Справа № 442/5702/15-к
Провадження № 1-кс/442/1157/2015
У Х В А Л А

02 вересня 2015 року м. Дрогобич

Слідчий суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши матеріали провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 , яка є захисником ОСОБА_4 про зобов`язання Дрогобицьку міжрайонну прокуратуру внести відомості про злочин до Єдиного реєстру досудового розслідування,
ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , яка є захисником засудженого ОСОБА_4 , звернулась до суду із скаргою в його інтересах та просить обов`язати Дрогобицьку міжрайонну прокуратуру внести відомості про злочин до Єдиного реєстру досудового розслідування за фактом крадіжки його особистих речей.
В обґрунтування скарги посилається на те, що 20 квітня 2015 року нею на адресу прокуратури Львівської області було скеровано скаргу щодо зникнення особистих речей підозрюваного ОСОБА_4 після етапування з Дрогобицької виправної колонії № 40 до Львівської установи виконання покарань № 19. Прокуратурою Львівської області листом від 29 квітня 2015 року № 16-6759-15 її скаргу було скеровано за територіальністю у Дрогобицьку міжрайонну прокуратуру. 3 червня 2015 року нею було скеровано скаргу безпосередньо до Дрогобицької міжрайонної прокуратури з вимогою у найкоротші терміни повідомити результат розгляду скарги та внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо факту зникнення особистих речей ОСОБА_4 . Станом на 24 липня 2015 року жодної відповіді про внесення або про відмову у внесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо зникнення особистих речей ОСОБА_4 на її адресу або на адресу ОСОБА_4 не надійшло, жодних процесуальних дій з ОСОБА_4 як фактично потерпілим проведено не було. Ці обставини свідчать про порушення прокурором норм ст. 214 КПК України щодо обов`язку внесення до Єдиного реєстру досудового розслідування відомостей про вчинене кримінальне правопорушення не пізніше 24 годин з моменту надходження такого повідомлення або виявлення з будь-яких джерел обставин, що можуть свідчити про вчинене кримінальне правопорушення.

В судовому зсіданні адвокат ОСОБА_3 вимоги скарги підтримала в повному обсязі просила її задоволити з підстав, які викладені у скарзі. Вказала, що її підзахисний ОСОБА_4 прибув із Дрогобицької ВК № 40 до Львівського слідчого ізолятора без особистих речей, Дрогобицькою прокуратурою не з`ясовувалось питання наявності у ОСОБА_4 його особистих речей, які пропали. Для необхідності встановлення всіх відомостей щодо крадіжки особистих речей її підзахисного необхідно внести відомості про злочин до Єдиного реєстру досудового розслідування. Відзначила, що докази, які подані прокурором Дрогобицької міжрайонної прокуратури не розкривають суті поданої нею скарги, письмові пояснення працівників Дрогобицької ВК № 40 та інших засуджених не можуть братися до уваги судом при розгляді скарги, оскільки це не узгоджується з вимогами чинного КПК України. Вважає, що проведена перевірка Дрогобицькою ВК № 40 щодо відсутності у її підзахисного речей, які пропали, є такою, що не може бути прийнята слідчим суддею до уваги, так як працівники даної установи не наділені правом проводити будь-які слідчі (розшукові) дії.
Прокурор Дрогобицької міжрайонної прокуратури Львівської області ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив проти задоволення даної скарги просив відмовити в її задоволенні та вказав, що 30.04.2015 року в Дрогобицьку міжрайонну прокуратуру з прокуратури Львівської області поступило звернення адвоката ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_4 щодо порушення, на її думку, права на користування особистими речами при переміщенні останнього з ДВК № 40 у Львівську установу виконання покарань № 19 УДПтС України у Львівській області. Проведеною перевіркою встановлено, що 03 грудня 2014 року в Дрогобицьку виправну колонію управління ДПтС України у Львівській області № 40 із Львівського слідчого ізолятора прибув засуджений ОСОБА_4 , який до цього відбував покарання в Замковій виправній колонії № 58. Цього ж дня засуджені які прибули даним етапом підлягали особистому обшуку, а їх речі-огляду, серед яких і ОСОБА_4 . Під час огляду його речей та ручної кладі не було виявлено предметів першої потреби та засоби особистої гігієни, які у відповідності до Наказу № 275 ДДУПВП від 25.12.2003 року, не можна зберігати при собі засудженому, або які були зайвими, тобто не передбачені цим переліком або їх кількість перевищувала встановлену норму. Крім цього, у відповідності до нових Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 30 грудня 2014 року за № 2186/5 (Розділ 2 Переліку продуктів харчування, виробів і речовин, які засуджені можуть отримувати в посилках (передачах), купувати в крамницях установ виконання покарань та зберігати при собі) і у разі їх виявлення у засудженого вже під час відбування покарання в установі у період його перебування в ДВК № 40, також були б вилучені та передані на склад установи. Крім цього, згідно доповідної записки на ім`я начальника установи поданої завідуючим складом ДВК №40 ОСОБА_6 встановлено, що на складі установи жодних речей засудженого ОСОБА_4 не має, і туди вони ніколи та ніким не передавались. За таких обставин підстав для внесення відомостей до ЄРДР по вказаних фактах не встановлено.

Вивчивши матеріали скарги, заслухавши думку скаржника, думку прокурора Дрогобицької міжрайонної прокуратури Львівської області приходжу до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що 20 квітня 2015 року адвокатом ОСОБА_4 ОСОБА_3 на адресу прокуратури Львівської області було скеровано скаргу щодо зникнення особистих речей підозрюваного ОСОБА_4 після етапування з Дрогобицької виправної колонії № 40 до Львівської установи виконання покарань № 19.

Прокуратурою Львівської області листом від 29 квітня 2015 року № 16-6759-15 її скаргу було скеровано за територіальністю у Дрогобицьку міжрайонну прокуратуру.

3 червня 2015 року нею було скеровано скаргу безпосередньо до Дрогобицької міжрайонної прокуратури з вимогою у найкоротші терміни повідомити результат розгляду скарги та внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо факту зникнення особистих речей ОСОБА_4 .

Станом на 24 липня 2015 року жодної відповіді про внесення або про відмову у внесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо зникнення особистих речей ОСОБА_4 на її адресу або на адресу ОСОБА_4 не надійшло, жодних процесуальних дій з ОСОБА_4 як фактично потерпілим проведено не було. Ці обставини свідчать про порушення прокурором норм ст. 214 КПК України щодо обов`язку внесення до Єдиного реєстру досудового розслідування відомостей про вчинене кримінальне правопорушення не пізніше 24 годин з моменту надходження такого повідомлення або виявлення з будь-яких джерел обставин, що можуть свідчити про вчинене кримінальне правопорушення.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною 1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За змістом ч. 1 ст. 214 КПК України, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відомості, які підлягають внесенню до ЄРДР та їх перелік визначені ч. 5 ст. 214 КПК України, відповідно до положень якої до ЄРДР підлягають внесенню, серед інших відомостей, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела, і отже зі змісту ст. 214 КПК України заява про кримінальне правопорушення повинна містити саме такі відомості.

Також, відповідно до ст. 214 КПК України повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий, прокурор.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Відповідно до ст. 7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своєму в інформаційному листі № 1640/0/4-12 від 09 листопада 2012 р. "Про деякі питання порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування" роз`яснив, що: "... відповідно до вимог ч. 1 ст. 214 КПК бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, і саме в цьому контексті слід оцінювати доводи заявників в разі оскарження бездіяльності слідчого, прокурора", яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. У разі ж оскарження бездіяльності прокурора чи слідчого, яка полягає в у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення (відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК) суть розгляду справ даної категорії полягає у встановленні, чи дотримувався прокурор чи слідчий процедури, визначеної ч. 1 ст. 214 КПК щодо 24-годинного терміну внесення відомостей до ЄРДР. Слідчий суддя при розгляді скарги не повинен встановлювати обставини, зокрема чи містить заява, повідомлення про кримінальне правопорушення склад злочину або досліджувати докази про наявність в діяннях особи складу кримінального правопорушення...".
Приймаючи до уваги викладене, зважаючи на те, що скарга адвоката ОСОБА_3 не внесена до ЄРДР, за таких обставин, приходжу до висновку про необхідність задоволення скарги та зобов`язання Дрогобицьку міжрайонну прокуратуру внести відомості про злочин до Єдиного реєстру досудового розслідування по факту крадіжки майна ОСОБА_4 та розпочати досудове розслідування, оскільки наявність чи відсутність кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 КК України, слідчий буде мати можливість перевірити під час досудового розслідування в порядку визначеному КПК України.
Керуючись ст. ст. 2, 9, 22, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка є захисником ОСОБА_4 задоволити.
Зобов`язати Дрогобицьку міжрайонну прокуратуру внести відомості до Єдиного реєстру досудового розслідування за фактом крадіжки особистих речей ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1