гСправа № 187/1004/15-к Провадження №1-кп/0187/174/15
ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙСУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 серпня 2015 року смт. Петриківка
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лобойківка Петриківського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта середня, не працює, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий;
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю м. Краматорськ Донецької області, українця, громадянина України, освіта середня, не працює, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України,-
за участі сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4
03.04.2015 о 21:00 годині ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_4 перебуваючи на території домоволодіння належного ОСОБА_6 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , маючи раптово виниклий злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна та реалізуючи його умисно, з корисливих мотивів, відкрито, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, придушуючи опір потерпілого ОСОБА_6 , напали на останнього та почергово стали наносити удари руками по різних частинах тіла, чим відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 59-Е від 13.06.2015 спричинили останньому тілесні ушкодження у вигляді гематом, забоїв м`яких тканин грудної клітини -в області нижнього краю грудини та в області лівої задньої пахвинної лінії, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, як такі, що при звичайному своєму перебігу мають незначні скороминущі наслідки. В цей час ОСОБА_3 , тримаючи ОСОБА_6 за верхній одяг, допоміг ОСОБА_4 витягти гаманець з кишені брюк потерпілого в якому знаходились грошові кошти на загальну суму 280 грн.
Після чого ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденими грошовими коштами на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 280 гривень.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, фактичні обставини справи та розмір шкоди не оспорював. Пояснив, що 03.04.2015 року близько 21:00 годин він спільно з ОСОБА_4 перебували на території домоволодіння належного ОСОБА_6 , де спільно вживали алкогольні напої. Потім він виключив світло в кімнаті, де вони знаходилися, схопив ОСОБА_6 та став наносити по ньому удари. Удари також наносив і ОСОБА_7 . В цей час ОСОБА_3 , тримаючи ОСОБА_6 за верхній одяг, допоміг ОСОБА_4 витягти гаманець з кишені брюк потерпілого в якому знаходились грошові кошти на загальну суму 280 грн. У вчиненому щиро розкаявся.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, фактичні обставини справи та розмір шкоди не оспорював. Надав пояснення аналогічні ОСОБА_3 . У вчиненому щиро розкаявся.
Від потерпілого ОСОБА_6 надійшло клопотання про розгляд кримінального провадження за його відсутності. Претензій матеріального та морального характеру до обвинувачених він не має.
На підставі ст. 349 ч. 3 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачені та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, а також сторонам роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
В ході судового розгляду кримінальної справи, з урахуванням ст. 349 ч. 3 КПК України суд допитав обвинувачених, дослідив обвинувальний акт та дійшов до переконання, що вина обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 186 КК України знайшла своє підтвердження повністю, та в повному обсязі підтверджується сукупністю доказів, які були об`єктом судового розгляду, а також доказів які не досліджувались в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України та яким надано належну оцінку.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в відкритому викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.
При призначенні покарання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , враховуючи дані їх особистості, характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого, а саме, що вони за місцем мешкання характеризується позитивно, не працюють, мають постійне місце проживання, де проживають разом з батьками, за даними лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебувають, при цьому вчинили злочин, який в силу ст. 12 КК України, є тяжким злочином, проте засвідчили свою вину, розкаялися у вчиненому, добровільно відшкодували потерпілому завдані збитки, що визнається судом обставинами, що пом`якшують покарання і частково зменшує ступінь тяжкості вчиненого злочину. Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
З огляду на викладене, з урахуванням конкретних обставин справи, відношення обвинувачених до скоєного, думку прокурора щодо можливості застосування ст. 75 КК України, наявність обставин, що пом`якшують їх покарання, суд вважає, що виправлення підсудних можливе без відбування покарання при звільненні їх від відбування покарання з випробуванням на підставі статті 75 Кримінального кодексу України та покладанням на них обов`язків передбачених статті 76 Кримінального кодексу України.
Речові докази по справі відсутні.
Керуючись статтями 349, 368-370, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Згідно статті 75 частини 1 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки. Тривалість іспитового строку для ОСОБА_3 встановити 1 (один) рік.
Згідно статті 76 частини 1 пунктів 2, 3 та 4 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_3 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції,повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Згідно статті 75 частини 1 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки. Тривалість іспитового строку для ОСОБА_4 встановити 1 (один) рік.
Згідно статті 76 частини 1 пунктів 2, 3 та 4 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_4 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції,повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляції через Петриківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду у відповідності з вимогами статті 394 частини 2 Кримінального процесуального кодексу України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до статті 349 частини 3 Кримінального процесуального кодексу України.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1