Дата документу Справа № 310/9079/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єд. унікальний № 310/9079/14-к Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
№ пров. 11-кп/778/1143/15 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 /в режимі відеоконференції/

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Бердянської міжрайонної прокуратури Запорізької області на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 березня 2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Вербівське Васильківського району Дніпропетровської області, який має середню освіту, не одруженого, військовозобов`язаного, навчається в Осипенківському ПАЛ, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , раніше судимого:

30.10.14 р. Бердянським міськрайсудом Запорізької області за ч.3 ст.15, ч.1 ст.186, ч.1 ст. 186 ч. 2, 75, 76, 104 КК України до 4 років позбавлення волі умовно з іспитовим строком 2 роки,

засуджено за ч.2 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі; за ч.3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено покарання 3 роки позбавлення волі.

Утримується під вартою з 25 березня 2015 року.

В вироку вирішена доля речових доказів по справі.

Згідно з вироком, 15.09.2014 р. приблизно о 09 годині, знаходячись в приміщенні гуртожитку Осипенківського ПАЛ, розташованого по АДРЕСА_1 , неповнолітній ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи повторно, шляхом вільного доступу з кімнати вахтера таємно викрав належний ОСОБА_10 стереопрогравач «Transend» вартістю 300 грн., з яким покинув місце скоєння злочину, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

25.10.2014 р. приблизно об 11 годині, знаходячись в приміщенні гуртожитку Осипенківського ПАЛ, розташованого по АДРЕСА_1 , неповнолітній ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи повторно, з метою викрадення чужого майна, пошкодивши замок вхідних дверей, проник до кімнати № НОМЕР_1 , звідки таємно викрав належний ОСОБА_11 мобільний телефон «Самсунг GTS -7262» вартістю 1020 грн., з яким покинув місце скоєння злочину, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого та кваліфікацію його дій, вважає вирок суду незаконним, необґрунтованим в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Просить вирок Бердянського міськрайонного суду від 25.03.2015 року відносно ОСОБА_8 в частині призначеного покарання скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Постановити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2,3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання за ч.2 ст.185 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі, за ч. З ст. 185 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання більш суворим покаранням менш суворого, остаточним покаранням визначити 3 роки позбавлення волі. Відповідно до ч. 4 ст.70 КК України не відбуте покарання за вироком Бердянського міськрайонного суду від 30.10.2014 у вигляді 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки виконувати самостійно. В іншій частині вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги, прокурора, в т.ч. в судових дебатах, який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, адвоката, в т.ч. в судових дебатах, засудженого в судових дебатах та в останньому слові, які не заперечували проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_8 у скоєнні злочину зазначеного у вироку, засновані на доказах досліджених у судовому засіданні, і є обґрунтованими.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 у судовому засіданні повністю визнав себе винним, дав показання по суті пред`явленого йому обвинувачення.

Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та правильно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч.2 ст.185 КК України та за ч.3 ст. 185 КК України.

Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченого ніким з учасників провадження не оспорюється.

Разом з тим, колегія суддів приходить до переконання, що призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

Разом з тим, при призначенні ОСОБА_8 покарання судом вказані вимоги закону порушені.

Так, під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_8 вироком Бердянського міськрайонного суду від 30.10.2014 був засуджений за вчинення злочинів, передбачених ч. З ст. 15, ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186 КК України, до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки. На час постановлення вироку за ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України за кримінальні правопорушення вчиненні 15.09.2014 і 25.10.2014 покарання за вироком від 30.10.2014 ОСОБА_8 не відбув.

Незважаючи на це, при призначенні ОСОБА_8 покарання судом зазначено про виконання вироку самостійно лише в мотивувальній частині вироку, а до того ж у вироку немає посилання на ч. 4 ст. 70 КК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 березня 2015 року підлягає скасуванню у зв`язку з невірним застосуванням кримінального законодавства.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419, 420 КПК України, колегія суддів

ЗАСУДИЛА:

Апеляцію прокурора Бердянської міжрайонної прокуратури Запорізької області задовольнити.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 березня 2015 року у відношенні обвинуваченого ОСОБА_8 , якого засуджено за ч.2, 3 ст.185 КК України, в частині призначеного покарання, скасувати.

Призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.185 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточним покаранням визначити 3 роки позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст.70 КК України не відбуте покарання за вироком Бердянського міськрайонного суду від 30.10.2014 року у вигляді 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки виконувати самостійно.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок апеляційного суду може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяця з моменту проголошення вироку, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Головуючий:

Судді: