Справа № 752/9964/14-к
Провадження №: 1-кп/752/780/15
У Х В А Л А
підготовчого судового засідання
18.08.2015 р. м. Київ
Голосіївський районний суд м. Києва в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл. Одеської обл., українець, громадянин України, освіта повна середня, не одружений, не працює, без місця реєстрації, проживаючий аз адресою: АДРЕСА_1 (відповідно до обвинувального акту), АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
обвинуваченого за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України
обвинуваченого ОСОБА_3
До Голосіївського районного суду м. Києва передано обвинувальний акт відносно обвинуваченого за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України ОСОБА_3 .
Під час підготовчого судового засідання прокурор вважав за необхідне призначити справу до судового розгляду та продовжити обрану під час досудового розслідування міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Обвинувачений з приводу призначення провадження до розгляду підтримав думку прокурора та просив змінити йому міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт.
Суд, заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, вивчивши обвинувальний акт, долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, у відповідності до положень ст. 314 КПК України, яка регламентує порядок та межі підготовчого судового засідання, приходить до висновку, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, підлягає поверненню прокурору виходячи з наступного.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Згідно вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити відомості, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Так, в даному обвинувальному акті відомості, які прокурор вважає встановленими, викладені наступним чином: 18.04.2014 року приблизно о 17-00 год. ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні гіпермаркету ТОВ «АШАН УКРАЇНА ГІПЕРМАРКЕТ», який розташований за адресою: місто Київ, вул. Горького, 176, шляхом вільного доступу намагався скоїти таємне викрадення майна, яке належить ТОВ «АШАН УКРАЇНА ГІПЕРМАРКЕТ», але не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками охорони. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 намагався спричинити ТОВ АШАН УКРАЇНА ГІПЕРМАРКЕТ» матеріального збитку на суму 707 гривень 34 копійки.
Далі, як вбачається із тексту обвинувального акту, на основі встановлених фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_3 пред`явлено обвинувачення та його дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна.
Однак, при дослідженні даного обвинувального акту судом було встановлено, що фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, у ньому викладені не повно, а саме не вказана кількість, вартість та найменування кожного предмету товару, який намагався викрасти ОСОБА_3 , не описано яким чином останній скоїв замах на таємне викрадення чужого майна, яке належить ТОВ «АШАН УКРАЇНА ГІПЕРМАРКЕТ». Крім того, не зазначено місце його затримання працівниками охорони.
У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленим не відповідають викладеному в даному обвинувальному акті формулюванню обвинувачення та кваліфікації дій обвинуваченого.
У зв`язку з викладеним вище, суд вважає, що перевірений обвинувальний акт підлягає безумовному поверненню прокурору без обговорення питання про можливе використання прокурором в наступному під час судового розгляду можливостей, які надає прокурору ст. 338 КПК України, оскільки закон дозволяє прокурору змінити обвинувачення в суді не для виправлення описок, граматичних помилок, неузгодженості окремих частин тексту обвинувального акта, а виключно для зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення і тільки за результатами судового розгляду при встановленні нових фактичних обставин кримінального правопорушення.
При цьому, суд при поверненні обвинувального акта прокурору враховує також відсутність правового механізму для примусу прокурора змінити обвинувачення в суді.
Також в реєстрі матеріалів досудового розслідування, який відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 291 КПК України долучений до обвинувального акту, не відображено чи були проведені такі процесуальна дія як надання доступу до матеріалів досудового розслідування.
З урахуванням наведеного, оскільки даний обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а саме: в ньому відомості, які прокурор вважає встановленими викладено не повно і не конкретно та враховуючи усі перераховані вище недоліки у своїй сукупності, суд приходить до висновку, що вони виключають можливість прийняття матеріалів кримінального провадження до судового розгляду і повинні бути усунуті в порядку, визначеному ст. 314 КПК України.
У зв`язку з чим, обвинувальний акт відносно обвинуваченого за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України ОСОБА_3 , необхідно повернути прокурору.
З урахуванням клопотань прокурора та обвинуваченого, тяжкості пред`явленого обвинувачення особи обвинуваченого, та звертаючи увагу на те, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 закінчується 19.08.2015 року, суд приходить до висновку, що підстави для зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт відсутні, та вважає за необхідне продовжити існуючий запобіжний захід виходячи з наступного.
Так, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, до кримінальної відповідальності притягується вперше, однак як вбачається із реєстру матеріалів досудового розслідування він під час досудового розслідування ухилявся від органів досудового розслідування у зв`язку з чим був оголошений в розшук, обвинувачений ніде не зареєстрований, місце його проживання за адресою: АДРЕСА_2 , встановлено лише зі слів обвинуваченого, крім того, в обвинувальному акті вказана інша адреса його проживання, а саме: АДРЕСА_1 , що унеможливлює застосування до обвинуваченого міри запобіжного у виді домашнього арешту, офіційно не працює, у зв`язку з чим з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_3 , суд приходить до висновку про необхідність продовжити останньому міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 30 діб.
Керуючись ст.ст. 314-317 КПК України,суд-
У Х В А Л И В :
Керуючись вимогами ст. 315 КПК України, обраний на досудовому розслідуванні обвинуваченому:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без змін та продовжити до 17.09.2015 року включно.
Ухвала судді може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 7 діб з моменту оголошення.

Суддя