Справа № 309/4933/13-к
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

22.07.2015 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі: ОСОБА_4 , з участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури Закарпатської області на вирок Хустського районного суду від 13.02.2015 року, яким
ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , освіта середня, вдівця, раніше несудимого,
- визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.
На підставі ст..ст.75, 76 КК України ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання звільнено, якщо він протягом трьох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 не обирався.
Вирішено питання про речові докази у відповідності до ст.100 КПК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 25 липня 2013 року близько 22 години 30 хвилин керуючи у темний час доби трактором марки «ЮМЗ-6» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 з технічно несправним причепом невстановленої марки без державного номерного знаку, завантаженим сіном у якого відсутні передбачені конструкцією - задні ліхтарі, ліхтарі стоп-сигналу, ліхтар освітлення номерного знаку, повторювачі сигналу повороту, відсутня електропроводка, яка подає електрострум для живлення вказаних приладів освітлення і сигналізації, під час руху по автодорозі між населеними пунктами с. Велятино та смт. Вишково. Хустського району в напрямку м. Хуст, не вжив заходів щодо виділення керованого ним транспортного засобу в умовах обмеженої видимості та не звернувся до сторонньої допомоги з цією метою, а натомість легковажно розраховуючи на свій власний досвід продовжив рух та маючи намір повернути ліворуч на с. Модьорош. Хустського району зупинився на проїзній частині дороги пропускаючи зустрічні транспортні засоби, чим саме не забезпечив безпеку дорожнього руху та грубо порушив вимоги п.п. 1.3, і.4, і..5, 2.3, 19.4, 23.11, 31.1, 31.4.3, 31.6 Правил дорожнього руху України, а також не врахував дорожню обстановку у результаті чого допустив зіткнення задньою частиною причепа трактора марки «ЮМЗ-6» з автомобілем марки «Фольксваген Поло», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_11 , який в той час рухався своєю смугою у попутному з ним напрямку та з моменту його об`єктивного виявлення вже був позбавлений технічної можливості уникнути зіткнення.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки «Фольксваген Поло», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_11 згідно висновку судово-медичної експертизи №88 від 27.07.2013 року отримав тілесні ушкодження у вигляді: перелому кісток основи черепа, крововиливу під тверду оболонку головного мозку (в правій гемісфері біля 100 см.куб згорток крові), крововиливу під м`які тканини головного мозку в правій гемісфері, крововиливу під м`які тканини голови зі сторони внутрішньої поверхні в правій чолово-тьмяно скроневій ділянці, крапкових крововиливів в речовину мозку, синців у правій орбітальній ділянці в правій скроневій ділянці, саден на правій передньо-боковій поверхні живота по передній поверхні правої гомілки в ділянці чола з права. Дані тілесні ушкодження згідно п.2.1.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року кваліфікуються, як тяжкі тілесні ушкодження і знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням його смерті.
Пасажири вказаного автомобіля: ОСОБА_12 згідно висновку судово-медичної експертизи №87 від 26.07.2013 року отримала тілесні ушкодження у вигляді: перелому кісток склепіння черепа, перелому кісток основи черепа, крововиливу під м`які тканини головного мозку, крапкових крововиливів в речовину мозку, крововиливів під м`які тканини голови зі сторони внутрішньої поверхні в правій скронево-тьмяній ділянках, переломів кісток верхньої та нижньої щелеп, непрямих за своїм характером переломів ребер з ліва 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10 - по передньо-підмишечній лінії справа 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9 по передньо-підмишечній лінії 3, 4. 5 - по лопаточній лінії з крововиливами в навколишні м`які тканини, перелому грудини на рівні 5 ребра, відкритого перелому нижньої третини правої гомілки, перелому верхньої третини лівого передпліччя, забійної рани правого плеча, саден лівого ліктьового суглобу, синців правого та лівого колінних суглобів, грудини. Дані тілесні ушкодження згідно п.2.1.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року кваліфікуються, як тяжкі тілесні ушкодження і знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням її смерті. ОСОБА_13 згідно висновку судово-медичної експертизи №86 від 26.07.2013 року отримав тілесні ушкодження у вигляді: перелому кісток склепіння черепа, перелому кісток основи черепа, крововиливу під м`які тканини головного мозку, крапкових крововиливів в речовину мозку, крововиливів під м`які тканини голови зі сторони внутрішньої поверхні в правій скронево-тьмяній ділянках, відкритого перелому кісток носа, забійної рани правої та лівої брови, множинних порізів шиї. садно правого колінного суглобу. Дані тілесні ушкодження згідно п.2.1.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року кваліфікуються, як тяжкі тілесні ушкодження і знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням його смерті. ОСОБА_10 згідно висновку судово-медичної експертизи №574 від 02.08.2013 року отримав тілесні ушкодження у вигляді: Поєднаної травми, відкритої, проникаючої ЧМТ. забою головного мозку Пст, пневматизації, вдавленого перелому обох стегон, вдавлення в лобну пазуху з переходом на основу, перелому діафізів обох кісток лівого передпліччя, перелому правої ліктьової кістки із зміщенням, гемотораксу, переломів 7, 8. 9 ребер, травматичного шоку II ст. Вище вказані тілесні ушкодження є небезпечними для життя і по цій ознаці згідно п.2.1.3 «Б» «И» «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року кваліфікуються, як тяжкі тілесні ушкодження.
В апеляційній скарзі прокурор відділу прокуратури Закарпатської області, не оспорюючи фактичні обставини справи, юридичної кваліфікації дій обвинуваченого та доведеності його вини, просить вирок суду щодо ОСОБА_6 в частині призначення покарання скасувати через його м`якість. Апелянт просить ухвалити новий вирок та призначити обвинуваченому покарання за ч.3 ст.286 КК України у виді п`яти років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки. Свої доводи прокурор мотивує тим, що при призначенні покарання ОСОБА_6 судом не дано належної оцінки , що останнім скоєно тяжкий злочин, внаслідок якого загинули троє потерпілих, а четвертий отримав тяжкі тілесні ушкодження, шкода, завдана злочином не відшкодована, і звільнення судом першої інстанції обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням не відповідає вимогам ст..65 КК України, належним чином не мотивоване, є передчасним та постановлене без урахування конкретних обставин справи, та думки прокурора.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив вирок суду щодо ОСОБА_6 скасувати, ухваливши новий вирок, обвинуваченого та його захисника, які заперечили вимоги апеляції та просили в її задоволенні відмовити, потерпілої ОСОБА_8 , яка зазначила, що шкоду завдану злочином їй не відшкодовано, оглянувши матеріали кримінального провадження, провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду - скасуванню з таких підстав.
У відповідності до ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.
Частина 1 статті 421 КПК України визначає, що обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке покарання тільки у випадку, якщо за цими підставами апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий або його представник.
Як встановлено матеріалами кримінального провадження, досудове розслідування і судовий розгляд по ньому проведені з дотриманням вимог розділів ІІІ, ІV КПК України. Викладені у вироку висновки про винність обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України при обставинах, вказаних у вироку суду ґрунтуються на зібраних доказах, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і ніким із учасників кримінального провадження не оскаржуються.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковано за ч.3 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспортного засобу, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб та тяжкі тілесні ушкодження потерпілому.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції належним чином не виконав вимоги ст. 65 КК України, згідно якої при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та запобігання вчиненню нею нових злочинів.
Як правильно зазначено в апеляції прокурора , при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання судом не враховано підвищену суспільну небезпечність вчиненого кримінального правопорушення, тяжкі наслідки, що настали та позицію прокурора, висловлену суді першої інстанції, а також те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 286 КК України, відноситься до категорії тяжких.
Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції, урахував обставини, що впливають на покарання, позитивні характеристики, стан здоров`я обвинуваченого та позицію всіх потерпілих з цього приводу, відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинваченого. Протягом усього досудового слідства та розгляду справи в суді ОСОБА_6 давав визнавальні показання про обставини дорожньо-транспортної пригоди, чим сприяв розкриттю злочину, у вчиненому щиро розкаявся, вперше притягується до кримінальної відповідальності, є вдівцем, пенсіонером, а тому вважав, що покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки буде необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Однак, як убачається з вироку, суд переконливих мотивів такому рішенню не навів.
Перевіркою матеріалів справи встановлено, що обвинувачений позитивно характеризується за місцем проживання, є пенсіонером та вдівцем і має поганий стан здоров`я, що стверджується копіями медичної документації, наявними в матеріалах провадження.
ОСОБА_6 вчинив необережний злочин, який законом віднесений до категорії тяжких.
Сукупність цих обставин у поєднані з тяжкістю злочину, що визначена законом, та з врахуванням його посткримінальної поведінки, відсутності наміру відшкодувати шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, та тяжкими наслідками у вигляді смерті трьох осіб, вказують на можливість виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів при обранні основного покарання, пов`язаного з ізоляцією від суспільства, але у мінімальному розмірі, встановленому санкцією ч. 3 ст. 286 КК України, з позбавленням права керувати транспортними засобами на три роки.
Таке покарання за своїм видом і розміром є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Водночас, враховуючи характер діяння та обставини по справі, підстав для ухвалення рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 414, 420 КПК України, апеляційний суд
апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Закарпатської області- задовольнити.
Вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 13.02.2015 року стосовно ОСОБА_6 в частині призначення покарання - скасувати.

Призначити покарання ОСОБА_6 за ч.3 ст.286 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.

Строк відбуття покарання рахувати ОСОБА_6 з моменту фактичного приведення вироку до виконання.

У решті вирок суду залишити без змін.

Копії вироку надіслати учасникам судового провадження.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, протягом трьох місяців з моменту його проголошення.

Судді: