Номер провадження: 11-кп/785/1012/15
Номер справи місцевого суду: 501/1929/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.08.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляцією обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Іллічівського міського суду Одеської області від 26 травня 2015 року.

Цім вироком засуджено:

ОСОБА_7 , 1985 року народження, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого двох неповнолітніх дітей, проживаючого у АДРЕСА_1 , раніше не судимого
-за ст. 286 ч. 1 КК України до обмеження волі строком один рік з позбавленням права керувати транспортними засобами на один рік;

Відповідно до п. «В» ст. 1 та ст. 14 Закону України «Про амністію в 2014 році» від 8 квітня 2014 року обвинувачений звільнено від відбування призначеного йому основного і додаткового покарання.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 задовольнлено у повному обсязі і на її користь с ОСОБА_7 стягнуто 9 596 грн. майнової шкоди і 15 000 моральної шкоди.

Як вбачається з вироку, ОСОБА_7 засуджено за то, що 3 березня 2014 року, приблизно о 20 годині 30 хвилин, керуючи автомобілем «Volkswagen Рassat», рухаючись по вулиці Данченко в напрямку вулиці Леніна, в місті Іллічівську, рухаючись за автомобілем «Daewoо», який проїхав перехрестя та зупинився, пропускаючи пішохода потерпілу ОСОБА_8 , діючи необережно, що виразилось у злочинній самопевності, тобто передбачаючи можливість настання загально небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх запобігання, що виразилось в порушенні Правил дорожнього руху п.1.5., 1.10, 10.1, 12.1.,12.3., 13.3., не встановивши причину зупинки автомобіля «Daewoо», тобто при виникненні небезпеки та перешкоди для руху, прийняв праворуч та почав рухатись на випередження вищезазначеного автомобіля, де в цей час переходила проїзну частину ОСОБА_8 , внаслідок чого здійснив наїзд на потерпілу, заподіяв їй тілесні ушкодження середньої тяжкості.

В апеляції обвинувачений не оспорюючи доведеності вини, правильності кваліфікації його дій, а також призначеної судом міри покарання, вважає, що вказаний вирок підлягає зміни у частині стягнення моральної шкоди у зв`язку з тим, що потерпіла не обґрунтувала її, а суд не взяв до уваги його матеріальне становище.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, який просив залишити вирок без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_9 у порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілої середньої тяжкості тілесне ушкодження, й правова кваліфікація дій обвинуваченого є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та ґрунтуються на зібраних у кримінальному провадженні доказах.
Крім того, фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікація дій обвинуваченого та його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення ніким не оспорюється, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції у відповідності зі ст. 404 КПК України, рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє та переглядає його в межах апеляційної скарги.
Перевіривши матеріали справи та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.
Висновок суду у частині задоволення моральної шкоди обґрунтований та як законно вказав суд, потерпілій були заподіяні тілесні ушкодження, які виразились, у тому числі, і в її моральних стражданнях, погіршення її психічного та фізичного здоров`я та в істотній зміні її нормальних життєвих зв`язків. Крім того, суд обґрунтовано з урахуванням глибини і тривалості моральних страждань потерпілої визначив розмір моральної шкоди.
Твердження підсудного, який фактично не поніс ніякого покарання за злочин, є необґрунтованими і спростовуються наведеними у вироку доказами.

Приймаючи до уваги вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного та керуючись ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
ухвалила:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Іллічівського міського суду Одеської області від 26 травня 2015 року в відношенні ОСОБА_7 , залишити без змін.
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4