Справа № 751/9709/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/995/2015
Категорія - в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

з участю прокурора - ОСОБА_6

представника Чернігівської виправної колонії управління ДПтСУ в Чернігівській області № 44 - ОСОБА_7

засудженої - ОСОБА_8

захисника - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові, у режимі відеоконференції, апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_8 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29 жовтня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29 жовтня 2015 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 засуджена за ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, із застосуванням ст. 70 КК України, до 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Згідно з ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20.06.2014 року невідбуту частину покарання скорочено на 1/2 на підставі ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року. В даний час відбуває покарання у Чернігівській ВК - 44 УДПтСУ в Чернігівській області, де своєю поведінкою та ставленням до праці не довела своє виправлення, оскільки остання має стягнення, характеризується задовільно, тому місцевий суд прийшов до висновку, що ОСОБА_8 не може бути умовно-достроково звільнена від відбування покарання.

Не погодившись з рішенням суду, засуджена ОСОБА_8 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати та ухвалити своє рішення, яким звільнити її умовно-достроково від подальшого відбування покарання.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом не було взято до уваги той факт, що вона з першого дня відбування покарання працевлаштована, режим відбування покарання не порушує, всі вказівки адміністрації виконує, бере активну участь у громадському житті колонії, наявні стягнення погашені у встановленому законом порядку. Крім того, має батька пенсійного віку, який потребує її допомогою. Вважає, що своєю поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення.

Заслухавши доповідача, засуджену та її захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу з вказаних в ній підстав, представника Чернігівської виправної колонії управління ДПтСУ в Чернігівській області № 44 та думку прокурора, які вважали ухвалу суду законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу засудженої безпідставною, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що остання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.11.2013 року ОСОБА_8 засуджена за ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Згідно з ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20.06.2014 року невідбуту частину покарання скорочено на 1/2 на підставі ст. 6 Закону України «Про амністію» від 08.04.2014 року.

Строк вiдбування покарання обчислюється з 15.04.2013 року, з 18.02.2014 року відбуває покарання в Чернігівській виправній колонії № 44. Станом на 29 жовтня 2015 року засуджена ОСОБА_8 відбула 2/3 частини призначеного судом покарання.

З характеристики засудженої ОСОБА_8 вбачається, що остання за час вiдбування покарання допускала порушення, за що на неї накладалось стягнення, своєю поведінкою та ставленням до праці не довела своє виправлення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" № 2 від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення і відбув певну частину покарання. Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, яка полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, тощо.

Виходячи з вказаної норми закону, умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період відбування покарання, тяжкості вчиненого злочину та особи засудженого в цілому.

На час звернення засудженої до суду з клопотанням ОСОБА_8 відбула 2/3 частини строку призначеного судом покарання, але своєю поведінкою та ставленням до праці не довела своє виправлення, оскільки мала стягнення, що свідчить про несумлінну поведінку. Надані установою виконання покарань характеристики вказують на те, що засуджена ОСОБА_8 не готова до самокерованої, право слухняної поведінки.

На думку апеляційного суду суд першої інстанції при розгляді клопотання дотримався даних вимог закону, належним чином дослідив наявність необхідних умов для умовно-дострокового звільнення засудженої та обґрунтував свою відмову у задоволенні клопотання переконливими доводами.

З врахуванням того, що поведінка засудженої враховується за ввесь період відбування нею покарання, а не тільки за останній час, тому твердження апелянта про те, що вона працевлаштована, характеризується в цілому задовільно, накладене стягнення погашене у встановленому законом порядку, і тому до неї повинно бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, не заслуговують на увагу. Дані щодо зняття дисциплінарних стягнень у встановленому законом порядку мають важливе значення, проте ці обставини не мають виключного значення при прийняті рішення про умовно-дострокове звільнення засудженої від відбування покарання.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що засуджена ОСОБА_8 не довела свого виправлення та перевиховання і у відповідності до вимог законодавства відмовив останній в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не вбачається, тому ухвала суду є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29 жовтня 2015 року про відмову в задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їй копії ухвали суду.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_10 ОСОБА_4