Єдиний унікальний № 500/5770/15-к
Провадження № 1-кп/500/465/15
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України
12 жовтня 2015 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,
захисник ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_5 ,
потерпілий ОСОБА_6 ,
розглянувши в місті Ізмаїлі Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0001863, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше судимого:

27.11.2003 р. Ізмаїльським районним судом Одеської області за ч. 1 ст. 190, ч.2 ст. 185, ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі, в силу ст. 75 КК України з випробуванням строком на 1 рік;

01.03.2004 р. Ізмаїльським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 190, ст. 70 КК України до 1 р. 2 міс. позбавлення волі, звільненого 22.04.2005 р. за відбуттям строку покарання;

06.06.2007 р. Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 2 ст.185, ч. 2 ст. 263, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, в силу ст. 75 КК України з випробуванням строком на 2 роки;

16.09.2008 р. Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 1 ст.263, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

06.05.2009 р. Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 2 ст.185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263, ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 15.04.2014 р. за відбуттям строку покарання;

28.07.2014 р. Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 2 ст.263 КК України до штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 510 грн.,

04.12.2014 р. Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 1 ст.309, ст. 71, ч. 3 ст. 72 КК України до арешту строком на три місяці та штрафу в розмірі 510 грн., які ухвалено виконувати самостійно,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

встановив:
20 липня 2015 року, приблизно о 04:00 годині, ОСОБА_5 , умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, діючи повторно, шляхом вільного доступу, знаходячись на подвір`ї домоволодіння АДРЕСА_2 , таємно викрав велосипед марки «Салют» вартістю 620 грн. та алюмінієву каструлю об`ємом 50 л. вартістю 400 грн., що належать ОСОБА_6 , чим заподіяв матеріальну шкоду потерпілому на загальну суму 1 020 грн., після чого з викраденим майном з місця злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав себе винним в обсязі пред`явленого йому обвинувачення. В ході судового розгляду він детально розповів про обставини злочину та щиро розкаявся в його вчиненні, не піддавши сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, зокрема, перелік та вартість викраденого ним майна. Так, обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що він працював за наймом у потерпілого ОСОБА_6 , одного дня влітку 2015 року вранці він з території домоволодіння АДРЕСА_2 викрав велосипед та каструлю, які відразу продав каструлю за 75 грн., велосипед за 250 грн. Наступного дня він викупив назад велосипед, який повернув працівникам міліції, а каструлі вже не було в наявності, тому він не мав можливості її повернути, зобов`язався відшкодувати потерпілому її вартість.

Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення судової повістки про виклик до суду через SMS-повідомлення. Відповідно до обвинувального акту матеріальна шкода потерпілому ОСОБА_6 відшкодована частково, цивільний позов від нього до суду не надходив. Звернувся до суду із заявою, якою просив суд розглянути провадження у його відсутності, у зв`язку із зайнятістю на роботі, претензій матеріального та морального характеру у нього немає.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження про можливість за відсутності потерпілого ОСОБА_6 з`ясувати всі обставини судового розгляду, відповідно до ст.325 КПК України дійшов висновку про проведення судового розгляду без його участі.

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддавав сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого, у суду також не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження. У зв`язку з цим згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого ОСОБА_5 та дослідженням документів, що стосуються його особи. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_5 у вчиненні ним злочину, та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочин середньої тяжкості.

За місцем проживання обвинувачений ОСОБА_5 дільничним інспектором міліції характеризується негативно.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, часткове добровільне усунення заподіяної шкоди.

До обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_5 , суд відносить рецидив злочинів.

З урахуванням вказаних обставин, особи обвинуваченого, позиції потерпілого ОСОБА_6 , у якого згідно заяви претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, того, що матеріальна шкода відшкодована частково, а також того, що ОСОБА_5 має сім непогашених судимостей за вчинення умисних злочинів, в тому числі проти власності, та знов вчинив умисний злочин також проти власності, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що призначення більш м`яких видів покарання з числа передбачених санкцією ч. 2 ст. 185 КК України, ніж позбавлення волі, буде недостатнім для виправлення ОСОБА_5 та запобігання вчиненню ним нових злочинів, у зв`язку з чим йому необхідно призначити покарання саме у виді позбавлення волі, але в нижніх межах санкції, оскільки в даному випадку лише призначення такого виду покарання призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує те, що він вчинив злочин за цим вироком після ухвалення попереднього вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04 грудня 2014 року, яким він засуджений за ч.1 ст. 309, ст. 71, ч. 3 ст. 72 КК України до арешту на строк три місяці та штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510 (п`ятсот десять) грн., але до повного відбуття вказаних покарань. Суд також враховує те, що призначені ОСОБА_5 покарання по вказаному вироку не відбуті ним повністю.

Таким чином, в силу ст. 71 КК України, обвинуваченому ОСОБА_5 слід повністю приєднати повністю невідбуте покарання за попереднім вироком у виді арешту на строк три місяці до покарання, призначеного за цим вироком, при цьому покарання у виді арешту в силу п/п. «а» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України слід перевести в більш суворий вид покарання у виді позбавлення волі, виходячи із співвідношення одному дня позбавлення волі відповідає один день арешту. Також, враховуючи, що ОСОБА_5 до теперішнього часу не сплатив штраф, призначений йому також за попереднім вироком, в силу ст. 71 КК України йому слід призначити покарання за сукупністю вироків, та покарання у виді штрафу в силу ч. 3 ст.72 КК України слід виконувати самостійно.

Судом встановлено, що згідно даним Реєстру матеріалів досудового розслідування ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні не затримувався та під вартою не тримався, ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.08.2015 р. відносно нього був застосований запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладанням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України строком до 07 жовтня 2015 року, строк дії яких на теперішній час сплинув. Клопотань про застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не надходило. З набранням вироком законної сили та зі зверненням його до виконання ОСОБА_5 з метою виконання вироку підлягає затриманню та взяттю під варту.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.

В силу ст. 71 КК України ОСОБА_5 повністю приєднати повністю невідбуте ним покарання за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04 грудня 2014 року у виді арешту на строк три місяці до покарання, призначеного за цим вироком, та із застосуванням п/п «а» п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 72 КК України визначити ОСОБА_5 остаточно до відбування покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк один рік та три місяці та у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510 (п`ятсот десять) гривень, невідбутого ним також за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04 грудня 2014 року, та покарання у виді позбавлення волі і штрафу виконувати самостійно.

Строк покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі обчислювати з моменту його затримання та взяття під варту.

З набранням вироком законної сили з метою його виконання ОСОБА_5 затримати та взяти під варту.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1