АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
судді доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3
ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляцію заявника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 липня 2015 р. про відмову у відкритті провадження за його скаргою про зобов*язання Генерального прокурора України притягнути до кримінальної відповідальності прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_7 , -

встановила:

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 липня 2015 р. заявнику ОСОБА_6 відмовлено у відкритті провадження за його скаргою про зобов*язання Генеральної прокуратури України притягнути прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_7 , до кримінальної відповідальності.

Обгрунтовуючи своє рішення, суд першої інстанції послався на те, що дії, або бездіяльність прокурора, на які посилається заявник, не підлягають оскарженню, тому у відкритті провадження йому було відмовлено на підставі ст. 304 ч. 4 КПК.

Заявник оскаржує судове рішення. В апеляції просить його скасувати, ухвалити нове, яким зобов*язати Генеральну прокуратуру притягнути до кримінальної відповідальності прокурора Дніпропетровської області.

Посилається на порушення суддею першої інстанції вимог ст. 76 КПК, оскільки та після скасування її рішення судом другої інстанції, по тієї ж справі знов ухвалила рішення.

Вказує на те, що суддя відмовляя у відкритті провадження, керувався вимогами ст. 284 КПК.

Заслухав суддю-дополвідача, перевірив надані матеріали провадження, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція не може підлягати задоволенню з наступних підстав.

Розгляд апеляції ОСОБА_6 проводився за його відсутністю, відповідно до заяви останнього.

Як це можна зрозуміти із суті скарги ОСОБА_6 , на його думку бездіяльність прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_7 створює склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 ч. 3 КК. Вважає, що це є підставою для суду зобов*язати Генеральну прокуратуру України притягти останнього до кримінальної відповідальності.

Вирішуя дане питання, суд першої інстанції, приймаючи рішення чи підлягають дії чи бездіяльність слідчого, прокурора оскарженню, повинен керуватись ст. 303 КПК.

Відповідно до вимог вказаної норми процесуального закону, на досудовому провадженні, у тому числі, може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Між тим, із заявою до Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 не звертався, а суд при таких обставинах, позбавлен процесуальної можливості зобов*язувати вказаний правоохоронний орган виконувати відповідні дії, пов*язані, у тому числі, з притягненням до кримінальної відповідальності відповідних посадових осіб.

З урахуванням наведеного суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку, що скарга заявником подана на рішення дію, чи бездіяльність прокурора, що не підлягає оскарженню. Тому відповідно до вимог ст. 304 ч. 4 КПК, суддя обгрунтовано відмовив у відкритті провадження.

Колегія вважає необгрунтованими посилання заявника на порушення слідчим суддею вимог ст. 76 КПК при повторному розгляді його скарги суддею ОСОБА_1 після скасування 17 липня 2015 р. апеляційним судом Дніпропетровської області її ухвали від 30 червня 2015 р.

Із сути вказаної процесуальної норми вбачається, що вона не забороняє слідчому судді повторно приймати рішення у конкретному провадженні після їх перегляду і скасуванню рішення апеляційним судом, однак після цього він не може брати участі у цьому ж провадженні, як суддя першої, апеляційної чи касаційної інстанцій, а також при перегляді судових рішень ВСУ або за нововиявленими обставинами.

Відмовляя у відкритті провадження, в мотивувальній частині ухвали суддя послався у тому числі на вимоги ст. 284 КПК. Дане посилання заявник відносить до процесуального порушення, про що вказує у скарзі.

Обговорюючи даний довод апеляції, колегія суддів прийшла до висновку, що його не можна віднести до суттєвого порушення, такого яке може потягти за собою скасування судового рішення, оскільки останнім було вказано, що правовідносини, учасником яких є заявник ОСОБА_8 , регулюються також ст. ст. 303, 304, 395 КПК, що відповідає вимогам закону.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
ухвалила:
Апеляцію заявника ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 липня 2015 р. про відмову у відкритті провадження за його скаргою про зобов*язання Генеральної прокуратури України притягти до кримінальної відповідальності прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_10