Ухвала

іменем україни

29 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого судді ОСОБА_17,

суддів ОСОБА_18, ОСОБА_19,

при секретарі ОСОБА_20,

за участю прокурора ОСОБА_21,

представника потерпілих ОСОБА_1.,

захисників ОСОБА_2, ОСОБА_3,

ОСОБА_4

розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження № 0000245 відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за касаційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_5 та за касаційною скаргою захисників ОСОБА_8 і ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 квітня 2014 року та вирок Апеляційного суду Чернігівської області від 13 листопада 2014 року.

Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 квітня 2014 року

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця смт Ладан Прилуцького району Чернігівської області, мешканця АДРЕСА_1, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 198, ч. 2 ст. 289 КК, та призначено покарання:

- за ст. 198 КК у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

- за ч. 2 ст. 289 КК у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_5 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, з покладенням на нього обов'язків, передбачених ст. 76 КК.

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянина України, уродженця с. Вороніж Шосткинського району Сумської області, мешканця АДРЕСА_2, в силу ст. 89 КК такого, що не має судимості,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 289 КК, та призначено покарання:

- за ч. 1 ст. 263 КК у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- за ч. 2 ст. 289 КК у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, з покладенням на нього обов'язків, передбачених ст. 76 КК.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та про речові докази.

Як встановлено судом першої інстанції, 08 травня 2010 року у вечірній час ОСОБА_5, знаходячись на території автокооперативу АДРЕСА_3, заздалегідь не обіцяючи ОСОБА_6, однак усвідомлюючи, що автомобіль «Шкода Октавія Тоур», д.н.з. НОМЕР_1, здобутий злочинним шляхом, а саме шляхом незаконного заволодіння транспортним засобом, отримав від останнього вказаний автомобіль для подальшої реалізації. Після чого тривалий час зберігав зазначений автомобіль в гаражі зазначеного автокооперативу та приблизно 15 травня 2010 року у денний час, знаходячись біля автомобільного мосту р. Десна, ОСОБА_5 збув вказаний автомобіль невстановленій особі.

Продовжуючи злочинну діяльність, ОСОБА_5 вступив в злочину змову з ОСОБА_6 та з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, відповідно до якої ОСОБА_5, повинен був зберігати та в подальшому збувати викрадені ОСОБА_6 та особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, транспортні засоби.

03 червня 2010 року близько 03 год. 30 хв., ОСОБА_6 за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, направленою на незаконне заволодіння транспортним засобом, вступили у злочинну змову з ОСОБА_5, відповідно до якої останній повинен зберігати, та в подальшому збути викрадений ними транспортний засіб, відповідно до вище вказаної домовленості з ОСОБА_5, знаходячись біля під'їзду АДРЕСА_4, невстановленим способом незаконно заволоділи транспортним засобом, а саме автомобілем «Шкода Октавія Тоур 1.8», д.н.з. НОМЕР_2, вартість якого згідно довідки судового експерта-товарознавця №74 від 18.03.2011 року складає 103220 грн., що належить потерпілому ОСОБА_10, чим завдали останньому значну матеріальну шкоду.

Після чого, в цей же день та час, ОСОБА_6 разом з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, передали зазначений автомобіль на зберігання ОСОБА_5, а останній, у свою чергу, тривалий час зберігав його в гаражі автокооперативу АДРЕСА_3, та в подальшому продав автомобіль невстановленій особі в с. Скибин Броварського району Київської області.

04 серпня 2010 року, у вечірній час ОСОБА_6, за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, направленою на незаконне заволодіння транспортним засобом, вступили у злочинну змову з ОСОБА_5, відповідно до якої останній повинен зберігати та в подальшому збути викрадений ними транспортний засіб, після чого, в цей же день, у нічний час, ОСОБА_6, за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, відповідно до вище вказаної домовленості з ОСОБА_5, знаходячись біля АДРЕСА_5, невстановленим способом, незаконно заволоділи транспортним засобом, а саме автомобілем «Тойота Ленд Крузер Прадо», д.н.з. НОМЕР_3, ринкова вартість якого станом на день скоєння кримінального правопорушення, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №381-382к від 09.01.2010 року складає 285370,60 грн., що належить потерпілому ОСОБА_12, чим заподіяли власнику вказаного автомобіля матеріальний збиток внаслідок пошкодження автомобіля, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №381-382 к від 09.01.2010 року в розмірі 6063,48 грн. Після чого, в це же день та час, ОСОБА_6 разом з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, передали зазначений автомобіль на зберігання ОСОБА_5, а останній, у свою чергу, тривалий час зберігав його в гаражі приватного будинку АДРЕСА_6, та в подальшому намагався реалізувати викрадений автомобіль, однак, 14 січня 2011 року під час огляду місця події за вказаною адресою працівниками міліції був виявлений та вилучений автомобіль «Тойота Ленд Крузер Прадо» д.н.з. НОМЕР_3.

25 вересня 2010 року у вечірній час ОСОБА_6 за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, направленою на незаконне заволодіння транспортним засобом, вступили у злочину змову з ОСОБА_5, відповідно до якої останній повинен зберігати та в подальшому збути викрадений ними транспортний засіб. Після чого, у цей же день, у нічний час, ОСОБА_6 за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, відповідно до вище вказаної домовленості з ОСОБА_5, знаходячись біля АДРЕСА_7, невстановленим способом незаконно заволоділи транспортним засобом, а саме автомобілем «Шкода супер Б комфорт», д.н.з. НОМЕР_4, вартість якого згідно довідки судового експерта товарознавця №75 від 18.03.2011 року складає 96544,80 грн., що належить потерпілому ОСОБА_13, чим завдав потерпілому значної матеріальної шкоди. У цей же день, у вечірній час, ОСОБА_6, разом з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, передали зазначений автомобіль на зберігання ОСОБА_5, а останній, у свою чергу, тривалий час зберігав його в гаражі автокооперативу АДРЕСА_8, та в подальшому продав автомобіль невстановленій особі в с. Киїнка Чернігівського району Чернігівської області.

25 листопада 2010 року, близько 19 год., ОСОБА_5, за попередньою змовою з ОСОБА_6 та особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, знаходячись біля магазину «Союз п'ятизірковий», що розташований по просп. Перемоги в м. Чернігові, невстановленим способом, незаконно заволоділи транспортним засобом, а саме автомобілем ВАЗ 211040, д.н.з. НОМЕР_5, вартість якого згідно довідки судового експерта-товарознавця №72 від 18.03.2011 року складає 45957,10 грн., що належить ОСОБА_14 У цей же день та час, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, з метою подальшої реалізації зазначеного автомобіля, відігнала до гаражу, розташованого на подвір'ї АДРЕСА_9, де продовжували зберігати викрадений автомобіль, однак 27 листопада 2010 року, під час огляду місця події, даний автомобіль був виявлений працівниками міліції та в подальшому вилучений.

08 травня 2010 року в денний час ОСОБА_6, знаходячись на парковці для автомобілів по вул. Папанінців в м. Чернігові, невстановленим способом незаконно заволодів транспортним засобом, а саме автомобілем «Шкода Октавія Тоур», д.н.з. НОМЕР_1, вартість якого, згідно акту авто товарознавчої експертизи № 0036/10 від 23.04.2010 року складає 101763 грн., який належить потерпілій ОСОБА_15, чим завдав останній значної матеріальної шкоди.

26 листопада 2010року в денний час працівниками міліції, біля фабрики «Сіверянка», розташованої по вул. Малиновського в м. Чернігові, був затриманий ОСОБА_6, у якого під час особистого огляду виявили та вилучили пістолет ИЖ34м, який згідно висновку судово-балістичної експертизи №711 від 14.12.2010 року є вогнепальною зброєю, та 5 набоїв, які згідно висновку судово-балістичної експертизи №711 від 14.12.2010 року є боєприпасами, які ОСОБА_6 зберігав без передбаченого законом дозволу.

30 листопада 2010 року в денний час працівниками міліції під час санкціонованого обшуку місця мешкання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_10, було виявлено та вилучено 34 набої, що згідно висновку судово-балістичної експертизи №705 від 02.12.2010року, є боєприпасами, які ОСОБА_6 зберігав без передбаченого законом дозволу.

Вироком Апеляційного суду Чернігівської області від 13 листопада 2014 року зазначений вирок місцевого суду відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в частині призначеного їм покарання скасований і призначено покарання:

- ОСОБА_5 за ст. 198 КК - 2 роки позбавлення волі, за ч. 2 ст. 289 КК - 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. За сукупністю злочинів на підставі ч. 1 ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_16 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.

- ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 263 КК - 3 роки позбавлення волі, за ч. 2 ст. 289 КК - 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. За сукупністю злочинів на підставі ч. 1 ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_6 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.

В решті вирок залишений без зміни.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_5 просить судові рішення скасувати та закрити провадження. При цьому захисник посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які, на його думку, полягали в тому, що не встановлено достатніх доказів доведеності винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, що пред'явлення фотознімків для впізнання 13 січня 2011 року проведено з порушенням вимог ст. 174 КПК 1960 року, що протоколи відтворення обстановки та обставин події за участю засудженого ОСОБА_5 є сфальсифікованими, також зазначає, що при написанні явки з повинною ОСОБА_5 не роз'яснювались положення ст. 63 Конституції України, що відтворення обстановки та обставин події від 12 січня 2011 року, проведено без участі захисника, чим порушено право ОСОБА_5 на захист. Також зазначає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 апеляційним судом не перевірялись у повному обсязі.

У касаційній скарзі захисники ОСОБА_8 та ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_6 просять скасувати вирок суду апеляційної інстанції. При цьому посилаються на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які, на їх думку, полягали в тому, що судом невірно вирішено питання щодо речових доказів - пістолета та набоїв до нього, які до того ж судом не досліджувалися, що після проголошення вироку судом приєднано до матеріалів провадження за клопотанням прокурора протоколи судових засідань. Зазначають, що апеляційним судом не розглянуто всі доводи поданої ними апеляційної скарги, вказують, що пред'явлене ОСОБА_6 обвинувачення є неконкретним. Також зазначають, що самовідвід судді вирішений не у відповідності з вимогами КПК, що апеляційним судом порушено принцип безперервності судового розгляду. Також посилаються, що вирок апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 420 КПК.

У змінах та доповненнях до касаційної скарги захисники просять скасувати вирок суду першої інстанції та вирок апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. В обґрунтування посилаються на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, яке, на їх думку, полягало в тому, що у вироку відсутнє формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним, що редакція ст. 263 КК змінювалась і у вироку не зазначено редакцію вказаної статті, а також зазначають, що ОСОБА_6 згідно обвинувального акту мав статус підозрюваного, а не обвинуваченого.

У запереченнях до касаційних скарг потерпілі ОСОБА_12, ОСОБА_15 та ОСОБА_10 зазначають про безпідставність касаційних скарг та просять залишити судові рішення без зміни.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_4, які підтримали касаційні скарги, думку прокурора, який частково підтримав касаційну скаргу захисників ОСОБА_2 та ОСОБА_8 і просив змінити вирок апеляційного суду та уточнити редакцію ч. 1 ст. 263 КК, пояснення представника потерпілих ОСОБА_1., яка заперечувала проти задоволення касаційних скарг, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи касаційних скарг та змін і доповнень, колегія суддів вважає, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції, розглянувши матеріали кримінального провадження, визнав ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 198, ч. 2 ст. 289 КК, та ОСОБА_6 - у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 289 КК, і призначив їм покарання з подальшим звільненням їх на підставі ст. 75 КК від відбування цього покарання з випробуванням.

На вказаний вирок місцевого суду захисниками ОСОБА_8 та ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_6, а також ОСОБА_5 та ОСОБА_6 подані апеляційні скарги, в яких порушувалось питання про скасування вироку суду першої інстанції та закриття кримінального провадження у зв'язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповнотою судового розгляду.

Крім того на вирок суду першої інстанції, також, була подана апеляційна скарга потерпілими ОСОБА_12, ОСОБА_15 та ОСОБА_10, в якій потерпілі, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію дій ОСОБА_5 та ОСОБА_6, просили вирок скасувати у зв'язку з безпідставним застосуванням положень ст. ст. 75, 76 КК та постановити свій вирок, яким ОСОБА_6 та ОСОБА_5 призначити покарання, пов'язане з позбавленням волі.

Апеляційний суд, переглядаючи кримінальне провадження за вказаними апеляційними скаргами, визнав доводи, наведені в апеляційній скарзі потерпілих, обґрунтованими, і поряд з цим визнав безпідставними доводи апеляційних скарг захисників та ОСОБА_5 і ОСОБА_6

При цьому апеляційним судом, відповідно до вимог ст. 404 КПК, повно і всебічно перевірено доводи поданих апеляційних скарг захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_2 та апеляційних скарг ОСОБА_5 і ОСОБА_6 щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, оцінки доказів, порушення права ОСОБА_5 на захист, неконкретності пред'явленого обвинувачення.

Наведені доводи апеляційних скарг захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_2 та апеляційних скарг ОСОБА_5 і ОСОБА_6 є аналогічні доводам касаційних скарг захисників, поданих в інтересах засуджених.

Вказаним доводам апеляційних скарг апеляційним судом дана відповідна юридична оцінка, з наведенням у вироку своїх висновків щодо правильності визнання судом першої інстанції ОСОБА_6 та ОСОБА_5 винуватими у вчиненні кримінальних правопорушень.

Перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин провадження, колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що висновки апеляційного суду щодо визнання ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 289 КК, та ОСОБА_5 - у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 198, ч. 2 ст. 289 КК є належним чином мотивовані. Підстав вважати ці висновки необґрунтованими чи сумнівними немає.

Вирок апеляційного суду відповідає вимогам ст. 420 КПК.

Доводи касаційної скарги захисника ОСОБА_3, які на його думку є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та підставою для скасування чи зміни судових рішень відносно ОСОБА_16, на думку колегії суддів суду касаційної інстанції, виходячи з вимог ст. 412 КПК, не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зазначені доводи стосуються невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноти та однобічності судового розгляду та оцінки доказів, що, відповідно до вимог ст. 433 КПК, не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Поряд з наведеним, доводи щодо порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді провадження, які наводять у касаційній скарзі захисники ОСОБА_8 та ОСОБА_2, також, виходячи з вимог ст. 412 КПК, не є істотними, і поряд з цим захисники, вважаючи наведені ними порушення істотними, не зазначають, яким чином вказані порушення перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Разом з тим, зазначені доводи касаційної скарги захисника ОСОБА_3 та касаційної скарги захисників ОСОБА_8 і ОСОБА_2 були предметом ретельної перевірки суду апеляційної інстанції, який, з наведенням відповідних мотивів, визнав зазначені доводи безпідставними.

За таких обставин, доводи касаційних скарг захисників щодо неналежної перевірки апеляційним судом доводів апеляційних скарг захисників та ОСОБА_6 і ОСОБА_5, та що вирок суду не відповідає вимогам ст. 420 КПК є безпідставними.

Безпідставними є і твердження захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_2 щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Незазначення редакції ч. 1 ст. 263 КК, за якою засуджений ОСОБА_6, на думку колегії суддів, не є підставою для скасування чи зміни судових рішень.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 376, 434, 436 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_5 та касаційну скаргу захисників ОСОБА_8 і ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 квітня 2014 року та вирок Апеляційного суду Чернігівської області від 13 листопада 2014 року відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_17 ОСОБА_18 ОСОБА_19