Справа № 1-1/11
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2011 року м. Кузнецовськ

Кузнецовський міський суд, Рівненської області

під головуванням судді Незнамової І.М.

при секретарі Нафєєвій Н.В.

з участю прокурора Поліщука О.В.

захисника адвоката ОСОБА_1

потерпілих ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кузнецовську кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, невійськовозобовязаного, раніше судимого 21 травня 2010 року Сарненським районним судом Рівненської області за ч.3 ст.185 КК України до трьох років позбавлення волі з випробуванням та встановленням іспитового терміну, на підставі ст.75 КК України, строком на один рік, не працюючого, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_4,

- за ч.2 ст.186, ч.2 ст.190 КК України;

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, невійськовозобовязаного, раніше не судимого, працюючого в ЗАТ «Південтеплоенергомотаж», проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_7,

- за ч.2 ст.186, ст.304 КК України;

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_8, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, невійськовозобовязаного, раніше судимого 30 листопада 2005 року Кузнецовським міським судом Рівненської області за ч.2 ст.187, ч.1 ст.186 КК України до чотирьох років позбавлення волі з випробуванням та встановленням іспитового терміну, на підставі ст.75 КК України, строком на два роки, 25 липня 2006 року Кузнецовським міським судом Рівненської області за ч.3 ст.185 КК України до штрафу в розмірі 510 грн., працюючого на будівельних роботах в м.Києві, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_9,

- за ч.2 ст.186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

13 серпня 2007 року біля 01 год. 30 хв. в м.Кузнецовську поблизу буд.10 по м-ну Перемоги підсудні ОСОБА_4, ОСОБА_7 та неповнолітній ОСОБА_6, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, за попередньою змовою, умисно, з метою заволодіння чужим майном, наздогнали потерпілого ОСОБА_2 та застосувавши до того насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоровя, яке виразилося у спричиненні ОСОБА_2 легких тілесних ушкоджень, відкрито викрали у потерпілого шкіряну сумку, вартістю з урахуванням зносу 350 грн., в якій знаходились: відеокамера марки «Панасонік NV-65120», вартістю з урахуванням зносу 5000 грн., пять відеокасет марки «Панасонік», вартістю 127 грн. 50 коп., два акумулятори марки «Панасонік CGA DU14», вартістю з урахуванням зносу 840 грн., один акумулятор 12VP, вартістю з урахуванням зносу 490 грн., футляр із тканини, вартістю з урахуванням зносу 120 грн., зарядний пристрій до відеокамери «Панасонік VSK 0651», вартістю з урахуванням зносу 350 грн., дистанційний пульт марки «Панасонік N2QAGC», вартістю з урахуванням зносу 120 грн. Своїми діями ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 П.П. завдали потерпілому ОСОБА_2 майнову шкоду на загальну суму 7397 грн. 50 коп.

07 вересня 2007 року біля 19 год. 40 хв. в м.Кузнецовську поблизу буд.10 по м-ну Перемоги підсудний ОСОБА_4, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, шляхом зловживання довірою, з метою заволодіння чужим майном, попросив у потерпілого ОСОБА_3 мобільний телефон марки «LG KE 970»для здійснення дзвінка, заздалегідь не маючи наміру його повертати. Отримавши від потерпілого мобільний телефон з чіпом додаткової памяті, карткою стартового пакету та коштами на телефонному рахунку, підсудний ОСОБА_4 втік з місця події. Наступного дня підсудний ОСОБА_4 продав вказаний мобільний телефон в м.Сарни гр.ОСОБА_8, а виручені гроші витратив на власні потреби. Своїми діями ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_3 майнову шкоду на загальну суму 1611 грн. 31 коп.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочинів визнав повністю, щиро розкаявся і показав, що ввечері 12 серпня 2007 року в місті він зустрів своїх знайомих ОСОБА_7 та ОСОБА_6 Всі разом вони гуляли по місту і за вечір випили кожен по дві пляшки пива. Біля 01 год. 30 хв. вони побачили незнайомого чоловіка, який йшов у напрямку магазину «Наш край»і ніс в руках сумку. ОСОБА_7 запропонував обікрасти того чоловіка, на що він погодився, а ОСОБА_6 сказав, що у пограбуванні участі приймати не буде. Всі разом вони пішли слідом за тим чоловіком. В районі буд.10 по м-ну Перемоги ОСОБА_7 підбіг до потерпілого, двічі вдарив того в обличчя, від чого потерпілий впав. В цей момент до потерпілого підбіг він і вирвав із рук ОСОБА_2 сумку та побіг у напрямку магазину «Фокстрот». Біля магазину його наздогнали ОСОБА_7 і ОСОБА_6 Всі разом вони почали дивитися, що знаходиться в сумці і виявили там кілька відеокасет, зарядний пристрій до відеокамери, шнури, батареї живлення. Побачивши, що в сумці немає нічого цінного, вони вирішили її викинути. З цією метою всі разом вони пішли до річки Стир. Проходячи повз буд.4 по м-ну Перемоги вони почули, що їх хтось окликнув. Побачивши, що до них біжить потерпілий, вони почали втікати в різні боки. Потерпілий побіг за ОСОБА_7, т.я. у того в руках була викрадена сумка. Він втік додому, однак того ж дня його затримали працівники міліції.

Підсудний ОСОБА_4 додатково пояснив, що ніхто ОСОБА_6 не схиляв до вчинення злочину, рішення пограбувати незнайомця виникло у ОСОБА_7 спонтанно. Вони не домовлялися і не обговорювали хто і що саме буде робити. ОСОБА_6 потерпілого не бив і не грабував, а лише спостерігав за тим, як вони з ОСОБА_7 це робили і приєднався до них лише біля магазину «Фокстрот», де всі втрьох вони почали оглядати сумку, яку він вирвав із рук потерпілого. Також пояснює, що щиро розкаюється у скоєному, вказує, що матеріальні збитки потерпілому повністю відшкодовані.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди визнає частково і вважає, що сума моральної шкоди у позові потерпілим сильно завищена.

07 вересня 2007 року, гуляючи по місту, десь біля 20 год., в районі буд.10 по м-ну Перемоги він побачив незнайомого чоловіка, який сидів на лавці. Оскільки на рахунку його мобільного телефону не було коштів, а йому потрібно було зателефонувати товаришу, то він, із метою попросити у того чоловіка мобільний телефон для здійснення дзвінка, підійшов до потерпілого. На його прохання потерпілий передав йому мобільний телефон марки «LG»сріблястого кольору. Телефон йому сподобався і він вирішив його викрасти. З імітувавши, що набирає номер, він відійшов від потерпілого, а потім втік з місця події. Наступного дня він поїхав в м.Сарни, де продав викрадений мобільний телефон знайомому ОСОБА_8 за 550 грн. Гроші використав на власні потреби.

Пояснює, що щиро розкаюється у скоєному, вказує, що матеріальні збитки потерпілому ОСОБА_3 повністю відшкодовані.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_7 свою вину у вчиненні злочину за ст.304 КК України не визнав, за ч.2 ст.186 КК України визнав повністю, щиро розкаявся і показав, що

ввечері 12 серпня 2007 року в місті він гуляв разом із ОСОБА_6, з яким проживає в одному дворі. Гуляючи по місту, вони зустріли свого знайомого ОСОБА_4 Всі разом вони гуляли по місту і за вечір випили кожен по декілька пляшок пива. Біля 01 год. 30 хв. вони побачили незнайомого чоловіка, який йшов у напрямку магазину «Наш край»і ніс в руках сумку. Він запропонував обікрасти того чоловіка, на що ОСОБА_4 погодився, а ОСОБА_6 сказав, що у пограбуванні участі приймати не буде, т.я. знаходиться на іспитовому терміні. Всі втрьох вони пішли за тим чоловіком. В районі буд.10 по м-ну Перемоги він підбіг до потерпілого, двічі вдарив того в обличчя, від чого потерпілий впав. В цей момент до потерпілого підбіг ОСОБА_4 і вирвав із рук ОСОБА_2 сумку та побіг у напрямку магазину «Фокстрот», він побіг слідом за ОСОБА_4 Біля магазину він наздогнав ОСОБА_4, до них також прибіг і ОСОБА_6 Всі разом вони почали дивитися, що знаходиться в сумці і виявили там кілька відеокасет, зарядний пристрій до відеокамери, шнури, батареї живлення. Побачивши, що в сумці немає нічого цінного, вони вирішили її викинути. З цією метою всі разом вони пішли до річки Стир. Проходячи повз буд.4 по м-ну Перемоги вони почули, що їх хтось окликнув. Побачивши, що до них біжить потерпілий вони почали втікати в різні боки. Потерпілий побіг за ним, оскільки саме у нього в руках була викрадена сумка. Він викинув викрадену сумку, однак втекти йому не вдалося, т.я. його наздогнали і затримали працівники міліції.

Підсудний ОСОБА_7 додатково пояснив, що ніхто ОСОБА_6 не схиляв до вчинення злочину, рішення пограбувати незнайомця виникло у нього спонтанно. Вони не домовлялися і не обговорювали хто і що саме буде робити. ОСОБА_6 потерпілого не бив і не грабував, а лише спостерігав за тим, як вони з ОСОБА_4 це робили і приєднався до них лише біля магазину «Фокстрот», де всі втрьох вони почали оглядати сумку, яку ОСОБА_4 вирвав із рук потерпілого. Також пояснює, що щиро розкаюється у скоєному, вказує, що матеріальні збитки потерпілому повністю відшкодовані.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди визнає частково і вважає, що сума моральної шкоди у позові потерпілим сильно завищена.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю, щиро розкаявся і показав, що ввечері 12 серпня 2007 року в місті він гуляв разом із ОСОБА_7, з яким проживає в одному дворі. Гуляючи по місту, вони зустріли свого знайомого ОСОБА_4 Всі разом вони гуляли по місту і за вечір випили кожен по декілька пляшок пива. Біля 01 год. 30 хв. вони побачили незнайомого чоловіка, який йшов у напрямку магазину «Наш край»і ніс в руках сумку. ОСОБА_7 запропонував обікрасти того чоловіка, на що ОСОБА_4 погодився, а він сказав, що у пограбуванні участі приймати не буде, т.я. знаходиться на іспитовому терміні. Всі втрьох вони пішли за тим чоловіком. В районі буд.10 по м-ну Перемоги ОСОБА_7 підбіг до потерпілого, двічі вдарив того в обличчя, від чого потерпілий впав. В цей момент до потерпілого підбіг ОСОБА_4 і вирвав із рук ОСОБА_2 сумку та побіг у напрямку магазину «Фокстрот», ОСОБА_7 побіг слідом за ОСОБА_4 ОСОБА_2 цей час він знаходився неподалік від місця події і лише спостерігав за тим, як ОСОБА_7 та ОСОБА_4 грабують потерпілого. Побачивши, що хлопці побігли в напрямку магазину «Фокстрот», він також побіг за ними. Біля магазину він наздогнав ОСОБА_4 та ОСОБА_7 Всі разом вони почали дивитися, що знаходиться в сумці і виявили там кілька відеокасет, зарядний пристрій до відеокамери, шнури, батареї живлення. Побачивши, що в сумці немає нічого цінного, вони вирішили її викинути. З цією метою всі разом вони пішли до річки Стир. Проходячи повз буд.4 по м-ну Перемоги вони почули, що їх хтось окликнув. Побачивши, що до них біжить потерпілий вони почали втікати в різні боки. Потерпілий побіг за ОСОБА_7, оскільки саме у того в руках була викрадена сумка. Він втік додому, однак того ж дня його затримали працівники міліції.

Підсудний ОСОБА_6 додатково пояснив, що ніхто його не схиляв до вчинення злочину, рішення пограбувати незнайомця виникло у ОСОБА_7 спонтанно. Вони не домовлялися і не обговорювали хто і що саме буде робити. Він потерпілого не бив і не грабував, а лише спостерігав за тим, як ОСОБА_7 з ОСОБА_4 це робили і приєднався до них лише біля магазину «Фокстрот», де всі втрьох вони почали оглядати сумку, яку ОСОБА_4 вирвав із рук потерпілого. Також пояснює, що щиро розкаюється у скоєному, вказує, що матеріальні збитки потерпілому повністю відшкодовані.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди визнає частково і вважає, що сума моральної шкоди у позові потерпілим сильно завищена.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_2 суду показав, що в ніч з 12 на 13 серпня 2007 року він повертався додому. На плечі у нього знаходилася сумка із відеокамерою та допоміжними пристроями до неї, а в руках пакет. Біля 01 год. 30 хв. він проходив повз буд.10 по м-ну Перемоги і в цей час до нього хтось зателефонував. Він поставив на лавку пакет і почав діставати телефон. В цей час до нього підійшов ОСОБА_7, якого він раніше не знав, і попросив цигарку. Він відповів підсудному, що не палить і тоді хлопець наніс йому два удари кулаком в обличчя, від яких він впав. В цей час до нього підбігло ще двоє хлопців і почали бити руками у різні частини тіла, а хтось вирвав у нього з рук сумку із відеокамерою. Тоді він закрив голову руками. Після того як у нього із рук вирвали сумку, хлопці почали втікати. Він підняв голову, почав кричати і побачив, як хлопці побігли в сторону буд.10 по м-ну Перемоги. Піднявшись, він побачив, що на землі лежить згорток. Виявилося що це відеокамера, яка напевно випала із сумки, коли він намагався її втримати. Після цього він пішов додому, де привів себе в порядок і разом із дружиною вони пішли на місце події з надією, що знайдуть сумку із пристроями до відеокамери. Коли вони із дружиною стояли на зупинці «Грибки», він побачив трьох хлопців, які йшли по вулиці, у одного із них на плечі знаходилась його викрадена сумка. Тоді він окликнув хлопців. Після цього хлопці розбіглися в різні боки, а він побіг за тим хлопцем у якого знаходилася його сумка. Це був підсудний ОСОБА_7 По дорозі підсудний викинув сумку, яку в подальшому підібрала його дружина, і забіг у перший підїзд буд.11 по м-ну ОСОБА_2. У даному будинку ОСОБА_7 затримали працівники міліції.

Потерпілий ОСОБА_2 додатково суду пояснив, що впізнати серед підсудних може лише ОСОБА_7, який підійшов до нього і наніс йому два удари кулаком в обличчя. Хто далі із хлопців йому наносив удари і хто вирвав із рук у нього сумку сказати не може, т.я. цього не бачив. Пояснює, що матеріальні збитки йому відшкодовані. Свій цивільний позов про стягнення моральної шкоди підтримує у повному обсязі і просить стягнути із підсудних в рахунок відшкодування моральної шкоди 20 000 грн.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_3 суду показав, що 07 вересня 2007 року біля 20 год. він сидів на лавці біля буд.10 по м-ну Перемоги. В руках у нього був мобільний телефон. В цей час до нього підійшов ОСОБА_4, якого раніше він не знав, і попросив у нього телефон, щоб комусь зателефонувати. Він передав підсудному мобільний телефон марки «LG»сріблястого кольору. Після цього ОСОБА_4 відійшов в сторону, а потім побіг у напрямку кафе «Полуничка», забравши із собою телефон.

Потерпілий ОСОБА_3 додатково пояснив, що мобільний телефон йому не повернули, оскільки він знаходиться при кримінальній справі як речовий доказ. Претензій морального характеру до підсудного він не має.

Законний представник неповнолітнього підсудного ОСОБА_6 ОСОБА_9 суду показав, що про вчинення злочину його сином він дізнався від працівників міліції. Однак те, що йому розповіли у міліції і те, що розповів син суттєво відрізняється. Син йому розповів, що потерпілого не бив і сумки не викрадав, а лише спостерігав як це робили ОСОБА_4 і ОСОБА_7 Вказує, що ОСОБА_6 виховується у багатодітній родині, відноситься до батьків з повагою, останні роки їздить на заробітки у м.Київ і нічого протиправного не робить.

Свідок ОСОБА_10 суду показала, що про те, що скоїв її син ОСОБА_7 вона дізналася від працівників міліції лише тоді, коли син 13 серпня 2007 року біля 21 год. прийшов додому і повідомив, що майже добу знаходився у відділі міліції. При цьому син розповів їй, що цілу ніч він був пристебнутий наручниками до батареї, йому не надавали можливості повідомити її про його місцезнаходження, били і примусили підписати пояснення, які не відповідають дійсності.

Заслухавши пояснення підсудних ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_6, потерпілих ОСОБА_3, ОСОБА_2, свідка, дослідивши та оцінивши інші докази у справі в сукупності, суд прийшов до переконання, що у судовому слідстві доведено винність підсудного ОСОБА_4 за ч.2 ст.186, ч.2 ст.190 КК України, підсудних ОСОБА_7, ОСОБА_6 за ч.2 ст.186 КК України.

Винність підсудних ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб, підтверджується наступними доказами.

Так, підсудні ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в судовому засіданні повністю визнали свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, детально розказали як вони скоїли даний злочин.

Поясненнями потерпілого ОСОБА_2, наданими в судовому засіданні, стверджено, що 13 серпня 2007 року біля 01год. 30 хв. підсудні ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 скоїли стосовно нього злочин, а саме: відкрите викрадення майна із застосуванням насильства.

Із протоколу явки з повинною від 20 серпня 2007 року (а.с. 14-15) вбачається, що підсудний ОСОБА_4 добровільно повідомив Кузнецовський МВ про те, що він, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 скоїли відкрите викрадення чужого майна із застосуванням насильства.

Із протоколу огляду та вилучення від 13 серпня 2007 року (а.с.23) вбачається, що у потерпілого ОСОБА_2Г були вилучені та оглянуті речі, які були у нього викрадені підсудними 13 серпня 2007 року, а саме: шкіряну сумку, зарядний пристрій до відеокамери, три акумулятори до відеокамери, пульт дистанційного управління відеокамерою, пять відеокасет.

Із висновку судово-медичного експерта за №243-Е від 20 серпня 2007 року (а.с.63) вбачається, що потерпілому ОСОБА_2 спричинені легкі тілесні ушкодження.

Із протоколу відтворення обстановки і обставин події від 20 серпня 2007 року з фото таблицями до вказаного протоколу (а.с.84-85) вбачається, що потерпілий ОСОБА_2 показав і розказав як саме підсудні стосовно нього вчиняли злочин.

Із протоколів відтворення обстановки і обставин події від 12 жовтня 2007 року з фото таблицями до вказаних протоколів (а.с.86-92) вбачається, що ОСОБА_4, ОСОБА_7, та ОСОБА_6 на місці події розказали і показали як вони вчиняли даний злочин.

Таким чином суд вважає, що винність підсудних ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_6 за ч.2 ст.186 КК України повністю доведена в судовому засіданні і дії їх вірно кваліфіковані органами досудового слідства, як відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Винність підсудного ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, вчинене повторно, підтверджується наступними доказами.

Так підсудний ОСОБА_4 в судовому засіданні повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Факт викрадення ОСОБА_4 мобільного телефону, шляхом зловживання довірою, підтвердив в судовому засіданні і потерпілий ОСОБА_3

Із протоколу явки з повинною від 29 вересня 2007 року (а.с. 16) вбачається, що підсудний ОСОБА_4 добровільно повідомив Кузнецовський МВ про те, що він, шахрайським шляхом, заволодів мобільним телефоном невідомого громадянина.

Із протоколу огляду та вилучення від 27 вересня 2007 року (а.с.24), вбачається, що в м.Сарни у гр.ОСОБА_8 було вилучено мобільний телефон марки «LG KE970», який той придбав у підсудного ОСОБА_4 у вересні 2007 року.

Із висновку експерта за №477 від 12 жовтня 2007 року (а.с.72-75), вбачається, що вартість мобільного телефону марки «LG KE970»станом на 07 вересня 2007 року становить 1473 грн. 31 коп.

Таким чином суд вважає, що винність підсудного ОСОБА_4 за ч.2 ст. 190 КК України повністю доведена в судовому засіданні і дії його вірно кваліфіковані органами досудового слідства, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, вчинене повторно.

Крім того органами досудового слідства підсудний ОСОБА_7 обвинувачується за ст.304 КК України, тобто втягнення неповнолітніх у злочинну діяльність.

Дане обвинувачення не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні.

Так підсудні ОСОБА_4, ОСОБА_7 в судовому засіданні категорично заперечили факт втягнення неповнолітнього ОСОБА_6 у злочинну діяльність.

Також в судовому засіданні сам підсудний ОСОБА_6 категорично заперечив те, що ОСОБА_7 схиляв його до вчинення злочинних дій.

Доказів, які б вказували на те, що підсудний ОСОБА_7 втягнув неповнолітнього ОСОБА_6 у злочинну діяльність в судовому засіданні не добуто.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що в судовому засіданні не доведено винність підсудного ОСОБА_7 у скоєнні злочину, передбаченого ст.304 КК України, а тому за даною статтею ОСОБА_7 слід виправдати.

При обранні міри покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особи підсудних, конкретні обставини справи.

Відповідно до ст.67 КК України, обставиною, що обтяжує покарання підсудного ОСОБА_4 є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного спяніння.

Відповідно до ст.66 КК України, обставинами, що помякшують покарання підсудного ОСОБА_4 є зявлення із зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування матеріальних збитків.

Разом із тим суд враховує те, що підсудний ОСОБА_4 до скоєння даних злочинів не притягувався до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, є потерпілим від наслідків аварії на ЧАЕС.

Дані обставини суд визнає такими, що помякшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а тому вважає за можливе призначити ОСОБА_4 покарання нижче від найнижчої межі.

Однак враховуючи те, що ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, порушив підписку про невиїзд і переховувався від суду, що потягло за собою оголошення розшуку, зміни запобіжного заходу та зупинення провадження у справі, суд вважає, що виправлення та перевиховання підсудного ОСОБА_4 можливе лише в ізоляції від суспільства.

Вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 21 травня 2010 року ОСОБА_4 був засуджений за ч.3 ст.185 КК України до трьох років позбавлення волі з випробуванням та встановленням іспитового терміну в один рік. Даний вирок, на думку суду, слід виконувати самостійно.

Відповідно до ст.67 КК України, обставиною, що обтяжує покарання підсудного ОСОБА_7 є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного спяніння.

Відповідно до ст.66 КК України, обставинами, що помякшують покарання підсудного ОСОБА_7 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування матеріальних збитків.

Разом із тим суд враховує те, що підсудний ОСОБА_7 раніше не вчиняв злочинів і вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, задіяний у суспільно-корисній праці, за період, який пройшов після вчинення даного злочину, не скоїв жодного правопорушення, що свідчить про те, що ОСОБА_7 став на шлях виправлення, є потерпілим від наслідків аварії на ЧАЕС.

За таких обставин суд вважає, що виправлення та перевиховання підсудного ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства.

Відповідно до ст.67 КК України, обставиною, що обтяжує покарання підсудного ОСОБА_6 є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного спяніння.

Відповідно до ст.66 КК України, обставинами, що помякшують покарання підсудного ОСОБА_6 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування матеріальних збитків, вчинення злочину неповнолітнім.

Разом із тим суд враховує поведінку підсудного ОСОБА_6 до, під час, та після вчинення злочину, а також те, що підсудний ОСОБА_6 позитивно характеризується, є потерпілим від наслідків аварії на ЧАЕС, задіяний у суспільно-корисній праці, за період, який пройшов після вчинення даного злочину, не скоїв жодного правопорушення, що свідчить про те, що ОСОБА_6 став на шлях виправлення.

Дані обставини суд визнає такими, що помякшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а тому вважає за можливе призначити ОСОБА_6 покарання нижче від найнижчої межі.

За таких обставин суд вважає, що виправлення та перевиховання підсудного ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства і є підстави застосувати альтернативне покарання у виді штрафу.

Вироком Кузнецовського міського суду Рівненської області від 30 листопада 2005 року ОСОБА_6 був засуджений за ч.2 ст.187, ч.1 ст.186 КК України до чотирьох років позбавлення волі з випробуванням та встановленням іспитового терміну на два роки.

Застосовуючи до ОСОБА_6 покарання у виді штрафу, як основного, відповідно до вимог ч.3 ст.72 КК України, основні покарання у виді штрафу при призначенні їх за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно, а тому вирок Кузнецовського міського суду Рівненської області щодо ОСОБА_6 від 30 листопада 2005 року підлягає самостійному виконанню.

Вирішуючи питання із речовими доказами по справі, суд прийшов до висновку, що речові докази слід повернути їх власникам.

Потерпілий ОСОБА_2 у своїй позовній заяві просить стягнути солідарно із ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 моральну шкоду в сумі 20 тис. грн.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі відшкодовується особою, яка її завдала. Статтею 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми.

Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року №5 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди вказано, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, що підлягає стягненню, суд виходить із того, що шкода, завдана умисними злочинними діями, враховує глибину фізичних та душевних страждань, істотне порушення нормальних, звичних життєвих звязків і необхідність докладення додаткових зусиль потерпілого для організації свого життя. Суд, керуючись засадами розумності та справедливості та посилаючись на практику розгляду у кримінальному судочинстві позовів про відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином, вважає за можливе стягнути із підсудних ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 солідарно на користь ОСОБА_2, в рахунок відшкодування моральної шкоди, 6 тис. грн.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.190 КК України і призначити покарання:

- за ч.2 ст.186 КК України, із застосуванням ст.69 КК України один рік шість місяців

позбавлення волі;

- за ч.2 ст.190 КК України один рік позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_4 призначити у виді одного року шести місяців позбавлення волі з поміщенням до кримінально-виконавчої установи.

Вирок Сарненського районного суду Рівненської області щодо ОСОБА_4 від 21 травня 2010 року виконувати самостійно.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України і призначити покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбуття призначеного за цим вироком покарання у виді позбавлення волі з випробуванням.

Встановити ОСОБА_7 іспитовий термін на один рік.

За ст.304 КК України ОСОБА_7 виправдати.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України і призначити покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст.76 КК України зобовязати засудженого ОСОБА_7 повідомляти органи кримінально виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально виконавчої системи.

Вирок Кузнецовського міського суду Рівненської області щодо ОСОБА_6 від 30 листопада 2005 року виконувати самостійно.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_6 залишити попередній - підписку про невиїзд.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу стосовно ОСОБА_4 залишити попередній тримання під вартою.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати із дня затримання - 16 серпня 2011 року.

Речові докази по справі мобільний телефон марки «LG KE970»повернути потерпілому ОСОБА_3, шкіряну сумку, відеокамеру «Панасонік NV 65120», зарядний пристрій до відеокамери, три акумулятори до відеокамери, пульт дистанційного управління відеокамерою, пять відеокасет повернути потерпілому ОСОБА_2, роздруківки дзвінків залишити зберігати при матеріалах кримінальної справи.

Стягнути солідарно із засуджених ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 6000 (шість тисяч) грн.

На вирок суду може бути подана апеляція. Апеляція подається до апеляційного суду Рівненської області через Кузнецовський міський суд протягом пятнадцяти діб із дня проголошення вироку.

Головуючий