У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 вересня 2015 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3

розглянувши заяву в.о. прокурора м. Горлівки ОСОБА_4 про здійснення правосуддя та кримінального провадження в порядку ч. 3 ст. 1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_5 за ст. ст. 307 ч. 2, 309 ч. 2, 311 ч. 2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
25 червня 2015 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла заява в.о. прокурора м. Горлівки ОСОБА_4 про здійснення правосуддя та кримінального провадження в порядку ч. 3 ст. 1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_5 за ст. ст. 307 ч. 2, 309 ч. 2, 311 ч. 2 КК України. Дана заява мотивована тим, що Розпорядженням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року «Про визначення територіальної підсудності справ» визначено, що у разі неможливості здійснення правосуддя у зв`язку із проведенням антитерористичної операції кримінальні провадження (справи) повинні бути передані Микитовським районним судом м. Горлівки Донецької області за підсудністю до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області. Відповідно до інформації ТУ Державної судової адміністрації України в Донецькій області № 08/53-14 від 04.11.2014 року було здійснено спробу безпосереднього транспортування кримінальних проваджень (справ), підсудних судам, розташованим в районі проведення антитерористичної операції, до місцевих судів, визначених Розпорядженням, але у зв`язку з тим, що виникла загроза їх втрати та викрадення сторонніми особами, перевезення було припинено. Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України «Про здійснення правосуддя» та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції», у разі неможливості передачі матеріалів справи відповідно до встановленої згідно з цим Законом підсудності вчинення необхідних процесуальних дій здійснюється за документами та матеріалами, поданими учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для ухвалення відповідного судового рішення.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Вироком Микитівського районного суду м. Горлівки від 04.12.2012 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 307 ч. 2, 309 ч. 2, 311 ч. 2 КК України та з урахуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України засуджено до 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою колегії судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Донецької області від 10.12.2013 року вирок Микитівського районного суду м Горлівки від 04.12.2012 року відносно ОСОБА_5 скасовано, кримінальну справу направлено на новий судовий розгляд до того ж суду. Встановлено, що підсудний ОСОБА_5 перебуває під вартою в Артемівському СІЗО № 6 та до теперішнього часу рахується за Микитівським районним судом м. Горлівки, однак судовий розгляд пор кримінальній справі стосовно нього тривалий час не здійснюється через захоплення приміщення суду незаконними військовими формуваннями так званої ДНР. Зазначені обставини стають передумовою порушення конституційних прав як підсудного, так і інших учасників процесу, які тривалий час чекають на справедливий і публічний суд.

Просив суд здійснити судове провадження у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_6 у скоєнні злочинів, передбачених ст.ст. 307 ч. 2, 309 ч. 2, 311 ч. 2 КК України та прийняти по ній рішення у відповідності до вимог Кримінально-процесуального кодексу України в редакції 1960 року.

Відповідно до листа Артемівської установи виконання покарань УДПтСУ в Донецькій області № 7/8001 від 16.07.2015 року ОСОБА_5 , який рахувався за Микитівським районним судом м. Горлівки Донецької області, 15.06.2015 року був звільнений з-під варти з Артемівського слідчого ізолятору згідно з ухвалою слідчого судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 28.05.2015 року, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою скасований. ОСОБА_5 після звільнення виїхав до місця свого проживання: АДРЕСА_1 , зобов`язавшись прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду( а.с. 28).

В судове засідання підсудний ОСОБА_5 не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Прокурор в судовому засіданні проти розгляду справи без участі підсудного ОСОБА_5 за таких обставин не заперечувала, просила заяву задовольнити, здійснити судове провадження у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні злочинів, передбачених ст.ст. 307 ч. 2, 309 ч. 2, 311 ч. 2 КК України та прийняти рішення відповідно до вимог КПК України в редакції 1960 року.

Дослідивши надану прокурором та додані до неї документи, вислухавши думку прокурора, суд доходить до висновку, що дана заява задоволенню не підлягає.

При цьому суд виходить з наступного.

Прокурор ставить питання про здійснення судового провадження у кримінальній справі за обвинуваченням обвинуваченням ОСОБА_6 у скоєнні злочинів, передбачених ст.ст. 307 ч. 2, 309 ч. 2, 311 ч. 2 КК України та прийняти по ній рішення у відповідності до вимог Кримінально-процесуального кодексу України в редакції 1960 року. З зазначеною заявою прокурор звертається на підставі ч. 3 ст.1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції».

Частиною 3 статті 1 ЗУ «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції», зазначено, що справи, розгляд яких не закінчено і які перебувають у провадженні місцевих, апеляційних судів, розташованих в районі проведення антитерористичної операції, в разі неможливості здійснювати правосуддя передаються судам відповідно до встановленої згідно з цим Законом підсудності протягом десяти робочих днів з дня прийняття розпорядження головою відповідного вищого спеціалізованого суду. У разі неможливості передачі матеріалів справи відповідно до встановленої згідно з цим Законом підсудності вчинення необхідних процесуальних дій здійснюється за документами і матеріалами, поданими учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для ухвалення відповідного судового рішення.
Отже, зазначений нормативно-правовий припис регулює порядок розгляду справ, розгляд яких не закінчено і які перебувають у провадженні місцевих, апеляційних судів, розташованих в районі проведення антитерористичної операції та які передані відповідно до встановленої зазначеним Законом підсудності, а у разі неможливості передачі матеріалів справи - вчинення необхідних процесуальних дій здійснюється за документами і матеріалами, поданими учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для ухвалення відповідного судового рішення.

До вищезазначеної заяви прокурор додає наступні документи:

?копію протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 07.08.2012 року, з якого слідує, що ОСОБА_5 було затримано 07.08.2012 року;

?копію постанови від 10 серпня 2012 року Центрально-Міського суду міста Горлівка Донецької області, відповідно до якої у відношенні ОСОБА_5 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою;

?копія вироку від 04 грудня 2012 року Микитівського районного суду м. Горлівка Донецької області, яким ОСОБА_5 визнано винуватим в скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 311 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочину шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 років 6 місяців з конфіскацією усього майна;

?копія ухвали апеляційного суду Донецької області від 10 грудня 2013 року, відповідно до якої вирок Микитівського районного суду м. Горлівка Донецької області від 04 грудня 2012 року щодо ОСОБА_5 скасовано.

Більше ніяких документів прокурором не надано.

Як випливає з наданих прокурором документів, провадження по даній кримінальній справі здійснювалося відповідно до КПК України в редакції 1960 року. Тому, суд вважає, що при розгляді даного судового провадження необхідно керуватися нормами КПК України 1960 року.

Відповідно до ст. 237 КПК України в редакції 1960 року, вирішуючи питання про призначення справи до судового розгляду суд повинен з`ясувати відносно кожного з обвинувачених: чи підсудна справа суду, на розгляд якого вона надійшла; чи немає підстав для закриття справи або її зупинення; чи складено обвинувальний висновок відповідно до вимог цього Кодексу; чи немає підстав для зміни, скасування або обрання запобіжного заходу; чи не було допущено під час порушення справи, провадження дізнання або досудового слідства таких порушень вимог цього Кодексу, без усунення яких справа не може бути призначена до судового розгляду.

В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що дана справа підсудна Слов`янському міськрайонному суду Донецької області, оскільки Розпорядженням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року «Про визначення територіальної підсудності справ» визначено, що у разі неможливості здійснення правосуддя у зв`язку із проведенням антитерористичної операції кримінальні провадження (справи) повинні бути передані Микитовським районним судом м. Горлівки Донецької області за підсудністю до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області.

Однак, вирішити інші питання про те, чи немає підстав для закриття справи або її зупинення чи складено обвинувальний висновок відповідно до вимог цього Кодексу та інше, - за умови надання прокурором вище перелічених документів у суду немає можливості.

Окрім того, відповідно до ст. 323 КПК України в редакції 1960 року вирок суду повинен бути законним та обґрунтованим. Суд обґрунтовує вирок лише на тих доказах, які були розглянуті в судовому засіданні. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, виходячи з всебічного, повного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно зі ст. 324 КПК України в редакції 1960 року, при постановленні вироку суд повинен вирішити наступні питання: чи мало місце діяння, в скоєнні якого обвинувачується підсудний; чи містить дане діяння склад злочину та якою саме статтею кримінального закону він передбачений; чи винен підсудний в скоєнні даного злочину; чи підлягає підсудний покаранню за скоєний ним злочин; чи маються обставини, що погіршують або пом`якшують покарання підсудному та які сам; яка саме міра покарання повинна бути призначена підсудному та чи повинен він її відбувати; чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов, на чию користь та в якому розмірі, чи підлягають стягненню збитки, спричинені потерпілому, а також кошти, використані установою охорони здоров`я на його стаціонарне лікування, якщо цивільний позов був заявлений; як поступити з майном, описаним для забезпечення цивільного позову та можливої конфіскації майна; як поступити з речовими доказами, зокрема з грошима, цінностями та іншими речами, що набуті злочинним шляхом; на кого повинні бути покладені судові витрати та в якому розмірі; та інше.

Виходячи з наданих прокурором документів суд не може вирішити жодного питання, які викладені в вищенаведеній статті Кримінально-процесуального кодексу України в редакції 1960 року, що позбавляє суд можливості винести законний та обґрунтований вирок.

На підставі викладеного, суд доходить до висновку про неможливість призначення справи до судового розгляду, що унеможливлює здійснення судового провадження відповідно до ч. 3 ст. 1 ЗУ «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції».

Отже, приймаючи до уваги, що надані прокурором документи і матеріали не є достатніми для призначення справи до судового розгляду та ухвалення відповідного судового рішення, а саме вироку у кримінальній справі, суд вважає за необхідне відмовити прокурору у задоволенні заяви про здійснення судового провадження у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_5 за ст.ст. 307 ч. 2, 309 ч. 2, 311 ч. 2 КК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 237, 245 КПК України в редакції 1960 року, ч. 3 ст. 1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції», суд, -

У Х В А Л И В:
Відмовити у задоволенні заяви в.о. прокурора м. Горлівки ОСОБА_4 про здійснення судового провадження у кримінальній справі обвинуваченням ОСОБА_5 за ст.ст. 307 ч. 2, 309 ч. 2, 311 ч. 2 КК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Слов`янській міськрайонний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а підсудними в той же строк з моменту вручення їм копії ухвали.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду ОСОБА_1