Провадження № 11-кп/779/464/2015
Категорія ст.185 ч.1 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 грудня 2015 року м. Івано-Франківськ
Апеляційний суд Івано-Франківської області, коле гія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ в складі :

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0002772 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Івано Франківського міського суду Івано Франківської області від 30 вересня 2015 року, згідно якого

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в

АДРЕСА_1 , де і проживає,

обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.1 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_6

в с т а н о в и л а :
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 не оспорюючи доведеності вини та кваліфікації дій засудженого, вважає даний вирок незаконним та таким, що підлягає зміні в зв`язку із невідповідністю призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок його суворості.. Зазначає, що судом не повністю враховано дані про особу та обставини, що пом`якшують покарання а саме те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, працює неофіційно водієм, перебував з 09.06.2010 року на обліку в Івано Франківському ОНД, однак після лікування у 2010 році не вживає жодних наркотичних засобів, має на утриманні неповнолітню дитину, позитивно характеризується, вперше притягується до кримінальної відповідальності, щиро розкаюється у вчиненому злочині, активно сприяв розкриттю злочину на досудовому розслідуванні,добровільно відшкодував шкоду потерпілій.Просить змінити вирок Івано Франківського міського суду від 30 вересня 2015 року щодо ОСОБА_7 , пом`якшивши покарання та призначити покарання у вигляді штрафу.

За вироком суду ОСОБА_7 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, на утриманні має одну неповнолітню дитину, визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.1 КК України та призначено йому покарання - 200 (двісті) годин громадських робіт.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 вчинив таємне викрадення чужого майна за наступних обставин. 03.07.2015 року приблизно о 15 год.00 хв. ОСОБА_7 знаходячись поблизу будинку №4 по вул. Панаса Мирного в м. Івано Франківську побачив, що на сидінні автомобіля «Peugeot Expert», реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходився мобільний телефон чорного кольору. В цей час у нього виник умисел на таємне заволодіння чужим майном. Реалізовуючи свій злочинний умисел, з метою таємного викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_7 через незачинені задні дверцята проник у салон вказаного автомобіля, звідки таємно викрав мобільний телефон «Samsung GT-I8150 Galaxy Wonder» вартістю 722 грн., який знаходився в резиновому чохлі вартістю 36 грн. Крім того, в мобільному телефоні знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» вартістю 12 грн. та карта пам`яті «Samsung microSD 512МВ» вартістю 15 грн. У подальшому ОСОБА_7 з викраденим майном покинув місце вчинення злочину, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 785 гривень.

Під час апеляційного розгляду:

- захисник ОСОБА_6 підтримала подану апеляційну скаргу просила її задовольнити;

- прокурор заперечив з приводу поданої апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , просив залишити її без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін;

Заслухавши суддю - доповідача, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вирок суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

Вирок суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 370 КПК України, тобто є законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 розглянуто в порядку ст.349 ч.3 КК України, де судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Виходячи з положень ст. 401 КК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд першої інстанції, дотримався вимог ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання і врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання в силу ст. 66, 67 КК України.

Тому на думку колегії суддів, доводи захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційній скарзі про те, що судом не враховано пом`якшуючі обставини є безпідставними, оскільки всі переліченні захисником ОСОБА_6 в апеляційній скарзі пом`якшуючі обставини були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що судом визнано обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого: щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Окрім цього, судом першої інстанції було враховано, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше несудимий (а.с.39), не працює, не має постійних доходів, перебуває на обліку в Івано Франківському ОНД з приводу вживання опіоїдів (а.с. 36), позитивно характеризується (а.с.34), має одну неповнолітню дитину (а.с.35), відсутність претензій матеріального характеру зі сторони потерпілої.

Тому, посилання захисника ОСОБА_6 в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції прийшов до необґрунтованого висновку про призначення покарання у вигляді громадських робіт є безпідставним та необґрунтованим, оскільки в матеріалах кримінального провадження немає жодних документів про майновий стан обвинуваченого, які б підтверджували той факт, що у разі призначення покарання у вигляді штрафу ОСОБА_7 він буде мати можливість його сплатити.

З огляду на вказані обставини, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання ОСОБА_7 є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а також справедливим щодо досягнення мети покарання виходячи з вимог ст. 50 КК України .

Колегією суддів не встановлено підстав, передбачених ст. 409 КПК України для зміни вироку суду першої інстанції, так як суд призначив покарання та врахував всі обставини кримінального провадження, ступінь тяжкості вчиненого згідно вимог ст. 65 КК України з врахуванням особи винного та обставин що пом`якшують та обтяжують покарання в силу ст.ст. 66, 67 КК України, і належним чином мотивував призначене покарання в межах санкції ст. 185 ч.1 КК України, громадські роботи.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення як необґрунтовану. Доводи апеляційної скарги поданої захисником ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 повністю спростовуються висновками суду першої інстанції, які є обґрунтованими належними доказами, та яким дана вичерпна правова оцінка.

Керуючись ст.ст. 404, 405,407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити - без задоволення, вирок Івано Франківського міського суду Івано Франківської області від 30 вересня 2015 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.1 КК України без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4