Справа № 206/5730/15-к
1-кс/206/571/15
УХВАЛА
23 жовтня 2015 року Слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю заявника адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 та слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу, -

ВСТАНОВИВ:
19 жовтня 2015 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська звернувся адвокат ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу. В обґрунтування свого клопотання захисник зазначив, що ухвалою слідчого судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2015 року, у зв`язку із підозрою ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, кримінальне провадження №0001459, останньому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, також обрано альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 200 мінімальних заробітних плат. Заявник посилається на ті обставини, що наразі, орган досудового слідства інкримінує підозрюваному підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, не маючи жодного належного доказу в розумінні ст.84 та ст.85 КПК України в рахунок причетності підозрюваного до таємного викрадення майна потерпілого ОСОБА_7 з його домоволодіння, а також спричинення майнової шкоди потерпілому ОСОБА_7 у зв`язку із таємним викраденням у нього власних речей на загальну суму 168799 грн., які у цей же день були під сохранну розписку йому повернуті, тобто потерпілому майнової шкоди не завдано. Сторона обвинувачення, у наче доведеність вини підозрюваного у інкримінованому йому правопорушенні вказує, що вина ОСОБА_6 повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності, а саме: протоколом огляду місця події від 10.09.2015 року, показаннями потерпілого ОСОБА_7 , показаннями потерпілого ОСОБА_8 , вилученими в ході огляду речових доказів. Однак всі перелічені стороною обвинувачення є сумнівними доказами та ні в якому разі не можуть підтверджувати вину ОСОБА_6 у вчиненому ним злочині. Також заявник звертає увагу на те, що у витягу із ЄРДР від 17.09.2015 повідомленні про підозру від 17.09.2015 року, у повідомленні про зміну раніше повідомленої підозри від 18.09.2015 року у клопотанні до слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 18.09.2015 року зазначено: своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у сховище, вчинена у великих розмірах. Тобто, сторона обвинувачення не маючи жодного доказу причетності ОСОБА_6 до вчинення злочину подію якого йому інкриміновано, наразі, вважає, що його вина вже є доведеною у повному обсязі, керуючись одними лиш власними переконаннями побудованими на припущеннях. Заявник зазначає, що презумпція невинуватості, закріплена у ст.6 Конвенції, що забороняє формування передчасної позиції суду, в якій би відображалася думка про те, що особа, обвинувачена у вчиненні злочину, є винуватою ще до того, коли її вина буде доведена відповідно до закону. Принцип презумпції невинуватості закріплений положеннями ч.1 ст.11 Загальної декларації прав людини та у Міжнародному пакті про громадські та політичні права. Таким чином, з вищенаведеного заявник приходить до висновку, що слідчим під час внесення інформації про правопорушення до ЄДРДР, складанні повідомлення про підозру від 17.09.2015 року, повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 18.09.2015 року у клопотанні до слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 18.09.2015 року всупереч вимогам ч.5 ст.17 КПК України у вказаних документах допущено порушення презумпції невинуватості. Оскільки у формулюванні обвинувачення міститься твердження, що ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.4 ст.185 КК України, що не відповідає поводженню з невинуватою особою. На думку заявника э неприпустимим твердження слідчого та прокурора в інформації, яка внесена до ЄРДР щодо підозрюваного, повідомленні про підозру від 17.09.2015 року, повідомленні про зміну раніше повідомленої підозри від 18.09.2015 року, клопотанні до слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 18.09.2015 року про винуватість підозрюваного, враховуючи, що винуватість не встановлена обвинувальним вироком суду, що в свою чергу призвело до порушення принципу презумпції невинуватості, які можуть впливати на позицію суду та думку громадськості, а також призвело до порушення вимоги п.2 ст.6 Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод в частині порушення принципу презумпції невинуватості. Крім того, не визнання підозрюваним вини не може бути підставою для обрання запобіжного заходу тримання під вартою, і таким чином, зміст повідомлення про підозру, зміст клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 18.09.2015 року у більшій мірі побудовані на припущеннях слідчого, а не на доказах у розумінні ст.84 та ст.85 КПК України. На підставі викладеного, захисник просить суд змінити запобіжний захід ОСОБА_6 , обраний ухвалою слідчого судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18.09.2015 року, на інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

В судовому засіданні заявник клопотання підтримав та пояснив, що наразі всі слідчі дії по справі проведені, а тому відпали ті ризики перешкоджанню досудового слідства визначені ст.177 КПК України.

Прокурор ОСОБА_4 та слідчий ОСОБА_9 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання та вказали, що воно є необґрунтованим та об`єктивні підстави для зміни запобіжного заходу відсутні.

Вислухавши пояснення учасників судового засідання та дослідивши надані матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання захисника слід відмовити з наступних підстав.

Статтею 178 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
В обґрунтування свого клопотання захисник зазначає, що у органу досудового розслідування відсутні вагомі докази про вчинення підозрюваним ОСОБА_6 інкримінованого йому правопорушення, що, за думкою заявника, є підставою для зміни обраного його підзахисному запобіжного заходу.

Однак з такими доводами захисника слідчий суддя слідчий суддя не може погодитися виходячи з того, що вирішуючи питання про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу, слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська в свої ухвали від 18.09.2015 року дійшов до висновку про вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_6 кримінального правопорушення.
З вказаними висновками слідчого судді погодилися і колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області, яка своєю ухвалою від 30.09.2015 року залишила без змін ухвалу слідчого судді від 18.09.2015 року про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Таким чином, у слідчого судді відсутні підстави вважати, що у органу досудового розслідування відсутні докази причетності ОСОБА_6 до інкримінованого йому правопорушення, оскільки це питання вже було предметом розгляду судів першої та апеляційної інстанції.
Той факт, що співмешканка підозрюваного ОСОБА_6 перебуває у стані вагітності, вже прийняти до уваги слідчим суддею при обранні йому запобіжного заходу.

Будь яких нових обставин, які б свідчили про те, що на момент розгляду клопотання вже відсутні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які стали підставою для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу, захисником не надано.

Враховуючи той факт, що заявником не надано слідчому судді будь яких доказів, які б свідчити про те, що з моменту обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відпала будь-яка з обставин, що стала підставою для обрання йому саме такого виду запобіжного заходу, або суттєво змінилися інші обставини, які можуть пливати на доцільність подальшого тримання підозрюваного під вартою, слідчий суддя не знаходить достатніх підстав для задоволення клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 183, 193, 194, 201, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:
Клопотання адвоката ОСОБА_3 про заміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Відповідно до ст.309 КПК України ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1