Справа № 638/3030/15-к
Провадження № 1-кс/638/533/15
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и
«06» березня 2015р.

Дзержинський районний суд м.Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_3

слідчого військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши в залі судового засідання в приміщенні Дзержинського районного суду м.Харкова клопотання прокурора ОСОБА_3 по кримінальному провадженню №0000102 від 28 лютого 2015 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Глобин Полтавської області, українця, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, неодружений, призваний до лав Збройних Сил України під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 02.08.2014 р. на підставі Указу Президента України від 21.07.2014 року №607, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , водій, солдат; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; раніше не судимий;

- підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.115, ч.2 ст.406, КК України,-

в с т а н о в и в:
06.03.2015 року до Дзержинського районного суду м.Харкова надійшло клопотання прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 .

З клопотання вбачається, що солдат ОСОБА_8 02.08.2014 року відповідно до Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 21.07.2014 року №607 Глобинським РВК Полтавської області призваний за мобілізацією до лав Збройних Сил України.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 02.08.2014 року №156 солдат ОСОБА_8 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду старшого водія 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 3 механізованої роти 1 механізованого батальйону.

У цій же військовій частині з 04.09.2014 року проходить військову службу, призваний під час мобілізації старший навідник 3 роти 3 взводу 3 мінометної батареї солдат ОСОБА_9 , а також до 28.02.2014 року проходив військову службу старший навідник 2 мінометного взводу мінометної батареї 2 механізованого батальйону солдат ОСОБА_10 .

Відповідно до ст.32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України солдати ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за своїм військовими званнями та посадами є рівними між собою, відносин підлеглості між ними немає.

У відповідності до вимог ст.ст. 3, 21, 28, 68 Конституції України, ст.ст. 11, 16, 49, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, солдат ОСОБА_8 під час проходження військової служби повинен був неухильно додержуватись визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, а саме: свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, бути зразком високої культури, скромності й витримки, поважати честь і гідність кожної людини, виявляти повагу до військовослужбовців, шанувати честь і гідність товаришів по службі, додержуватись правил військової ввічливості та поведінки, не допускати негідних вчинків.

Разом з тим, солдат ОСОБА_8 , будучи військовослужбовцем і достовірно знаючи вищевказані статутні вимоги, які регламентують взаємовідносини між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості, бажаючи принизити особисту честь та гідність солдата ОСОБА_9 , а також відкрито продемонструвати свою уявну перевагу над ним, став на шлях порушень статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості, що виразилося у застосуванні до останнього фізичного насильства.

Так, 27 лютого 2015 року близько 19 години в розташуванні намету, який знаходиться на території полігону військової частини НОМЕР_1 по АДРЕСА_2 , солдат ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, пред`явив солдату ОСОБА_9 необґрунтовані претензії з приводу того, що останній на думку ОСОБА_8 неналежним чином виконує обов`язки військової служби, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на порушення статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності відносин підлеглості, в порушення ст.ст. 11, 49, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з вищевказаних мотивів з прямим умислом, вивів солдата ОСОБА_9 з намету та наніс останньому один сильний удар кулаком правої руки в область обличчя, від чого солдат ОСОБА_9 впав на землю. Продовжуючи свою злочинну діяльність, солдат ОСОБА_8 наніс солдату ОСОБА_9 , який лежав на землі, не менше двох ударів ногою в область грудної клітини, чим спричинив солдату ОСОБА_9 фізичний біль і тілесні ушкодження.

Окрім того, 27 лютого 2015 року близько 19 години 30 хвилин у розташуванні намету, який знаходиться на території полігону військової частини НОМЕР_1 по АДРЕСА_2 , у солдата ОСОБА_8 на ґрунті особистих неприязних відносин виник конфлікт з солдатом ОСОБА_10 .

В ході цього, продовжуючи свою злочинну діяльність, солдат ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно з метою умисного вбивства солдата ОСОБА_10 , вивів останнього з намету та наніс йому численні удари руками та ногами в область обличчя, голови та тулуба, внаслідок чого солдат ОСОБА_10 помер від отриманих травм.

Вказаний факт зареєстрований у Єдиному реєстру досудових розслідувань за №0000102 від 28 лютого 2015 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.2 ст.406 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на наявність ризиків, передбачених в п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: підозрюваний, знаходячись на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків.

Захисник проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на недоведеність вказаних ризиків та можливість застосування більш м`якого виду запобіжного заходу.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_8 винним себе не визнавав, повідомив, що його оговорюють, та він ніяких злочинів не вчиняв. Ані ОСОБА_11 , ані ОСОБА_12 не бив. З 2 червня 2014р. вони знаходяться на полігоні у Башкирівці, мешкають у наметі, та майже кожен день вживають горілку. Останній раз, 27.02.2015р. вживали 7 літрових пляшок на 8 осіб солдатів.

Слідчий суддя, вислухавши думку сторін кримінального провадження та дослідивши надані докази, встановив наступне.

В військовій прокуратурі Харківського гарнізону перебуває кримінальне провадження №0000102, розпочате за ознаками ч.1 ст.115, ч.2 ст.406 КК України.

04 березня 2015 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, - у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, а також у порушенні статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості, яке заподіяло тілесні ушкодження, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 406 КК України.

Надані стороною обвинувачення докази свідчать про не обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, оскільки ніяких прямих доказів що саме ОСОБА_13 вчинив умисне вбивство ОСОБА_12 , прокурором не представлено.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 не підтвердив тієї обставини, що нібито ОСОБА_12 перед смертю повідомив йому, що його побив саме ОСОБА_13 . Сказав, що був в стані сильного алкогольного сп`яніння та майже нічого не пом`ятає.

Але, надані стороною обвинувачення докази свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.406 КК України.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 з впевненістю повідомив про те, що саме ОСОБА_13 його побив, спричинив йому тілесні ушкодження.

Матеріали кримінального провадження містять достатньо підстав для підозри ОСОБА_8 у вчиненні ним вищезазначеного кримінального правопорушення за ч.2 ст.406 КК України, а саме: медична довідка щодо тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , протоколи допиту потерпілого ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_14 , протокол пред`явлення особи для впізнання.

Слідчий суддя, вислухавши думку сторін кримінального провадження та дослідивши надані матеріали кримінального провадження, приходить до висновку про наявність підстав до задоволення клопотання, виходячи з наступного.

Судом встановлена наявність вказаних прокурором ризиків, передбачених в п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: підозрюваний, знаходячись на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, потерпілого.

Згідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкості покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Під час розгляду клопотання прокурора військової прокуратури Харківського гарнизону вивчалась вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, враховувались обтяжуючи обставини, ступінь суспільної небезпечності кримінальних правопорушень, тяжкість інкримінованого злочину, за якій у разі визнання підозрюваного ОСОБА_5 винуватим у кримінальному правопорушенні за ч.2 ст.406 КК України, загрожує покарання від 2 до 5 років позбавлення волі.

При цьому у судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_5 має догани за вживання спиртних напоїв, сперечання з старшими начальниками, злочин вчинив у стані алкогольного сп`яніння.

Однак, враховуючи існування вищезазначених ризиків, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється; враховуючи особу підозрюваного, який схильний до постійного вживання алкогольних напоїв (з його свідчень), поводиться агресивно, суд вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому обирає для нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Оскільки клопотання прокурора задовольняється частково, тільки в частині підозри ОСОБА_8 у скоєнні злочину за ч.2 ст.406 КК України, а ч.1 ст.115 КК України не враховується, то слідчий суддя обирає можливість внесення застави.

Згідно ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених КПК України.

Відповідно до вимог ст.182 КПК України, суд з урахуванням викладених обставин кримінальних правопорушень, майнового та сімейного стану підозрюваного, ризиків, передбачених ст.177 КПК України, визначає заставу достатню для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України. При цьому суд вважає, що застава у межах, визначених п.1 ч.5 ст.182 КПК України здатна забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості, покладених на нього обов`язків і тому слідчий суддя визначає заставу у розмірі 24 360 гривень.

Керуючись ст.ст. 177,178,182,183,193,194,196,205,206,372,395 КПК України, слідчий суддя,
у х в а л и в :
Клопотання прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 задовольнити частково.
Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у СІЗО №27 м. Харкова строком не більше 60 (шістдесяти) днів до 21 год. 30 хв. 02 травня 2015 року.
Строк тримання під вартою ОСОБА_8 рахувати з 21 год.30 хв. 03.03.2015 року.

Визначити суму застави у розмірі 24 360 (двадцять чотири тисячі триста шістдесят) гривень, яку можливо внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області (рахунок 0164, МФО 851011, , одержувач ТУ ДСА України в Харківській області, банк одержувач ГУ ДКСУ в Харківській області, призначення платежу запобіжний захід застава, № судового рішення та ПІБ особи, якою вноситься застава).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

При внесенні визначеної суми застави, ОСОБА_8 з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, на підставі ч.5 ст.194 КПК України покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за першою вимогою; 2) не відлучатися із населеного пункту, який буде встановлено та в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) здати на зберігання слідчому військової прокуратури Харківського гарнізону, який здійснює досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000102 свій паспорт (якщо такий є в наявності ) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в України.

Визначити 2-місячний термін дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави, з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави має бути наданий уповноваженій службовій особі Харківського СІЗО №27 (м.Харків вул.Полтавський Шлях, 99).

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, яка не може тривати більше одного робочого дня, уповноважена службова особа Харківського СІЗО №27 негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_8 з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_4 , прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_3 , та слідчого суддю Дзержинського районного суду м.Харкова ОСОБА_1 .

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_8 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_8 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Зобов`язати слідчого військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_4 негайно повідомити про обставини обрання запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою його близьких родичів, членів сім`ї або інших осіб за вибором цієї особи в порядку, передбаченому ст.ст. 111, 112 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а ОСОБА_8 в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Копію ухвали отримав: «____» _________________ 2015 р. ___ год. ____ хв.

ОСОБА_8