дата документу :
Провадження № 1-кп/359/484/2015
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 листопада 2015 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

за участю потерпілої ОСОБА_3 ,

за участю обвинуваченої ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002124 від 07.10.2015 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Бориспіль Київської області, громадянки України, українки, з середньою освітою, непрацюючої, неодруженої, раніше не судимої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, -

встановив :
06.10.2015 р. , близько 14.00 ОСОБА_4 перебувала за адресою: АДРЕСА_2 , де проводила свій вільний час вживаючи алкогольні напої. Близько 17.30, цього ж дня ОСОБА_4 вирішила піти до свого знайомого,який проживає у вищевказаному будинку на другому поверсі у квартирі АДРЕСА_3 , але прийшовши останнього вдома не було. Після цього, ОСОБА_4 вирішила його дочекатися на дев`ятому поверсі даного будинку. Піднявшись на ліфті на дев`ятий поверх , при виході з нього, вона побачила велосипед марки "ARDIS". В цей же час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на викрадення велосипеду марки "ARDIS". Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю сторонніх осіб та усвідомлюючи, що за її діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 взяла в руки велосипед марки "ARDIS", вартістю 1044 грн., зайшла з ним до ліфту та спустилась на перший поверх, але при виході з лифту була затримана мешканцями даного будинку. Тобто, не виконала всіх дій, які необхідно було виконати для доведення злочину до кінця та злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.
У такий спосіб, ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились у закінченому замаху на таємне викраденні чужого майна (крадіжці), вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України.
В ході досудового розслідування кримінального провадження, 29.10.2015 року між потерпілою ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_4 було укладено угоду про примирення. Із змісту якої вбачається, що сторони визначили істотні для кримінального провадження обставини; констатовано факт примирення між потерпілою та підозрюваною, а також щире каяття підозрюваної та відсутність у неї попередніх судимостей. Враховуючи, що дії підозрюваної не пов`язані з відшкодуванням шкоди, підозрювана зобов`язалась публічно вибачитись перед потерпілою в суді, як було узгоджено в угоді.
Також узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначено покарання у виді штрафу п`ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України; зрозумілі та роз`яснені наслідки невиконання угоди. Потерпіла повідомила, що укладена нею угода є добровільною, ні фізичного ні психологічного тиску до неї не застосовувалось.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 підтримала укладену угоду про примирення, визнала свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, а також публічно вибачилася перед потерпілою, та просила суд затвердити укладену між нею та потерпілою угоду про примирення, пояснивши, що наслідки затвердження даної угоди їй відомі.
Потерпіла ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні зазначила, що вона підтримує угоду про примирення, укладену між нею та ОСОБА_4 , а також вказала, що претензій до обвинуваченої ні морального, ні матеріального характеру не має. Зі ст. 473 КПК України ознайомлена, наслідки угоди їй зрозумілі. Угода укладена нею добровільно, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь яких інших обставин, ніж ті що передбачені в угоді.
Прокурор вважає можливим затвердження угоди про примирення в підготовчому судовому засіданні, як такої, що відповідає вимогам КПК України.
Суд в даному випадку не перевіряє фактичні обставини, вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, так як і не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення підготовчого судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про примирення.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладено угоду про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), та її дії правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України. Згідно з положеннями ст. 12 КК України, злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 відносяться до злочинів середньої тяжкості.
При цьому судом відповідно до вимог ч. 5 ст. 474 КПК України з`ясовано, що обвинувачена визнає вину в обсязі підозри, а також цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом. Обвинувачена розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення її до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Суд переконався, що укладення угоди про примирення між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а тому у суду не виникає необхідності витребувати документи, а також викликати в судове засідання інших осіб та опитувати їх для з`ясування добровільності укладеної угоди. Укладення угоди є правомірним, та таким, що відповідає інтересам потерпілої, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
Також судом встановлено, що покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень КК України. Узгоджена сторонами міра покарання передбачена в межах санкції ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України та відповідає загальній меті призначення кримінального покарання, визначена з урахуванням характеру та тяжкості вчиненого злочину ОСОБА_4 , даних про особу обвинуваченої, обставин, що пом`якшують покарання, та є достатньою для виправлення обвинуваченої та запобігання вчинення нею нових злочинів.
Таким чином, перевіривши угоду про примирення між потерпілою ОСОБА_3 та (підозрюваною) обвинуваченою ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що умови угоди: не суперечать вимогам кримінально-процесуального кодексу України та кримінального кодексу України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи сторін та інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості, відсутня очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань, сторони дійсно примирились, що підтверджено в судовому засіданні, і як вбачаться з матеріалів кримінального провадження та погодили вид покарання.
Виходячи з викладеного, суд вважає за необхідне затвердити угоду про примирення, яка укладена, на досудовому розслідуванні кримінального провадження, 29 жовтня 2015 року між потерпілим ОСОБА_3 , з одного боку, та (підозрюваною) обвинуваченою ОСОБА_4 , з іншого боку, на підставі ст.ст. 468, 469, 471 КПК України та призначити обвинуваченій ОСОБА_4 узгоджену сторонами міру покарання у виді штрафу п`ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян .
Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.
Речові докази прокурором не заявлялись.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ст. ст. 368-371, ч. 2, ст. 373, ст. ст. 374-376, п. 1 ч. 1 ст. 468, ст.ст. 471, 474, 475 КПК України, ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185, КК України, суд -
ухвалив:
Угоду про примирення, укладену 29 жовтня 2015 року між потерпілою ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_4 в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, затвердити.
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1