"02" жовтня 2015 р. Справа № 363/1362/15-к
УХВАЛА

Іменем України

2 жовтня 2015 року Вишгородський районний суд Київської області в складі головуючого-судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Вишгороді обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001962 щодо ОСОБА_5 за ч.3 ст.185 КК України,

встановив:
30 березня 2015 року до Вишгородського районного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001962 щодо ОСОБА_5 за ч.3 ст.185 КК України

В ході підготовчого засідання прокурор ОСОБА_3 вказала, що можливо призначити справу до розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_5 послався на розсуд суду.

Потерпіла ОСОБА_6 , будучи повідомленою про день і час розгляду справи належним чином, до суду не з`явилась, про причини своєї неявки суд не повідомила.

Заслухавши сторони, дослідивши обвинувальний акт, суд дійшов до такого.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. З даної норми Основного Закону випливає, що формулювання обвинувачення, зазначене в обвинувальному висновку, повинно бути конкретним.

Так, згідно ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт серед іншого повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) Закону про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Разом з тим згідно вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні обов`язковому доказуванню підлягають:

подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження.

При дослідженні обвинувального акту судом встановлено, що в обвинувальному акті не зазначено, розмір викраденого у ОСОБА_6 а саме вартість металевої тачки, двух алюмінієвих бідонів, 40 літрів опалювальної рідини. Не зрозуміло, з якої вартості було встановлено матеріальну шкоду в розмірі 2400 грн.

Водночас зазначені обставини мають істотне значення для правильного встановлення складу кримінального правопорушення.

Зазначена неконкретність обвинувачення свідчить про порушення права обвинуваченого ОСОБА_5 знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують.

Отже, в обвинувальному акті викладено обставини, які містять в собі істотні суперечності, які за своїм змістом вказаним вимогам КПК України не відповідають.

З цих підстав обвинувальний акт до судового розгляду призначений бути не може, який вимогам КПК України не відповідає і підлягає поверненню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 314-317, 372 КПК України, суд

ухвалив:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001962 щодо ОСОБА_5 за ч.3 ст.185 КК України повернути прокурору Вишгородського району Київської області.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом 7 днів з дня її оголошення шляхом подання апеляції через Вишгородський районний суд.

Суддя