В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2011 року Романівський районний суд Житомирської області в складі

головуючого судді - Кравчук В.П.

при секретарі - Багінській В.І.

з участю прокурора - Примака О.М.

підсудної - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду

в смт. Романові кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки та проживаючої в ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженої, не працюючої, раніше судимої:

-16.04.2004 року Дзержинським райсудом по

ст. 185 ч.3, 185 ч.2, 75 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки.

-16.07.2004 року Романівським райсудом по

ст. 166, 164 ч.1, 70, 71 КК України на 4 роки

позбавлення волі

в скоєнні злочину, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1, будучи раніше судима за крадіжки чужого майна, повторно вчинила викрадення чужого майна, при наступних обставинах:

Так, 28 лютого 2011 року, біля 1-ї години ночі в с. Романівка Романівського району ОСОБА_1, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, з метою скоєння крадіжки чужого майна прибула до домогосподарства ОСОБА_2, що розташоване по вул. Зелена, 8 с. Романівки, де шляхом проникнення через відчинені нею двері в приміщення хліва, таємно викрала кобилу віком 6 років, вагою 450 кг., вартістю за 1 кг. живої ваги 10 грн., на суму 4500 грн., упряж вартістю 360 грн. та воза вартістю 272грн.

ОСОБА_1 запрягла кобилу у віз, який знаходився у подвірї, та поїхала додому.

Всього ОСОБА_1 викрала майна потерпілого ОСОБА_2 на загальну суму 5132 грн.

В судовому засіданні підсудна ОСОБА_1 вину в скоєному злочині визнала повністю та показала, що в ніч з 27 на 28 лютого 2011 року після вживання великої кількості спиртного, щоб доїхати додому, вона із хліва потерпілого ОСОБА_2 викрала коня, якого запрягла у воза, яким поїхала по місцю свого проживання. Цієї ж ночі за допомогою свого співмешканця ОСОБА_3 вона повернула викрадене майно для потерпілого, поставивши коня на місце.

Вина підсудної ОСОБА_1 підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_2, які він давав на досудовому слідстві, згідно яких пояснював, що у власності має кобилу гнідої масті, віком 4 роки, вагою приблизно біля 4 ц. Також має віз на резиновому ходу та упряж. 27.02.2011 року віз стояв у нього в подвірї, кобила стояла в крайньому хліві, а упряж він також ховав в середньому хліві. Приблизно неділю тому до нього приходила ОСОБА_1 і бачила, що він упряж ховав в середньому хліві, а коня ставив в крайньому. Окрім цього ОСОБА_1 була в нього на квартирі, вона проживала в будинку його покійної тещі і тому ОСОБА_1 добре орієнтується в його домогосподарстві. Перед 27.02.2011 року, коли він ставив кобилу, то він чомусь упряж поклав не в середньому хліві як раніше, а поклав в хліві де була кобила. Хліви він замикав на навісні замки так, як окрім кобили з упряжжю в хлівах зберігає різне майно. 27.02.2011 року біля 15-ї години він ходив на день народження до ОСОБА_4. В ОСОБА_4 також була ОСОБА_1 В ОСОБА_4 вони вживали спиртне. Біля 22-ї години ОСОБА_1 від ОСОБА_4 пішла, куди не говорила, вони всі рахували, що Василюк пішла додому. Приблизно через півгодини він також пішов додому. Коли прийшов додому, взяв ліхтарика і пішов подивитись на господарство і перевірити замки хлівів. Він обдивився вхідні двері, на яких замки висіли без пошкоджень, обійшов хліва, потім обдивився воза і побачив за возом лежала схована ОСОБА_1 Він зразу насварився на ОСОБА_1 і вигнав з господарства. ОСОБА_1 вийшла, пішла в напрямку доми, а хвіртки не зачинила. Він підійшов, ще закрив хвіртку на клямку і пішов в будинок. Увімкнув телевізор і заснув, а телевізор залишився працювати. Вранці, коли проснувся і вийшов на двір порати господарство, побачив, що навісні замки були зірвані. Точніше на дверях, що ведуть у хлів де була кобила був пошкоджений замок та вирваний скобель із дверної лутки, а на середніх дверях був вирваний скобель із дверної лутки. Оглянув хліви, то в середньому хліві нічого не пропало, а в крайньому хліві, де була кобила, виявив, що з кобили була скинута гвіздянка, яку він пізніше знайшов у возі, кобила була не привязана і упряж лежала на землі. Віз також стояв в другому місці і в протилежному напрямку. Він зрозумів, що невідомі особи вночі викрадали в нього коня з возом і десь ним їздили. Він особисто нікому дозволу брати коня не давав. Цього ранку він пішов в сільську раду до сільського голови, яка викликала працівників міліції. Пізніше йому стало відомо, що кобилу з возом викрала ОСОБА_1, а її співмешканець ОСОБА_3, взнавши про це, заставив ОСОБА_1 повернути воза та кобилу на місце. Так, як віз, упряж та кобилу йому повернуто, тобто збитки відшкодовано, то він ніяких претензій до ОСОБА_1 заявляти не буде. (а.с.40).

Крім вищенаведених доказів вина підсудної ОСОБА_1 підтверджується також:

- Протоколом усної заяви про злочин ОСОБА_2Р.(а.с. 4), про те, що в ніч з 27 на 28 лютого 2011 року невідомі особи з хліва його домогосподарства скоїли крадіжку кобили та воза і до ранку повернули.

- Протоколом огляду місця пригоди, план-схемою та ілюстративною таблицею до нього від 02.03.2011 року (а.с. 6-12), згідно яких оглядом місця пригоди являється домогосподарство ОСОБА_2, що розташоване по вул. Зелена, 8, в ході огляду якого було виявлено біля хліва пошкоджені замки і було вилучено пошкоджений замок із скоблем.

- Протоколом огляду місця пригоди від 03.03.2011 року (а.с. 17-18), згідно якого було проведено зважування кобили ОСОБА_2, де було встановлено живу вагу кобили 450 кг.

Довідкою виданою СТОВ Зорявід 10.03.2011 року (а.с. 20) про те, що станом на 27.02.2011 року вага живої конини становить 10 грн.

Довідкою виданою СТОВ Зорявід 10.03.2011 року (а.с. 21) про те, що станом на 27.02.2011 року вартість кінної підводи на резиновому ходу становить 272 грн., а вартість кінної упряжі становить 360 грн.

Протоколом відтворення обстановки та обставин події від 26.04.2011 року (а.с.63- 67), проведеним за участю ОСОБА_1, в ході якого ОСОБА_1 розповіла та показала на місці пригоди про обставини викрадення нею шляхом проникнення в приміщення хліва кобили, упряжі та воза з домогосподарства ОСОБА_2

Суд, дослідивши всі зібрані по справі докази, оцінивши їх в своїй сукупності, приходить до висновку, що вина підсудної ОСОБА_1 знайшла своє підтвердження в судовому засіданні.

Суд виключає із обвинувачення ОСОБА_1 кваліфікуючу ознаку - проникнення у сховище, як не знайшовшу свого підтвердження в судовому засіданні. В судовому засіданні знайшло своє підтвердження викрадення шляхом проникнення в приміщення хліва.

Суд кваліфікує дії підсудної ОСОБА_1 за ст.185 ч.3 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у приміщення.

При призначенні покарання підсудній ОСОБА_1 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, особу винної та обставини, що помякшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що помякшують покарання підсудної ОСОБА_1, є повне визнання підсудною своєї вини, щире каяття у вчиненому злочині та добровільне відшкодування завданого злочином збитку.

Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_1, є вчинення злочину в стані алкогольного спяніння та рецидив злочинів.

Обираючи покарання підсудній ОСОБА_1 суд враховує, що вона раніше судима, але покарання відбула повністю, вчинила тяжкий злочин, а тому обирає покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції ст. 185 ч.3 КК України; разом з тим, приймаючи до уваги, що підсудна ОСОБА_1 вину в скоєному злочині визнала повністю, щиро розкаюється у вчиненому злочині, добровільно відшкодувала завданий злочином збиток, підсудна позитивно характеризується за місцем проживання та попереднього відбування покарання, а тому враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку про можливість виправлення та перевиховання підсудної без відбування покарання, звільнивши її від відбування покарання з випробуванням відповідно до положень ст.ст.75, 76 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_1 визнати винною за ст. 185 ч.3 КК України та призначити покарання - 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом 2 (двох) років не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обовязки.

Встановити ОСОБА_1 іспитовий строк на два роки.

Відповідно до положень ст.76 КК України покласти на засуджену слідуючі обовязки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання;

- з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Контроль за поведінкою засудженої ОСОБА_1 покласти на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем її проживання.

Запобіжний захід засудженій до вступу вироку в законну силу залишити попередній підписку про невиїзд.

Речові докази по справі:

- гужовий віз, кінь та упряж, які знаходяться на зберіганні у власника ОСОБА_2 залишити ОСОБА_2

- пошкоджений навісний замок, що знаходяться на зберіганні в кімнаті речових доказів Романівського РВ УМВС в Житомирської області - знищити

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Романівський райсуд протягом 15-ти діб з моменту його проголошення.

Головуючий суддя Кравчук В.П.