№ 209/3243/15-к
№ 1-кп/209/326/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.08.2015 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 1-кп/209/112/2014 відносно обвинуваченого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська, українця, громадянина України, одружений, базова вища, працюючого майстром на ПАТ Дніпровагонмаш, навчається на 4 курсі в Міжрегіональній академії керування персоналом, одружений має малолітню дитину віком 2,5 місяці, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого;

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 164 ч.1 Кримінального кодексу України

за участю:

сторони обвинувачення прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 згідно виконавчого листа Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області №2-488/2007 від 14 лютого 2007 року зобов`язаний платити аліменти на утримання сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі ? частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на користь ОСОБА_6 починаючи з 14 лютого 2007 року і до досягнення дитиною повноліття. Але останній будучи фізично здоровим маючи можливість працевлаштуватися та виконувати рішення суду офіційно не працював, аліменти в повному обсязі та регулярно не виплачував, злісно ухилявся від сплати аліментів, на виклики в ВДВС Дніпровського району не приходив заборгованість не гасив. Внаслідок цього станом на 19 грудня 2013 року утворилася заборгованість з виплати аліментів на загальну суму 34171,11 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений вину свою в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, вказав, що дійсно не виплачував аліменти в повному обсязі.

Справу розглянуто згідно вимог ст. 349 КПК України без дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно обвинуваченим зрозуміло зміст цих обставин, чи є його позиція добровільною та істинною. Судом обвинуваченому роз`яснено, що в цьому випадку він позбавляється права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, про що в справі мається його розписка. У зв`язку з цим докази судом не досліджувалися, їх оцінка не проводилася.

Дії обвинуваченого слід кваліфікувати за ст. 164 ч.1 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Обговорюючи питання про вид і міру покарання, суд враховує, що злочин умисний, відноситься до категорії середньої тяжкості, особу обвинуваченого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, але обвинувачений навчається та працює на даний момент, позитивно характеризується за місцем проживання, повністю визнав свою провину, має на утриманні малолітню дитину, враховуючи характер злочину, який не зволік тяжких наслідків, що дає підстави вважати, що виправлення та перевиховання обвинуваченого може бути, досягнуто і без ізоляції останнього від суспільства з призначенням покарання у вигляді обмеження волі та звільнення від відбуття покарання з іспитовим строком.

Керуючись ст. 370, 371 КПК України,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 164 ч.1 КК України і призначити покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 / один / рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, призначивши іспитовий строк 1 / один / рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 в період іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_7 не обирався.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів - всіма учасниками процесу - з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1