УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0011427 унесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 31.07.2015 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -

в с т а н о в и в:
На розгляді Дніпровського районного суду перебуває дане кримінальне провадження.

У судовому засіданні обвинувачений заявив клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, на підставі положень ч. 4 ст. 309 КК України, оскільки він добровільно звернувся до лікувального закладу і пройшов лікування від наркоманії. При цьому, останній беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України за встановлених органом досудового розслідування та викладених в обвинувальному акті обставин.

Прокурор в судовому засіданні клопотання обвинуваченого підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, враховуючи, що останній добровільно пройшов лікування в лікувальному закладі від наркоманії, у зв`язку з чим, враховуючи положення ч. 4 ст. 309 КК України, підлягає звільненню від кримінальної відповідальності.

Суд, заслухавши доводи обвинуваченого та прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного.

В ході судового розгляду судом встановлено, що ОСОБА_4 , 30.07.2015 року приблизно о 18 годині 00 хвилин знаходився у районі Ленінградської площі, поблизу перехрестя вул. Гагаріна і проспекту Миру Дніпровського району м. Києва, де до нього підійшла невстановлена досудовим слідством особа, яка запропонувала ОСОБА_4 придбати в неї психотропну речовину - амфетамін. ОСОБА_4 на це невідомому повідомив, щоб він його не турбував у зв`язку з відсутністю в нього при собі потрібних грошових коштів. Після чого, невстановлена досудовим слідством особа, безоплатно передала ОСОБА_4 в руки полімерний пакетик із психотропною речовиною амфетаміном. Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне придбання психотропної речовини амфетамін, для власного вживання, без мети збуту, зазначений полімерний пакетик з амфетаміном ОСОБА_4 сховав, поклавши його до зовнішнього карману з правого боку своїх джинс світлого кольору в які був одягнений, де став його незаконно зберігати для власного вживання, без мети збуту.
В цей же день, а саме 30.07.2015 проходячи біля будинку № 11
по Дарницькому бульвару міста Києва, співробітниками міліції був затриманий ОСОБА_4 , який повідомив, що зберігає при собі психотропну речовину амфетамін.
В подальшому, в період часу з 22 години 50 хвилин до 23 години
20 хвилин під час огляду за адресою: м. Київ, бульвар Дарницький , буд. 11, працівник слідчо-оперативної групи Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві, в присутності двох понятих, вилучив з зовнішньої кишені з правого боку джинс світлого кольору в які був одягнений ОСОБА_4 поліетиленовий прозорий пакетик з пазовим замком прямокутної форми в середині якого знаходилась порошкоподібна психотропна речовина амфетамін, загальною масою 0,309 г, який останній незаконно придбав та зберігав для власного вживання, без мети збуту.
Згідно висновку експерта № 2249х від 19.08.2015 року: «1. Надана на дослідження порошкоподібна речовини білого кольору масою 0,718 г, містить психотропну речовину амфетамін. 2. Маса амфетаміну в наданій речовині становить 0,309 г.».
Амфетамін, згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року №770 Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, «Список №2 Психотропні речовини, обіг яких обмежено» в «Таблиці ІІ», є психотропною речовиною.
Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбачених ч.1 ст. 309 КК України, визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені в установочній частині ухвали, щиро розкаявся у вчиненому.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, ОСОБА_4 просив суд визнати недоцільним дослідження доказів, так як повністю погоджується з досудовим розслідуванням справи.

Покази обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового слідства і в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, суд переконавшись, що учасники процесу, вірно розуміють зміст обставин провадження, відсутності сумнівів в добровільності їх позицій, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження.

Враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку,приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, за обставин, встановлених судом.

При кваліфікації дій обвинуваченого, суд враховує положення п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 26 квітня 2002 року "Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів" (зі змінами та доповненнями згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 р. № 16, далі - Постанова) та кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 309 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, без мети збуту.

В свою чергу, згідно з ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, яким, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 3 КПК України, є законодавчі акти України, які встановлюють кримінальну відповідальність (Кримінальний кодекс України та закон України про кримінальні проступки), судом (ч. 1 ст. 286 КПК України).

Аналогічні правові підстави та порядок звільнення особи від кримінальної відповідальності регламентовані ст. 44 КК України.

Пунктом 1 частини 2 статті 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 4 ст. 309 КК України, особа, яка добровільно звернулась до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії передбачені ч. 1 ст. 309 КК України.

З п. 23 Постанови випливає, що вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з цієї підстави, суду необхідно з`ясовувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно вона звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено і чи дійсно ставить за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

З положень п. 24 Постанови слідує, що за змістом норм, передбачених частиною 4 статті 307 та частиною 4 статті 309 КК, особа може бути звільнена від кримінальної відповідальності незалежно від того, коли вона вчинила дії, які дають для цього підстави, але до закінчення судового слідства.

З довідки Міського лікувально-консультативного центру (ліцензія МОЗ на право здійснення медичної практики № 598683 серії АГ від 10.05.2012 та ліцензія на право придбання, зберігання, перевезення, відпуску, знищення наркотичних засобів № 637756 серії АВ від 31.03.2015) за вих. № 161 від 21.08.2015 року слідує, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився на лікуванні з 07.08.2015 року по 20.08.2015 року, діагноз: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання стимуляторів (амфетаміни), синдром залежності.

За таких обставин, суд вважає, що у судовому засіданні було встановлено безумовні обставини регламентовані ч. 4 ст. 309 КК України, які дають достатні підстави для звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого за дії, передбачені ч. 1 ст. 309 КК України, оскільки він дійсно страждав на наркоманію, потребував лікування від неї, добровільно звернувся до лікувального закладу і пройшов лікування, а не ухилявся в такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин (кримінальне правопорушення), у зв`язку з чим клопотання сторони захисту підлягає задоволенню, а провадження закриттю.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені стягненню з обвинуваченого не підлягають в силу положень ч. 2 ст. 124 КПК України.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 284-286, 288, 372, 369-372 КПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №4 від 26 квітня 2002 року "Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів" (зі змінами та доповненнями згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 р. № 16), ст.ст. 44, 309 КК України, суд -

п о с т а н о в и в :
Клопотання обвинуваченого задовольнити.

ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, на підставі ч. 4 ст. 309 КК України.

Кримінальне провадження - закрити.

Речові докази у кримінальному провадженні № 0011427 унесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 31.07.2015 року,- знищити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.
Визначити час проголошення повного тексту ухвали о 08 год. 05 хв. 13.11.2015 року.

С у д д я: ОСОБА_1