЕР_1 , залишити у користуванні ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілій, представнику потерпілої та прокурору.

Суддя: