Провадження №: 1-кп/752/213/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.01.2016 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
При секретарі ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Генічеськ, Херсонської обл., українця, громадянина України, освіта середня, одружений, має на утриманні малолітню дитину, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, ідентифікаційний номер НОМЕР_1
У вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України
обвинуваченого ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
Указом Президента України № 303/2014 від 17.03.2014 року «Про часткову мобілізацію», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 1126-УП від 17.03.2014 року, відповідно до ст. ст. 106 ч. 1 п. п. 1, 17, 20; 112 Конституції України та ст. ст. 4, 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-ХП від 21.10.1993 року оголошено проведення, зокрема, на території Херсонської області часткової мобілізації та постановлено здійснити призов військовозобов`язаних для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України в обсягах, визначених мобілізаційними планами з урахуванням резерву.
На виконання вищевказаного Указу Президента України та визначених завдань 19.03.2014 року військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_2 з урахуванням стану здоров`я та інших даних, а також відсутності визначених ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-ХП від 21.10.1993 року підстав для відстрочки або звільнення від призову на військову службу під час мобілізації, здійснено призов ОСОБА_3 на військову службу під час мобілізації.
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 №17 від 14.06.2014 року (по стройовій частині) ОСОБА_3 у військовому званні молодший сержант зарахований до списків особового складу цієї частини на всі види забезпечення та призначений на посаду інструктора.
Згідно ст. 24 ч. 1 п. 4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-ХП від 25.03.1992 року з 19.03.2014 року ОСОБА_3 набув статусу військовослужбовця і почав проходити військову службу за призовом під час мобілізації, у зв`язку з чим повинен, окрім іншого, керуватися вимогами ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-ХІУ від 24.03.1999 року, та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 551-XIV від 24.03.1999 року, які вимагають від нього свято і непорушне додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших в людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків. В період з початку липня по 23 вересня 2014 року ОСОБА_3 регулярно виявляв під час пересування на навчальних стрільбах на полігоні, розташованому поблизу смт. Гончарівське Чернігівської області, не обліковані за Збройними Силами України та іншими військовими формуваннями бойові припаси до вогнепальної нарізної зброї, а саме: 23 патрони проміжного типу калібру 5,45x39мм, 9 патронів проміжного типу калібру 7,62x39мм, 3 патрони гвинтівочного типу 7,62х54Кмм та 3 пістолетні патрони калібру 9x18мм.
В той же період ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом, з метою використання даних бойових припасів в особистих цілях, без передбаченого законом дозволу на їх придбання, носіння та зберігання, вирішив стати на злочинний шлях та у порушення вище зазначених статутних вимог, Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України №576 від 12.10.1992 року, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу, спорядженими гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 року, привласнити їх, тобто безоплатно придбати, носити при собі та зберігати.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 в період з початку липня по 23 вересня 2014 року кожен раз привласнював виявлені бойові припаси до вогнепальної нарізної зброї, які постійно зберігав при собі.
24.09.2014 року ОСОБА_3 направився у відпустку з військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) до м. Києва.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_3 того ж дня, переміщуючись з військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) до м. Києва і по АДРЕСА_3 , переносив при собі 23 патрони проміжного типу калібру 5,45х39мм, 9 патронів проміжного типу калібру 7,62х39мм, 3 патрони гвинтівочного типу 7,62х54Кмм та 3 пістолетні патрони калібру 9x18мм.
24.09.2014 року, приблизно о 12 год. 55 хв., у вестибюлі станції метро «Деміївська» КП «Київський метрополітен» у м. Києві під час поверхневого огляду одягу та речей ОСОБА_3 у нього при собі виявлено та вилучено 23 патрони проміжного типу калібру 5,45x39мм, 9 патронів проміжного типу калібру 7,62х39мм, 3 патрони гвинтівочного типу 7,62х54Кмм та 3 пістолетні патрони калібру 9x18мм.
Тобто, ОСОБА_3 визнається винним за ч. 1 ст. 263 КК України, а саме у носінні, зберіганні, придбанні бойових припасів та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.
Обвинувачений ОСОБА_3 після роз`яснення йому обвинувачення, повністю визнав вищенаведені обставини і пояснив, що він, був військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_2 на посаді інструктора у військовому званні молодшого сержанта, без передбаченого законом дозволу, з початку липня по 23.09.2014 року під час перебування на навчальних стрільбах на полігоні, розташованому поблизу АДРЕСА_2 привласнив, та став носити при собі та зберігати, виявлені та не обліковані за Збройними Силами України та іншими військовими формуваннями 23 патрони проміжного типу калібру 5,45x39мм, 9 патронів проміжного типу калібру 7,62x39мм, 3 патрони гвинтівочного типу 7,62х54Кмм та 3 пістолетні патрони калібру 9x18мм, які кожен окремо відносяться до бойових припасів вогнепальної нарізної зброї, які став постійно зберігати при собі, та 24.09.2015 року, перемішуючись з військової частини НОМЕР_2 (Чернігівська область, смт. Гончарівське) до м. Києва і по м. Києву, переносив при собі вище вказані бойові припаси, поки того ж дня, приблизно о 12 год. 55 хв., у вестибюлі станції метро «Деміївська» КП «Київський метрополітен» у м. Києві їх було виявлено та вилучено працівниками міліції. У вчиненому щиро розкаявся та просив призначити йому міру покарання не пов`язану з позбавленням волі.
Суд, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, керуючись вимогами ст. 349 КПК України, після допиту обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасники судового провадження, яким було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їхньої позиції немає.
Аналізуючи досліджені докази, суд приходить до висновку про те, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину, повністю доведена.
Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Обираючи вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу ОСОБА_3 , який за місцем проживання характеризується позитивно, під час проходження військової служби характеризувався позитивно, брав участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, до кримінальної відповідальності притягується вперше, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні малолітню дитину та вагітну дружину і приходить до висновку про те, що йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі та вважає можливим, відповідно до вимог ст. ст. 75, 76 КК України, звільнити його від відбуття покарання, якщо він протягом, призначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину, та виконає покладені на нього судом обов`язки.
Цивільний позов не заявлено.
Долю речових доказів та судових витрат вирішити у відповідності до ч. 9 ст. 100, ст. 124 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_3 винним за ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.
В силу ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбуття покарання, якщо він протягом двохрічного іспитового строку не вчинить нового злочину, та виконає покладені на нього обов`язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію, не виїжджати на постійне проживання за межі країни без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.
Речові докази: 28 патронів, які передані на зберігання в камеру схову речових доказів ЛУ в метрополітені ГУМВС України в м. Києві - передати для подальшого зберігання до вибухотехнічного відділу ГУ національної поліції в м. Києві.
Процесуальні витрати за проведення балістичної експертизи № 776 від 07.10.2014 року в сумі 393,12 грн. стягнути з ОСОБА_3 на рахунок держави.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з дня проголошення.

Суддя