Ухвала іменем україни 19 листопада 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі з участю прокурора засудженої ОСОБА_4, ОСОБА_5 ОСОБА_6,
захисника ОСОБА_7

розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою засудженої ОСОБА_6 на вирок Вовчанського районного суду Харківської області від 29 квітня 2014 року та на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 14 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_6.

Вироком Вовчанського районного суду Харківської області від 29 квітня 2014 року

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в силу ст.89 КК України таку, що судимості не має,

визнано винуватою за ч.2 ст.187 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією всього майна, яке її власністю.

ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, в силу ст.89 КК України такого, що судимості не має,

визнано винуватим за ч.2 ст.187 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Питання про долю речових доказів вирішено у відповідності із вимогами ст.100 КПК України.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 14 жовтня 2014 року, вирок Вовчанського районного суду Харківської області від 29 квітня 2014 року щодо ОСОБА_6, ОСОБА_8 залишено без зміни.

Судами ухвалено визнати винуватими ОСОБА_6, ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України за таких обставин.

Як визнав встановленим суд, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 23 лютого 2012 року о 21 год, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, діючи за попередньою змовою групою осіб, у домоволодінні АДРЕСА_1, здійснили напад на потерпілого ОСОБА_9 з метою заволодіння його майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров'я особи, яка зазнала нападу, а саме ОСОБА_8 наніс 3-4 удари ОСОБА_9 по голові, після чого приставив ніж до його шиї, а ОСОБА_6 в цей час тримала потерпілого рукою за волосся, після чого почали вимагати у потерпілого гроші. Потерпілий, побоюючись за своє життя та здоров'я, пообіцяв передати гроші, які зберігались у нього в сараї, вийшов з будинку за грошима та побіг по допомогу. ОСОБА_6 та ОСОБА_8, не дочекавшись останнього, покинули місце події.

У касаційній скарзі засуджена ОСОБА_6 порушує питання про скасування судових рішень та призначення нового розгляду в суді першої інстанції у зв'язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

В обґрунтування наведеного вказує на порушення її права на захист, оскільки судом порушено її право користуватися російською мовою та проігноровано клопотання про призначення їй перекладача. Також зазначає, що відтворення обстановки і обставин події було проведено без її участі та участі її захисника. Крім того, судом не надано було можливість у повному об'ємі ознайомитися з матеріалами кримінального провадження. Також зазначає про здійснення на неї фізичного та психологічного тиску з боку працівників міліції.

Крім того вказує, що судом належним чином не враховано особу потерплого. При цьому просить перекваліфікувати її дії з ч.2 ст.187 КК України на ст.125 КК України та пом'якшити призначене їй покарання.

Судові рішення в частині засудження ОСОБА_8 у касаційному порядку не оскаржено.

Заслухавши доповідь судді, доводи засудженої та її захисника, які підтримали касаційну скаргу, доводи прокурора, який частково підтримав доводи касаційної скарги засудженої, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи касаційної скарги , колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.438 КПК України предметом перегляду справи в касаційному порядку можуть бути істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Зі змісту ст.370 КПК України, якою визначено вимоги законності, обґрунтованості і умотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення ухвалене судом на підставі об'єктивно з'ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст.404 КПК України апеляційна процедура передбачає оцінку оскаржуваного вироку відповідності нормам кримінального та процесуального закону, фактичним обставинам кримінального провадження, а також дослідженим у судовому засіданні доказам.

Зважаючи на ці законодавчі положення та приписи ст.419 КПК України, суд апеляційної інстанції зобов'язаний проаналізувати й зіставити з наявними у кримінальному провадженні та додатково поданими матеріалами всі доводи, наведені в апеляційній скарзі, і дати на кожен із них вичерпну відповідь, пославшись на відповідну норму права. При залишенні заявлених вимог без задоволення в ухвалі має бути зазначено підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Недотримання цих положень є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке тягне за собою скасування судового рішення.

Апеляційний суд при перегляді вироку суду першої інстанції зазначених вимог закону не дотримався, виходячи з наступного.

Так, допитана в судовому засіданні суду першої інстанції засуджена ОСОБА_6 свою вину у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров'я особи, яка зазнала нападу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, не визнала, надала пояснення про те, що вона не приймала участі та не бачила здійснення нападу на ОСОБА_9

Суд першої інстанції на підставі зібраних та перевірених у судовому порядку доказів, з урахуванням показань обвинувачених ОСОБА_6, ОСОБА_8, показань потерпілого, свідків, даних, що містяться у висновках судово-медичних експертиз та інших доказів, наявних у кримінальному провадженні, дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_6 та ОСОБА_8, кваліфікував їхні дії за ч.2 ст.187 КК України та призначив покарання.

На вказаний вирок суду обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_8, їхніми захисники, а також прокурором були подані апеляційні скарги.

На обґрунтування своєї позиції щодо незаконності вироку суду першої інстанції, засуджена ОСОБА_6 в апеляційній скарзі та доповненнях до неї, поміж іншого, наводила доводи щодо неправильної кваліфікації її дій за ч.2 ст.187 КК України, порушення її права на захист, а також застосування щодо неї фізичного та психологічного тиску з боку працівників міліції.

Апеляційний суд, в порушення вимог ст.419 КПК України, в своїй ухвалі не виклав короткий зміст усіх вимог апеляційної скарги засудженої ОСОБА_6 та не навів мотиви, на підставі яких визнав їх необґрунтованими.

Так, спростовуючи доводи засудженої ОСОБА_6 в частині невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, суд апеляційної інстанції лише навів перелік доказів, які були покладені судом першої інстанції в основу обвинувального вироку, навівши їх виключно у загальних рисах, без жодного аналізу фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, доводи ОСОБА_6 та її захисника щодо неправильної кваліфікації дій засудженої за ч.2 ст.187 КК України, судом апеляційної інстанції в порушення норм чинного кримінального процесуального закону залишено без належної перевірки та спростування.

Крім того, суд апеляційної інстанції взагалі не надав відповіді на доводи засудженої про порушення її права на захист, зокрема і в тій частині, що відтворення обстановки і обставин події проводилось без участі захисника.

Також, в апеляційній скарзі і доповненнях до неї (Т.3 а.п. 243 зворот, Т.4 а.п.24) засуджена ОСОБА_6 зазначала про здійснення до неї фізичного та психологічного тиску з боку працівників міліції. Зазначена обставина взагалі не викладена в ухвалі апеляційного суду, і відповідно не дана відповідь на вказані доводи.

За таких обставин, колегія суддів, вважає, що ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам законності і обґрунтованості та ухвалена з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, у зв'язку з чим підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду в суді апеляційної інстанції суду необхідно усунути вказані недоліки, перевірити інші доводи, викладені у скаргах засудженої та її захисника, та постановити законне і обґрунтоване рішення у відповідності із вимогами ст.370 КПК України.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 433, 434, 436-438 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 14 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_3 ОСОБА_1 ОСОБА_2