Справа № 369/3475/15-к
Провадження № 1-кп/369/465/15
УХВАЛА
Іменем України
21.09.2015 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретареві судового засідання ОСОБА_2
за участю
прокурора ОСОБА_3
представника потерпілого ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням : ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петропавлівська-Борщагівка, Києво-Святошинського району, Київської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого, АДРЕСА_1
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
До Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
В підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити справу до судового розгляду.
Представник потерпілого, потерпілий, захисник та обвинувачений висловили думки про можливість призначення справи до судового розгляду.
При перевірці матеріалів кримінального провадження судом встановлено, що наявний у кримінальному провадженні обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України.
Так, згідно п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення відповідно до положень ч.4 ст.110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року, зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» №25444/94, п.52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п.58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п.34).
Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини» № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п.3 ст.6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).
Згідно вимог ч.5 п.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Разом з тим, в даному обвинувальному акті, в порушення вимог ч.5 п.2 ст.291 КПК України, правова кваліфікація зазначена не належним чином.
Так згідно обвинувального акту правова кваліфікація вчиненого обвинуваченим злочину прокурором визначена наступним чином: ч. 2 ст. 286 КК України.
В той же час правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.
Також висунете в обвинувальному акті прокурором обвинувачення не відповідає вимогам ч.5 п.2 ст.291 КПК України. Обвинувачення належним чином не сформульоване, не надано повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення.
Так, формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо.
Відсутність в обвинувальному акті належно сформульованого обвинувачення та належно зазначеної правової кваліфікації дій особи унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що, безперечно, порушує право особи на захист.
На підставі викладеного суд не має законних підстав для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.
Керуючись ст. ст. 3, 110, 291, 314 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, повернути прокурору прокуратури Києво-Святошинського району Київської області для усунення недоліків.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом семи днів з дня її оголошення через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Суддя ОСОБА_1