Справа № 727/8483/14-к
Провадження № 1-кп/727/317/14
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 жовтня 2014 року м. Чернівці
Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
за участю захисника ОСОБА_4
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці матеріали кримінального провадження за обвинувальним актам щодо:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Селятин, Путильського району, Чернівецької області, без постійного місця проживання, українця, громадянина України, не працюючого, раніше судимого: вироком Ленінського районного суду м. Чернівці від 15.02.2005 року за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком до двох років; вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10.11.2008 року за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком до двох років; вироком Королевського районного суду м. Житомира від 10.08.2010 року за ч.1 ст. 263 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком до двох років, звільненого по відбуттю покарання 25.02.2011 року, -
за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України, -
Обвинувачений ОСОБА_5 01 вересня 2014 року приблизно о 17 годині 10 хвилин, рухаючись в маршрутному тролейбусі № 3 від зупинки «Боженко» до зупинки «Площа Соборна», що розташовані по вул. Головній в м. Чернівці, маючи на меті таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу розстібнув жіночу сумку, яка належить ОСОБА_6 , та перебувала на плечі у останньої, звідки таємно викрав жіночий шкіряний гаманець вартістю 100 грн., в якому знаходились грошові кошти в сумі 152 гривні 50 копійок, зокрема купюри номіналом 100, 50 та 2 гривні, а також монета номіналам 50 копійок, чим завдав останній матеріальної шкоди на загальну суму 252 гривні 50 копійок. Після скоєного, ОСОБА_5 з маршрутного тролейбусу №3 вийшов, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та пояснив, що у вересні 2014 року він їхав в тролейбусі, поряд з ним їхала жінка а саме потерпіла, на плечі якої висіла сумка, і вона була в той час відкритою. І оскільки обвинувачений в той період вже місяць як не працював, і йому хотілося їсти, а грошей на продукти харчування в нього не було він витягнув з сумки потерпілої ОСОБА_6 гаманець. Після чого вийшов на наступні зупинці з тролейбуса і через деякий час був затриманий працівниками міліції. У скоєному щиро розкаюється та просив суворо його не карати.
Показання ОСОБА_5 , відповідають фактичним обставинам обвинувачення і учасниками процесу не оспорюються.
Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні вказала, що на початку вересня 2014 року на зупинці громадського транспорту Боженко в м. Чернівці сіла в тролейбус, було багато людей і всі почали штовхатися. Приїхавши до своєї зупинки потерпіла вийшла з тролейбусу, через деякий час до неї підійшов працівник міліції і поцікавився чи в неї нічого не зникло, і тільки тоді вона помітила що з її сумки зник гаманець. Після чого працівник міліції повернув ОСОБА_6 зниклий гаманець з грошима. Крім того, потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні вказала, що претензій матеріального чи морального характеру у неї до обвинуваченого немає, вказуючи що вона його за скоєне вибачила та просила його суворо не карати.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
ОСОБА_5 , погодився на скорочений порядок судового слідства, без дослідження будь-яких доказів, крім його особистого допиту, допиту потерпілої, та вивчення матеріалів кримінального провадження, які характеризують його як особу, пояснивши, що рішення його добровільне і наслідки, передбачені ч. 3 ст. 349 КПК України йому зрозумілі.
З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази треба дослідити та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорюються доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що дії ОСОБА_5 , органами досудового розслідування за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна ( крадіжка), вчинена повторно, кваліфіковані правильно.
При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Зокрема, суд враховує, що скоєний обвинуваченим злочин відповідно до ст. 12 КК України належить до категорії злочинів середньої тяжкості.
Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що він є особою раніше неодноразово судимою ( т. 1 а.п. 67-68), на обліку в психіатричній лікарні не перебуває ( т.1 а.п. 76), по місцю утримання характеризується позитивно ( т. 1 а.п. 74 ), на обліку в наркологічному диспансері зареєстрований в 2007 році з діагнозом синдром залежності до алкоголю ( т. 1 а.п. 78).
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_5 , раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності в тому числі і за корисливі злочини, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 , неможливо без реального відбування покарання, підстав для застосування до нього вимог ст.ст. 75, 76 КК України немає.
Разом з тим, при призначенні покарання суд враховує те що, ОСОБА_5 вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, сприяв у розкритті злочину, а також те, що потерпіла не має до нього претензій матеріального та морального характеру, вибачила його та просила суворо не карати.
Також в порядку ст. 100 КПК України підлягає вирішенню і доля речових доказів.
Керуючись ст.ст. 368 - 370, 373, 374 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України та призначити йому покарання за даною статтею у вигляді одного року позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 , до вступу вироку в законну силу залишити обрану утримання під вартою.
Строк відбуття покарання обчислювати з 01.09.2014 року.
Речовий доказ по кримінальному провадженню, а саме: гаманець із грошовими коштами в розмірі 152 грн. 50 коп., який згідно постанови слідчого від 03.09.2014 року та розписки потерпілої ОСОБА_6 ( т.1 а.п. 48, 49 ) - переданий на зберігання власниці ОСОБА_6 залишити за належністю потерпілій ОСОБА_6 .
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Чернівці.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1