Код суду 233 Справа № 233/6961/15-к
Вирок
Іменем України
06 січня 2016 року м. Костянтинівка
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Донецьк, громадянина України, розлучений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, має базову середню освіту, не працює, раніше не судимий, ніде не зареєстрований, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
03 серпня 2015 року, приблизно о 19-30 год., більш точного часу не встановлено, обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи біля торговельного ларька, розташованого на перехресті вул. Лермонтова та вул. Інтернаціональна м. Костянтинівка Донецької області, розпивав спиртні напої з потерпілим ОСОБА_5 . Під час вживання спиртних напоїв, потерпілий ОСОБА_5 заснув, тримаючи в руках свій мобільний телефон SAMSUNG GT-S7272HKASEK. Побачивши у ОСОБА_5 мобільний телефон, у ОСОБА_4 виник злочинний намір, спрямований на крадіжку чужого майна. Реалізуючи свій злочинний намір, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, обвинувачений ОСОБА_4 , діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, викрав мобільний телефон SAMSUNG GT-S7272HKASEK вартістю 1718,42 грн., в якому знаходились: сім картка МТС вартістю 12,50 грн., сім картка Київстар вартістю 12,50 грн., гроші на рахунку в сумі 60,00 грн., а також шкіряний чохол, в якому знаходився мобільний телефон, вартістю 239,17 грн., чим заподіяв потерпілому ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 2042,59 грн. Після чого обвинувачений ОСОБА_4 з викраденим з місця скоєння злочину втік, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Таким чином, своїми умисними діями, що виразилися в умисному, таємному викраденні чужого майна (крадіжці), обвинувачений ОСОБА_4 скоїв злочин, передбачений ст. 185 ч. 1 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину в скоєнні інкримінованого злочину визнав в повному обсязі, щиро каявся.
Під час досудового розслідування між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 23.12.2015 року була укладена угода про примирення сторін. Згідно з угодою обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, визнав повністю, у скоєному розкаявся. Обвинувачений ОСОБА_4 зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.
Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди про примирення сторін обвинуваченому ОСОБА_4 буде призначено покарання за ст. 185 ч. 1 КК України у вигляді 100 годин громадських робіт.
Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 468 КПК України у кримінальному провадженні між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена угода про примирення.
Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо злочинів невеликої тяжкості, яким є злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки невиконання зобов`язань, взятих на себе відповідно до угоди про примирення.
Судом встановлено, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України.
Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання, йому зрозуміло сутність цього покарання, порядок його відбування.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння.
При дослідженні особи обвинуваченого встановлено, що він на обліках в диспансерах м. Костянтинівка Донецької області не перебуває, офіційно не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, з його слів має неповнолітню доньку, але не проживає разом з нею, не утримує.
Таким чином, узгоджена міра покарання для обвинуваченого за скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, у виді 100 годин громадських робіт, є достатньою для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів, відповідає загальним засадам призначення покарання.
На підставі наведеного, суд вважає, що укладена угода між потерпілим та обвинуваченим відповідає вимогам закону і не порушує законних прав та інтересів сторін.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим.
Цивільний позов не заявлений.
Питання про речові докази необхідно вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.
Керуючись ст. ст. 373, 374, 475 КПК України суд, -
Затвердити угоду про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 від 23.12.2015 року.
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України та призначити покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт.
Речові докази мобільний телефон SAMSUNG GT-S7272HKASEK, переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_5 відповідно до розписки від 08.08.2015 року вважати повернутим власнику.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя