Справа № 156/1085/13-к
Провадження № 1-о/159/7/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 грудня 2015 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
засудженого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_6 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами,
встановив:
Вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 27 листопада 2013 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.187, ч.1 ст.357 КК України та призначено покарання із застосуванням ст.ст.70, 71 КК України у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, належного йому на праві приватної власності.

ОСОБА_6 засуджений за те, що 26 грудня 2012 року, близько 17 год., за попередньою змовою з ОСОБА_8 , діючи з корисливих мотивів, а саме заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою ОСОБА_9 проникли у її будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де безпосередньо вчинили напад на ОСОБА_9 . Перебуваючи на кухні вищевказаного будинку ОСОБА_6 зі столу взяв кухонний ніж, та погрожуючи ним ОСОБА_9 , наказав віддати йому гроші. Остання не бажаючи виконувати його наказ схопила за ніж та, зламала його. Тоді ОСОБА_6 наніс їй декілька ударів кулаком в ділянку грудної клітки та голови. Після цього взяв металевий гак та наніс ним ще декілька ударів по руках ОСОБА_9 . Бійка між ними перемістилась у кімнату будинку, в якій ОСОБА_6 продовжуючи вимагати гроші у ОСОБА_9 повалив її на підлогу. Після цього, ОСОБА_8 схопила за руки ОСОБА_9 та утримувала її, а ОСОБА_6 , взявши на кухні мотузку зв`язав ОСОБА_9 руки. ОСОБА_6 та ОСОБА_8 продовжували вимагати у ОСОБА_9 гроші, і остання, побоюючись за своє життя та здоров`я, змушена була вказати на місця, де зберігала гроші. Таким чином, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 заволоділи коштами ОСОБА_9 в сумі 3015 грн., які знаходились на полиці під столом, в серванті та духовці газової печі, а також мобільним телефоном марки "Нокіа 1101" вартістю 150 грн., у який була вмонтована сім-картка оператора мобільного зв`язку "Київстар" вартістю 25 грн. Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_8 спричинили потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 3190 грн. В результаті нападу, ОСОБА_9 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді рвано-забійної рани голови, забою повік та параорбітальних ділянок, струсу головного мозку, закритої черепно-мозкової травми, інфікованих різаних ран лівої китиці, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Крім цього, в той же день, в тому ж місці, ОСОБА_6 , близько 17 год. 30 хв., з серванту однієї з кімнат будинку, таємно викрав національну картку АТ "Ощадбанк" № НОМЕР_1 , видану ОСОБА_9 , на якій були відсутні грошові кошти, та ощадну книжку АТ "Ощадбанк", яка належала ОСОБА_9 .

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 12 лютого 2014 року вирок суду першої інстанції залишено без змін.

В касаційному порядку вирок не переглядався.

У грудні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду із заявою про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, посилаючись на неправомірні дії головуючого, який не ознайомив його з матеріалами справи та при винесенні вироку взяв до уваги завідомо неправдиві показання свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Ухвалою Локачинського районного суду Волинської області від 27 січня 2015 року засудженому повернуто заяву із вказівкою на відсутність посилань на обставини, які можуть бути віднесені до нововиявлених.

У квітні 2015 року ОСОБА_6 повторно звернувся до суду з заявою про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, посилаючись на те, що показання допитаних під час судового розгляду справи свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , не підтверджують його вину, ОСОБА_14 є родичкою потерпілої, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 дали в суді завідомо неправдиві показання. Потерпіла ОСОБА_9 також дала неправдиві показання. Він був допитаний у справі як свідок і лише потім як підозрюваний, що є порушенням процесу. Слідчий змусив його відмовитись від адвоката, не роз`яснив йому зміст ст.63 Конституції України, не дав можливості побачитись з захисником перед допитом. Слідчий, виявивши під час огляду місця події придатні для ідентифікації відбитки пальців, не перевірив їх приналежність свідкам ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які були з потерпілою в одному приміщенні до приїзду працівників міліції. Слідчий під час ознайомлення з матеріалами надав йому для ознайомлення один том справи, в той час як їх було два. Йому не дали можливості ознайомитись з матеріалами справи перед судовим засіданням, у висновку експерта бракує двох сторінок, у справі відсутні докази, які підтверджують суму завданого потерпілій збитку та викрадення ним картки АТ "Ощадбанк".

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду від 01 жовтня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 11 листопада 2015 року, заяву засудженого про перегляд вироку за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.

У листопаді 2015 року ОСОБА_6 втретє звернувся до суду із заявою про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, вказуючи на те, що після затримання його в Дніпропетровській області та під час етапування до Іваничівського районного відділу міліції до нього працівники міліції застосували фізичне та психологічне насилля, що змусило його давати визнавальні покази у ході досудового розслідування та у суді.

В судовому засіданні ОСОБА_6 подану заяву підтримав та додатково пояснив, що вирок Нововолинського суду підлягає перегляду в повному обсязі, оскільки судом дана невірна оцінка показанням потерпілої , свідків, письмовим доказам та висновкам експертів. Також пояснив, що ще до ухвалення вироку звертався до прокурора Іваничівського району із заявами про вчинення щодо нього тиску, заяви були предметом розгляду в межах Закону України «Про звернення громадян», про вчинений щодо нього тиск обвинувачений повідомляв суду першої інстанції.

Суд, заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали кримінального провадженя, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.7 КПК України кримінальне провадження повинно за змістом та формою відповідати засадам верховенства права.

Принцип верховенства права вимагає поваги до остаточного рішення суду, так званий принцип res judicata. Про що зокрема наголошено у рішенні Європейського суду з прав людини щодо України «Христов проти України (Khristov v. Ukraine, заява №24465/04, рішення від 19 лютого 2009 року).

Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Лише існування різних думок стосовно предмету спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі та непереборні обставини.

Статтею 459 КПК України передбачена можливість перегляду судового рішення, що набрало законної сили, за нововиявленими обставинами.

Нововиявленими обставинами , в силу частини другої цієї статті, визнаються:

1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;

2) зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

4) визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом;

5) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Нововиявлені обставини характеризуються такими ознаками:

1) їх невідомість суду з причин, від нього незалежних;

2) їх суттєве значення для справи;

3) їх наявність в об`єктивній дійсності до постановлення вироку;

4) ці обставини не були відомі заявнику.

Наведені засудженим мотиви не відповідають вищевикладеним критеріям та не відносяться до нововиявлених обставин.

Зокрема, про так зване «застовування примусу» було відомо самому заявнику ще на час розгляду справи у суді, отже така обставина вже не є нововиявленою.

По-друге, заявник не вказує на конкретних осіб, які допустили неправомірну поведінку щодо нього, не вказує на конкретні засоби примусу та не дає переліку доказів, які створені у такий незаконний спосіб , а згодом використані судом.

Натомість, з матеріалів справи вбачається, що під час судового розгляду справи ОСОБА_6 визнав вину лише частково, активно заперечував проти обвинувачення, вказував на недоліки слідства, не заявляв про тиск на нього зі сторони працівників правоохоронних органів, скористався правом апеляційного оскарження вироку, тому твердження про перебування під примусом протягом судового розгляду справи є голослівним.

Що стосується заяв про застосування примусу на досудовому розслідуванні, то всі доводи обвинуваченого перевірялись судом першої та апеляційної інстанції, а також прокуратурою Волинської області, про що свідчать листи заступника прокурора Волинської області.

Окрім того, в основу обвинувального вироку покладені не протоколи слідчих дій із обвинуваченим, а показання потерпілої ОСОБА_9 , які суд визнав правдивими, оцінивши їх у сукупності та взаємозв`язку з протоколом слідчого експерименту, проведеного за її участю, протоколом огляду місця події, протоколом пред`явлення особи для впізнання, висновком судово-медичної експертизи. При цьому суд не використовував показань обвинуваченого ОСОБА_6 , даних ним під час досудового розслідування, як доказ у справі, оскільки це не передбачено діючим законодавством, не оцінював як доказ і показання обвинуваченого, дані ним в ході судового розгляду справи.

Таким чином, ОСОБА_6 не навів обставин, які могли бути віднесені до нововиявлених та викликали би необхідність скасування остаточного рішення суду та нового перегляду справи.

Керуючись ст.467 КПК України, суд
у х в а л и в :
Заяву ОСОБА_6 про перегляд вироку Нововолинського міського суду Волинської області від 27 листопада 2013 року щодо нього за нововиявленими обставинами залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд Волинської області протягом семи діб з моменту її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, протягом такого ж строку з моменту вручення копії судового рішення.

ГоловуючийОСОБА_1

Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3