АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/1175/2015 Категорія КК: ч. 3 ст. 212 КК України
Головуючий у першій інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого, судді-доповідача: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали провадження за апеляційною скаргою заступника начальника міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників ОСОБА_9 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 27 травня 2015 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000216, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 24 березня 2015 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з відшкодуванням шкоди, завданої державі, а кримінальне провадження відносно них закрито. У відповідності зі ст. 100 КПК України судом була вирішена доля речових доказів, в тому числі грошових коштів, вилучених під час обшуків.

05 травня 2015 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла заява Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників про роз`яснення ухвали суду від 24 березня 2015 року у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , мотивована тим, що вказана ухвала допускає неоднозначне її розуміння в частині повернення грошових коштів володільцям, оскільки не визначено конкретних осіб, що унеможливлює виконання ухвали.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 травня 2015 року відмовлено Міжрегіональному головному управлінню Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників у роз`ясненні ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 24 березня 2015 року.

Своє рішення суд мотивував тим, що звертаючись із заявою про роз`яснення ухвали суду від 24 березня 2015 року заявник, посилаючись на положення ст. 380 КПК України, просить вказати конкретних осіб, яким підлягає повернення грошових коштів. Проте, суд не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення так само, як і вирішувати питання, що не були предметом судового розгляду. Таким чином, у заяві порушене питання про внесення змін до ухвали суду від 24 березня 2015 року, що суперечить положенням ст. 380 КПК України, а тому не може бути підставою для роз`яснення судового рішення за заявою Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників.

Крім того, в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які відомості про належність конкретній особі грошових коштів, вилучених під час обшуків та визнаних органом досудового розслідування речовими доказами, внаслідок чого суд не мав можливості при прийнятті остаточного рішення визначитись із конкретним володільцем вказаних грошових коштів.

При цьому, у відповідності з ч. 12 ст. 100 КПК України спір про належність речей, що підлягають поверненню, вирішується у порядку цивільного судочинства. У такому випадку річ зберігається до набрання рішенням суду законної сили.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, заступник начальника міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 27 травня 2015 та прийняти нову, якою задовольнити заяву про роз`яснення.

Вважає, що вказана ухвала є необґрунтованою та безпідставною.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 24 березня 2015 року допускає неоднозначне її розуміння, зокрема, в частині повернення управлінням фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників матеріальних цінностей (коштів) володільцям. А саме, виходячі з резолютивної частини рішення, не визначено конкретних осіб (володільців) грошових коштів, яким підлягає повернення речових доказів, що унеможливлює виконання вказаної ухвали, а тому керуючись ст. 380 КПК України Міжрегіональне головне управління Міндоходів - Центральний офіс з обслуговування великих платників звернулось до суду з заявою про надання роз`яснення щодо ухвали, а саме визначення конкретних осіб (володільців), яким підлягає повернення речових доказів - грошових коштів.

Розглянувши кримінальне провадження в межах апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_6 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга заступника начальника Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників ОСОБА_9 задоволенню не підлягає, а ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін з наступних підстав.

У відповідності з ч. 1 ст. 380 КПК України якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.

Колегія суддів погоджується з законним та обґрунтованим висновком суду першої інстанції, що суд не вправі при роз`ясненні рішення вносити будь-які зміни в ухвалене рішення та вирішувати питання щодо прав та обов`язків конкретних осіб, якщо ці питання не були предметом судового розгляду, а вказані особи не були учасниками кримінального провадження.

У заяві про роз`яснення судового рішення від 24 березня 2015 року ставиться питання про визначення конкретних осіб, яким підлягає повернення грошових коштів, що фактично означає ухвалення нового рішення у провадженні та суперечить вимогам ст. 380 КПК України.

Також судом першої інстанції обґрунтовано вказано на відсутність в матеріалах кримінального провадження будь-яких відомостей про належність грошових коштів, що позбавляє суд можливості при ухваленні рішення визначити конкретного володільця або власника грошових коштів.

За таких обставин доводи апеляційної скарги заступника начальника Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників ОСОБА_9 є необґрунтованими та не відповідають вимогам кримінального процесуального законодавства, підстав для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції не встановлено, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу заступника начальника міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 27 травня 2015 року щодо ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 212 КК України та ОСОБА_8 за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 212 КК України у кримінальному провадженні № 0000216 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ ________________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4