Дата документу Справа № 311/480/15-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/132/16 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 311/480/15-к Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ч.3 ст.185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 січня 2016 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000861 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисників адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на вирок Василівського районного суду Запорізької області від 29 вересня 2015 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ульянівка, Василівського району, Запорізької області, українця, громадянина України, має середньо-спеціальну освіту, не одруженого, проживаючого спільно без реєстрації шлюбу з ОСОБА_9 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1) 24.09.1996 року Василівським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.140, ст.46-1 КК України до 3-х років позбавлення волі з відстрочкою на 2 роки;

2) 23.04.1997 року Василівським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 140, ч.3 ст.193, ч. 1 ст. 145, ч. 2 ст. 17- ч. 3 ст. 81, ч.3 ст.81, ч.2 ст. 140, ст.. 42, ст.. 43 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна. 07.02.2002 року звільнився з Бердянської ВК № 77 по відбуттю строку покарання;

3) 01.11.2002 року Василівським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185, ст.ст.75, 76 КК України до 4 років позбавлення волі с іспитовим строком 3 роки;

4) 10.08.2006 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст.15- ч. 3 ст. 185, ч.2 ст.15-ч.3 ст.185, ч.3 ст.185, ст.ст.70, 75, 76 КК України до 3-х років 1 місяця позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;

5) 18.04.2007 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15 - ч. 3 ст. 185, ст.71 КК України до 4 років позбавлення волі. 30.01.2009 року звільнився з Камянської ВК № 101 умовно - достроково, не відбутий термін - 21 день;

6) 01.11.2011 року Василівським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185, ст.ст.75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;

7) 29.01.2014 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ст.ст. 70, 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185, ч.3 ст.15-ч.3 ст.185 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_10

захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинувачений ОСОБА_6 .

В апеляційній скарзіобвинувачений ОСОБА_6 просить вирок Василівського районного суду Запорізької області від 29 вересня 2015 року скасувати, кримінальну справу закрити за недоведеністю його вини. Вказує, що кримінальну справу сфабриковано органами досудового розслідування, було порушено його право на захист.

В апеляційній скарзі захисникОСОБА_7 вважає вирок суду таким, що підлягає скасуванню з закриттям кримінальних проваджень щодо ОСОБА_6 . Вказує, що судом в порушення вимог ст. 23 КПК України не було досліджено речові докази по епізодам крадіжки з магазину «Троянда» та з магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », однак суд у вироку безпосередньо не дослідивши їх в судовому засіданні на них посилається.

Суд безпідставно критично віднісся до показів свідка ОСОБА_11 , щодо епізоду спроби крадіжки з магазина « ІНФОРМАЦІЯ_3 », посилаючись при цьому, що він знаходиться в дружніх відносинах з ОСОБА_6 , а тому є зацікавленим в результатах кримінального провадження. Таке твердження нічим не підтверджується, при цьому суд не відноситься критично до показів потерпілих, їх родичів, слідчих, працівників міліції, експерта, який є співробітником міліції, які виходячи з положень закону є зацікавленими в результатах кримінального провадження. Крім того, при проведенні досудового розслідування слідчому було відомо, що ОСОБА_11 перебував на місті пригоди, саме тому в нього вдома й було проведено обшук, а переглянутий в судовому засіданні відеозапис обшуку, досліджений в судовому засіданні, разом з довідкою з сільради за місцем реєстрації ОСОБА_6 підтверджує їх покази щодо зерна.

Також суд безпідставно критично віднісся до показів свідка, посилаючись при цьому на те, що вона проживала в цивільному шлюбі з ОСОБА_6 , а тому є зацікавленою в результатах кримінального провадження особою.

Суд умисно викривив покази свідка ОСОБА_12 , який був присутнім у якості понятого при проведенні обшуку за місцем мешкання ОСОБА_6 , щодо відсутності на вилучених в ході обшуку предметах будь яких цінників та позначок.

Суд умисно не звернув увагу на те що слідчим, при вилученні та огляді пачок з цигарками, які були вилучені при обшуку за місцем мешкання у ОСОБА_6 не було належним чином оглянуті ці пачки та не зазначено відомості за якими ці пачки можна було б точно ідентифікувати, а саме, кожна пачка цигарок містить запис про номер партії та дату випуску, за якими можливо було достеменно встановити належать чи не належать ці цигарки до тих які були викрадені в магазині «Троянда».

В обґрунтування вироку суд безпідставно послався на те, що потерпіла та свідок по епізоду крадіжки з магазину «Троянда» начебто впізнали ОСОБА_6 на відеозапису, хоча така слідча дія як впізнання по відеозаписам не проводилась.

Суд безпідставно проігнорував надану стороною захисту відповідь на адвокатський запит. Відповідно до якого в час скоєння крадіжки з магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 » 23.04.2015 року ОСОБА_6 за станом здоров`я не міг користуватися рукою без пошкодження хірургічних швів.

Суд у вироку не дав жодної відповіді на доводи сторони захисту, що ОСОБА_6 інкримінується вчинення крадіжок з магазинів Троянда та Господарчі товари самостійно, без використання будь-яких транспортних засобів. Однак, виходячи з кількості та об`єму викраденого з зазначених магазинів, а також стан здоров`я ОСОБА_6 на час вчинення крадіжки з магазину ОСОБА_13 він не міг фізично це зробити.

У зв`язку з викладеним, захисник ОСОБА_7 просить вирок Василівського районного суду Запорізької області від 29.09.2015 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, та йому призначене покарання з застосуванням ст. ст. 70, 71 КК України у вигляді позбавлення волі строком 6 років - скасувати. Кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 за ч.3 ст.185, ч.3 ст. 15 ч.3 ст.185 КК України - закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 вважає недоведеною вину ОСОБА_6 в скоєні вищезазначених злочинів, а більшість доказів зібраних по кримінальному провадженню є неналежними та недопустимими. Вказує, що в порушення ст.229 КПК України, при пред`явлені речей для впізнання по епізоду крадіжки з магазину «Троянда», що належить потерпілій ОСОБА_14 , остання заявила, що зможе впізнати викрадені в неї цигарки, каву та інші предмети по одній єдиній прикметі, а саме літері Z, якою вона, за допомогою чорного маркеру, помічала всі свої товари. Вона ж, у присутності понятих, в кабінеті старшого слідчого СВ Василівського РВ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_15 відібрала всі цигарки, чай та каву, помічені вищезазначеною літерою, що призвело до абсурду - речей які виявила потерпіла виявилось значно більше, ніж вилучених відповідно до протоколу обшуку в квартирі ОСОБА_6 .

Окрім того, всі вилучені речі слідчим не були ідентифіковані за номером партії, часовим виготовленням та інше. Окрім того, всі вищезазначені матеріальні цінності, були передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_14 з попередженням про те, що вона зобов`язана зберігати передане майно до рішення суду, та надавати для дослідження при першій вимозі. Під час судового розгляду, потерпіла не надала для дослідження у судовому засіданні зазначених доказів, мотивуючи це тим, що їх нібито вкрали. Таким чином, суд був позбавлений права безпосереднього дослідження речових доказів у судовому засіданні, на яких ґрунтувалось обвинувачення. Таким чином, сторона захисту вважає ці докази недопустимими у порядку ст.89 КПК України.

Потерпіла ОСОБА_14 стверджувала, що її магазин всередині та ззовні був оснащений камерами спостереження, а ноутбук в якому фіксувалась уся інформація з камер знаходився у кабінеті. Разом із тим, ноутбук, на якому була інформація, за її словами було викрадено під час наступної крадіжки з магазину, тому запис на ньому не зберігся. А той запис, який зберігся, вона передала працівникам міліції, які в свою чергу заявили, що не отримували ніякого відеозапису.

Таким чином, будь-яке посилання на те, хто був зображений на відеозаписах є також недопустимим доказом.

Також захисник вказує, що обвинувачення ОСОБА_6 у скоєнні крадіжки в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в с. Кам`янське Василівського району базувалось виключно на висновку судової дактилоскопічної експертизи № 164 від 26.05.2014 року, відповідно до якої слід руки, вилучений 22.05.2014 року при огляді місця події залишений ОСОБА_6 . При цьому експерт ОСОБА_16 , який проводив цю експертизу, та який на місці вчинення злочину особисто вилучав сліди пальців рук, в судовому засіданні повідомив, що відбиток пальця руки, який ним було ідентифіковано, як відбиток залишений ОСОБА_6 , було виявлено та вилучено на фрагменті скла з розбитого вікна магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

При цьому сам фрагмент скла, з якого було вилучено відбиток пальця руки ОСОБА_6 , він в судовому засіданні надати не зміг, мотивуючи це тим, що даного фрагменту скла в нього не має, оскільки він не вилучався. ОСОБА_6 в свою чергу, вказав на те, що він раніше бував у зазначеному магазині та його відбитки пальців могли залишитись разом із відбитками інших покупців магазину. Проте крадіжки з магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » він не скоював. Інших доказів причетності ОСОБА_6 до крадіжки з магазину «Господарчі товари» органами досудового розслідування добуто не було.

Слідчий ОСОБА_17 , що вела досудове розслідування по справі, грубо порушила право ОСОБА_6 на захист. Так, незважаючи на неодноразові прохання ОСОБА_6 надати йому адвоката, слідча ОСОБА_17 зателефонувала адвокату ОСОБА_8 щодо участі у проведені слідчих дій, але зважаючи на хворобу адвоката на той час, провела всі слідчі дії з ОСОБА_6 за відсутності захисника, а також не надала можливості ознайомитись з матеріалами кримінального провадження захиснику в порядку ст.290 КПК України.

Таким чином було грубе порушення вимоги ст. 20 КПК України щодо забезпечення права на захист, що є законною підставою скасування вироку.

Разом із тим, в порушення ст. 7 КПК України, щодо основних засад кримінального провадження, суд проігнорував всі вищезазначені стороною захисту аргументи, та виніс обвинувальний вирок.

У зв`язку з викладеним, захисник ОСОБА_8 просить вирок Василівського районного суду Запорізької області від 29.09.2015 року відносно ОСОБА_6 , скасувати та закрити кримінальне провадження за недоведеністю його вини в інкримінованих кримінальних правопорушеннях

Вироком Василівського районного суду Запорізької області від 29 вересня 2015 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.15-ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання:

- за ч.3 ст.15-ч.3 ст.185 КК України 3 роки позбавлення волі;

- за ч.3 ст.185 КК України 4 роки позбавлення волі;

На підставі ст.70 КК України, поглинаючи менш суворе покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у вигляді 4-х років позбавлення волі.

На підставі ч.1, 2 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 29.01.2014 року у вигляді 2-х років позбавлення волі, остаточно до відбуття призначивши ОСОБА_6 покарання у вигляді 6 років позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 до набрання вироком суду законної сили - залишений без змін у вигляді тримання під вартою. Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислюється з моменту його фактичного затримання - з 02.12.2014 року.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_14 - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_14 матеріальну шкоду в сумі 14764 грн.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_18 - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_18 матеріальну шкоду в сумі 7910 грн., моральну шкоду в сумі 1000 грн., а всього 8910 грн.

В іншій частині позовних вимог потерпілому ОСОБА_18 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, в сумі 1733,29 грн.

Вирішена доля речових доказів.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарг; в судових дебатах: обвинуваченого ОСОБА_6 , зокрема і в останньому слові, який підтримав свою апеляційну скаргу та апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та просив їх задовольнити; захисників, якіпросили задовольнити їх апеляційні скарги та апеляційну скаргу обвинуваченого, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг і просив вирок залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарг, колегія суддів, вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 задоволенню не підлягають з огляду на наступне.
Згідно вироку, 23.04.2014 року, о 23 годині 14 хвилин, ОСОБА_6 , за допомогою слюсарного ріжучого інструменту, не встановленого в ході досудового розслідування, шляхом часткового пропилу гвинтового замку на металевій решітці вхідних дверей з подальшим зламом, проник до крамниці "Троянда", яка знаходиться по вул. Сухоіванівська, 5 в смт. Степногірськ Василівського району Запорізької області, яка належить ОСОБА_14 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою крадіжки чужого майна, повторно, таємно скоїв крадіжку майна, яке належить ОСОБА_14 на загальну суму 15 553 грн. 02 коп.

22.05.2014 року, приблизно о 23 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 , за допомогою невстановленого в ході досудового розслідування знаряддя, шляхом відгинання зовнішньої частини лівого боку низу металевих вхідних дверей, та розбиття скла на правій верхній половинці внутрішніх дверей, проник до крамниці " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", яка знаходиться по вул. Центральній, 29 в с. Кам`янське Василівського району Запорізької області, яка належить ОСОБА_18 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою крадіжки чужого майна, повторно, таємно скоїв крадіжку майна, яке належить ОСОБА_18 на загальну суму 7910 грн.

02 листопада 2014 року, близько 04 години 00 хвилин, ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, з метою таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до приміщення, а саме - до магазину "Михалич", який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , за допомогою демонтажного пристрою зірвав верхній навісний замок металевої решітчастої двері, але потрапити до приміщення вказаною магазину не зміг, тому що другий навісний замок так и не зміг зірвати. Але ОСОБА_6 на скоєному не зупинився та продовжив свої злочинні дії з метою викрадення чужого майна, а саме - грошових коштів з каси, за допомогою того ж самого демонтажного пристрою пошкодив цілісність решітки на вікні вказаною магазину та рукою видавив скло вікна, намагаючись, таким чином, проникнути до приміщення магазину, але в цей час спрацювала сигналізація на пульті ВДСО (відділу державної служби охорони), та ОСОБА_6 був застигнутий на місці злочину, коли він з причин, які не залежали від його волі, не здійснив всіх дій, які вважав за потрібними для доведення злочину до кінця, та міг би викрасти грошові кошти в сумі 250 гривень, які знаходилися на той час в касі, спричинивши, таким чином, матеріальні збитки потерпілій ОСОБА_19 .

Допитаний в судовому засіданні апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_6 свою провину не визнав повністю, пояснивши суду, що вважає дане кримінальне провадження сфабрикованим органами досудового розслідування. Стверджує, що жодного злочину не вчиняв. Позовні вимоги потерпілих також не визнає.
ОСОБА_6 суду пояснив, що 23.04.2014 року, приблизно о 14-00 15-00 годині його знайомий на ім`я ОСОБА_20 , прізвище та по-батькові якого він не знає, як і адресу, за якою він проживає, попросив його поїхати разом з ним до смт. Степногірськ, щоб провести його дівчину, оскільки у нього була зламана рука, на що він погодився. До смт. Степногірськ з м. Запоріжжя вони приїхали на електричці приблизно о 20-00-21-00 годині, провели додому дівчину, точно адресу не пам`ятає. Дівчину він у цей день бачив вперше, прізвище, ім`я та по-батькові її не знає. З собою у нього був пакет, в якому знаходився зонтик та пляшка з водою.
Після цього вони вирушили до з/д станції «Плавні», щоб поїхати назад до м. Запоріжжя, але спочатку вирішили зайти до якого-небудь магазину, щоб купити сигарети. Вони побачили приблизно 4-5 випивших хлопців, які сиділи на бордюрі, з якими раніше не були знайомі, підійшли до них та запитали, де можна купити сигарети, на що хлопці вказали на магазин «Троянда», який знаходився неподалік, приблизно за 15-20 метрів від них. У цьому магазині він був раніше, приблизно у 2004 році, коли привозив до нього товар, оскільки працював експедитором в «Кроносінвест». Потерпілу ОСОБА_21 він пам`ятає, оскільки у 2004 році вона теж працювала в цьому магазині. Коли вони підійшли до магазину, він був зачинений. Він побачив, що на будівлі магазину висить якась коробка, зрозумів, що це камера, штовхнув її, щоб не впала нікому на голову, вона впала. Хлопці, які їм вказали на цей магазин, засміялися з цього. Тоді він зі своїм знайомим пішли до з/д станції, а приблизно о 04-00 05-00 годині ранку поїхали на електричці додому, до м. Запоріжжя.
Не заперечує того факту, що у нього вдома знаходилося багато товару, у тому числі, сигарети, чай, кава та інше, який він купував сам, а також привозили знайомі, родичі засуджених до позбавлення волі, оскільки він потім цей товар відвозив до виправних колоній та в АТО.
Не пам`ятає точно, що було 22.05.2014 року, але скоріш за все, він знаходився вдома.
Не пам`ятає, чи був він коли - не будь в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».
Восени 2014 року, дату точно не пам`ятає, у вечірній час, він приїхав до свого знайомого ОСОБА_22 , який проживає в смт. Кушугум, щоб разом з ним, на автомобілі ОСОБА_11 , поїхати до знайомих домовитися з приводу купівлі зерна, оскільки він, як і ОСОБА_11 , займалися домашнім господарством. Вночі, приблизно о 03-00 04-00 годині, вони з ОСОБА_11 поїхали на «Правий берег» в м. Запоріжжі, до ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , прізвище та по-батькові яких, а також адресу проживання, не пам`ятає, у яких він з 2009 року купує зерно. Він зайшов до будинку ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , щоб поспілкуватися з приводу зерна, а ОСОБА_11 залишився на вулиці. Коли він вийшов, то ОСОБА_11 повідомив, що автомобіль зламався, тоді він вирішив піти за зупинку, щоб поїхати на маршрутці додому. У нього ніяких предметів не було з собою. Підійшовши до зупинки приблизно о 03-00 годині, до нього підійшли працівники служби охорони, одягли на нього наручники, при цьому, руки були за спиною, поклали на землю, лежав на животі обличчям до низу, та почали бити, при цьому сказали, що на нього «повісять» крадіжку. Ці події відбувалися на відстані приблизно 20 м. від магазину «Михалич», в якому він ніколи не був до цього. Чув, що біля магазину знайшли лом, але йому його не показували. Через деякий час приїхала потерпіла ОСОБА_19 , понятих він не бачив. Його обшукали та вилучили мобільний телефон, сигарети, гроші. Згодом телефон повернули. Приблизно о 07-00 годині ранку його відвезли до райвідділу міліції.
З приводу нанесених йому тілесних ушкоджень працівниками служби охорони він нікуди зі скаргами не звертався, як і до медичних установ, оскільки працівники міліції його запевнили, що кримінального провадження відносно нього не буде та порекомендували звернутися до потерпілої, щоб віддати їй 300 грн. на відшкодування заподіяної шкоди. Він хоча й не скоював ніякого злочину, але вирішив поїхати до потерпілої та віддати їй ці кошти, але вона відмовилася їх прийняти.
Стверджує, що слідчою ОСОБА_17 було порушено його право на захист, оскільки під час розслідування він просив надати йому адвоката, але вона відмовила.
У скоєному не розкаюється, оскільки ніяких злочинів не вчиняв.
Незважаючи на не визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованих йому злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.15-ч.3 ст.185 КК України, колегія суддів вважає, що його вина підтверджена доказами, які є в матеріалах провадження, і його діям місцевий суд дав належну і відповідну юридичну оцінку.

Так, потерпіла ОСОБА_14 в суді першої інстанції пояснила, що ОСОБА_6 раніше бачила, оскільки він декілька років назад привозив товар до її магазину. Вона орендує приміщення магазину «Троянда» в смт. Степногірськ, в якому займається торгівельною діяльністю.
23.04.2014 року, приблизно о 20-00 годині продавці зачинили магазин, все було на своїх місцях.
24.04.2014 року, приблизно о 07-45 годині до магазину прийшли продавці, які побачили, що були зламані двері магазину, спиляна решітка за дверима, обрізана камера спостереження на будівлі, після чого зателефонували її доньці ОСОБА_25 та їй. Вона відразу прийшла до магазину та побачила, що відбулася крадіжка. Їй стало погано, тому її забрала «Швидка», а на місці з працівниками міліції залишилася її донька, яка допомагає їй з цим магазином.
Після проведеної ревізії було встановлено викрадене майно та кошти, про що складено відповідний акт. Частково це майно їй було в ході досудового розслідування повернуто. При цьому, серед наданих їй слідчою для впізнання речей, вона впізнала свої, оскільки особисто проставляє цінники, на яких познає маркером букву «Z», на всьому товарі, який продається у вказаному магазині.
Майно, яке було передано їй на зберігання, знаходилося в магазині «Троянда», однак, де воно знаходиться на даний час, не знає, однак воно відсутнє. Можливо воно було викрадено під час інших крадіжок, які сталися вже після цієї, не пам`ятає. Слідча її попереджала про відповідальність за неналежне зберігання цього майна.
Також потерпіла пояснила, що в магазині було 4 камери відео спостереження, з них, одна-на вулиці, дві-всередині магазину, одна-в коридорі. З записів цих камер чітко видно особу, яка вчинила крадіжку, це був ОСОБА_6 , вона його впізнала. Магазин оснащений сигналізацією, пульт якої знаходиться вдома у її доньки.
Потерпілий ОСОБА_18 , в суді першої інстанції пояснив, що в с. Кам`янське він займається торгівельною діяльністю в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », сам є й продавцем.
22.05.2014 року приблизно о 14-00-15-00 годині він зачинив двері та поїхав додому. Сигналізацією магазин не облаштований.
23.05.2014 року, приблизно о 08-00 годині він приїхав до магазину та виявив, що було пошкоджено одну із дверей в магазині, а з магазину вчинено крадіжку. Він викликав працівників міліції. Після проведеної ревізії було встановлено викрадене майно та кошти.
Нічого з викраденого йому повернуто не було.
Потерпіла ОСОБА_19 , в суді першої інстанції пояснила, що не була раніше знайома з обвинуваченим. Вона займається торгівельною діяльністю в магазині «Михалич» в м. Запоріжжя, який знаходиться у неї в оренді. Магазин облаштовано сигналізацією.
02.11.2014 року, приблизно о 03-00 годині ночі, їй зателефонували співробітники служби охорони та повідомили, що відбувся замах на крадіжку з магазину. Вона відразу приїхали на місце, де побачила, що затримано обвинуваченого ОСОБА_6 , а біля нього лежав лом та робочі рукавиці помаранчевого кольору. Працівники охорони сказали, що ці речі вилучили у обвинуваченого. Вікно до приміщення магазину було пошкоджено, а також навісний замок на вхідних дверях. На місце приїхали також працівники міліції. У її присутності на обвинуваченого не здійснювався тиск, його не били, тілесні ушкодження йому не наносив ніхто. ОСОБА_6 ні на що не скаржився.
В магазині знаходилися продукти харчування, спиртні напої, гроші в сумі приблизно 200 грн., але точно вона зараз не пам`ятає, та інше.
Приблизно через три тижні, точно дату не пам`ятає, обвинувачений приходив до неї та пропонував кошти за те, щоб вона забрала заяву з міліції, однак вона відмовилася. На її питання до нього, як він може вчиняти крадіжки, ОСОБА_6 відповів, що в цьому нічого «страшного» не має, оскільки це майно чуже та він не викрадає багато, а по трохи, тому великої шкоди не завдає.
Свідок ОСОБА_25 , яка суду першої інстанції пояснила, що потерпіла ОСОБА_26 є її матір`ю. Вона допомагає матері здійснювати торгівельну діяльність в магазині «Троянда» в смт.Степногірськ. Вона привозить до магазину товар, ввечері забирає гроші з каси, залишаючи в ній невелику суму дрібними купюрами, щоб зранку зручно було продавцям торгувати та віддавати здачу. Магазин закривається щовечора у її присутності, ставиться на сигналізацію, ключі знаходяться у продавця.
22.04.2014 року ввечері все так і відбувалося, однак вночі сигналізація не спрацювала, оскільки акумулятор був неякісний в датчику руху.
23.04.2015 року, приблизно о 07-00 07-30 годині ранку їй зателефонували продавці та повідомили, що з магазину було здійснено крадіжку. Вона зателефонувала матері та повідомила їй про це.
Коли вона прийшла до магазину, то побачила, що з магазину вчинено крадіжку. На виклик приїхали працівники міліції, які проводили огляд. Вона з продавцями провела ревізію та встановила, що було викрадено. Маму забрала «Швидка», оскільки вона стала погано себе почувати після побаченого.
На всьому товарі в магазині мати сама ставить цінники, на яких позначає букву «Z», щоб можна була свій товар відрізнити від іншого, оскільки з магазину неодноразово вчинялися крадіжки.
Магазин всередині та ззовні був оснащений камерами спостереження, а ноутбук, на якому фіксувалася вся інформація з камер, знаходився в кабінеті.
Вранці 23.04.2014 року зовнішня камера спостереження була відсутня, однак, запис з неї зберігся, на ній, як і на внутрішніх, було видно, що ОСОБА_6 , якого вона впізнала, разом з іншим чоловіком, вчиняє крадіжку з магазину, тому вона роздрукувала його фото та роздала іншим підприємцям, щоб знали, що ця особа вчиняє крадіжки. Обличчя другого чоловіка, на відміну від ОСОБА_6 , не було видно добре на камері.
На записах з камер спостереження було видно як ОСОБА_6 в білі мішки з-під цукру, які знаходились в приміщенні магазину, складував товар, віддавав йому другому чоловікові, який виносив його з магазину.
Ноутбук, на якому була інформація з камер спостережень, було викрадено під час наступної крадіжки з магазину, тому запис з нього не зберігся. Той запис, який зберігся, вона передала працівникам міліції для доручення до провадження.
Частково викрадене майно було повернуто, його мати впізнала по цінниках.
Свідок ОСОБА_15 , яка суду першої інстанції пояснила, що вона проводила досудове розслідування даного кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.3 ст.185 КК України. Серед вилучених під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 речей, потерпіла ОСОБА_21 впізнала свої за цінниками, на них мали місце позначки «Z», які, як вона пояснила, сама проставляла. Ці речові докази були передані їй на зберігання, а решта-частина повернута співмешканці ОСОБА_6 , частина передана адвокату ОСОБА_8 , а частина-знаходиться в камері схову Василівського РВМ.
Слідчий ОСОБА_17 , яка суду першої інстанції пояснила, що вона проводила досудове розслідування даного кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.3 ст.15- ч.3 ст.185 КК України. Вона роз`яснювала йому право на адвоката, однак ОСОБА_27 під час розслідування таких клопотань не заявляв. Клопотання про залучення адвоката ОСОБА_8 він усно заявив після завершення досудового розслідування. Письмово такі заяви від нього не надходили. Однак, коли вона у його присутності зв`язалася по телефону з адвокатом ОСОБА_8 , той відмовився приймати участь, посилаючись чи то на зайнятість, чи то на хворобу, точно не пам`ятає, про що вона повідомила ОСОБА_6 .
При цьому, на протязі всього розслідування, до вручення обвинувального акта, ОСОБА_6 повністю визнав свою вину, читав та підписував всі документи, добровільно давав покази, сприяв розкриттю злочину.
В ході досудового розслідування на ОСОБА_6 ні вона, ні інші працівники міліції тиску не чинили, він з такими скаргами до неї не звертався. Тілесних пошкоджень на ОСОБА_6 вона не бачила.
Речові докази у провадженні були вилучені у ОСОБА_6 на місці скоєння злочину. При цьому, ОСОБА_6 пояснював, що вилучені у нього печатки він завжди носив з собою, а лом - взяв вдома.
Про те, що до магазину він намагався проникнути з метою викрадення саме коштів, повідомив під час допитів сам ОСОБА_6 .
Свідок ОСОБА_28 , який суду першої інстанції пояснив, що працює молодшим інспектором Ленінського міжрайонного відділу державної служби охорони, прапорщик міліції.
Восени 2014 року, точно дату не пам`ятає, приблизно о 03-00 04-00 годині ночі, він знаходився на робочому місці, коли надійшов виклик, спрацювала сигналізація на об`єкті, який знаходився у них під охороною.
Він разом з водієм ОСОБА_29 виїхали на місце, за адресою: вул. Бородинська, 108, магазин «Михалич». Залишивши неподалік автомобіль, вони вийшли та підійшли до магазину, де побачили, що на вхідних дверях зірвано навісний замок. В той час вони побачили, що від магазину втікає якийсь чоловік. Вони його наздогнали неподалік від магазину, це був обвинувачений ОСОБА_6 . Вони його затримали. Далі вони побачили, що пошкоджено металеву решітку на вікні магазину та саме вікно трохи було відчинене. Саме від цього вікна й втікав від них ОСОБА_27 .
З собою у ОСОБА_27 був гвоздодер (лом) та перчатки робочі помаранчеві, які знаходилися під ОСОБА_27 коли вони його наздогнали та він впав. Вони зрозуміли, що саме ця особа намагалася вчинити крадіжку з магазину, а зазначені предмети він намагався від них приховати під своїм тілом, та викликали слідчо - оперативну групу, провели зовнішній огляд ОСОБА_27 та одягли на нього наручники, щоб він не втік. Також вони викликали власницю магазину. На їх запитання щодо того, що відбулося, ОСОБА_27 заперечував свою причетність та вигадував й розповідав їм декілька версій того, чому він опинився в цей час та на цьому місці.
У нього немає сумнівів у тому, що саме ОСОБА_6 вчинив замах на крадіжку з магазину та якби вони не приїхали вчасно, вчинив би крадіжку.
Стверджує, що ні він, ні ОСОБА_30 , ні інші працівники міліції не чинили на ОСОБА_6 тиск, не наносили йому тілесні ушкодження чи побої.
Свідок ОСОБА_31 , який суду першої інстанції пояснив, що працює водієм Ленінського міжрайонного відділу державної служби охорони, прапорщик міліції, та дав аналогічні покази.
Свідок ОСОБА_32 , який суду пояснив, що не пам`ятає точно дату, але було холодно, приблизно о 06-00 годині ранку він вийшов зі свого будинку та проходив повз магазин «Михалич» в м.Запоріжжя, коли його запросили працівники міліції бути понятим, він погодився. Біля магазину знаходилася його директор ОСОБА_19 , обвинувачений, з яким він раніше знайомий не був, та працівники міліції. Йому пояснили, що ОСОБА_6 намагався вчинити крадіжку з цього магазину. На столі в приміщенні магазину лежали лом та перчатки в білому мішку, йому пояснили, що ці речі вилучили у ОСОБА_27 .
Під час слідчої дії було складено відповідний протокол, який він підписав.
Тілесних пошкоджень на ОСОБА_27 він не бачив. Він у його присутності ні на кого не скаржився та нічого не пояснював.
Експерт ОСОБА_33 , який суду першої інстанції пояснив, що він був у складі слідчо-оперативної групи, яка виїздила на місце вчинення злочину в магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в с.Кам`янське восени 2014 року, в якості спеціаліста-криміналіста та приймав участь в огляді місця події, після чого ним проводилася судова дактилоскопічна експертиза, за результатами якої ним складено Висновок за №304 від 14.10.2014 року. На місці події він збирав папілярні сліди пальців рук, один з яких, який було вилучено з фрагмента скла дверей, які були розбиті та через які злочинець проник до магазину, залишений ОСОБА_6 .
Ці сліди на місці події вилучалися та пакувалися належним чином, відповідно до всіх вимог діючого законодавства.
При цьому, уламок скла, на якому й було виявлено слід пальця руки ОСОБА_27 , знаходився всередині магазину, як і інші уламки, що свідчить про те, що до магазину проникали ззовні. Крім того, пошкодженими дверми, яких було двоє, через які злочинець проник до магазину, ніхто не користувався, вони були зсередини магазину заставлені товаром, що виключає можливість залишення ОСОБА_27 цього сліду зсередини магазину. Крім того, давність цього сліду свідчить про те, що його було залишено у термін до одного місяця, оскільки більш тривалий час такі відбитки не могли зберегтися.
Він виключає той факт, що цей відбиток міг належати іншій особі, а не ОСОБА_6 .
Свідок ОСОБА_34 , яка суду першої інстанції пояснила, що приймала участь на прохання працівників міліції в якості понятої разом з ОСОБА_35 , яким було роз`яснено їх права, у кабінеті Василівського РВ ГУМВС України в Запорізькій області під час слідчої дії, в ході якої потерпіла жінка, з магазину якої було здійснено крадіжку, серед представлених їй слідчою для впізнання речей, впізнала свої. При цьому, потерпіла пояснила, що належні їй речі впізнала за цінниками на товарах та позначкою «Z» на них, яку сама проставляла. Потерпіла звертала також увагу на дату, зазначену на цих предметах. Серед цих речей були: чай, кава, сигарети та інше. При цьому, потерпілій для впізнання було надано багато речей, у тому числі й ті, які їй не належали, оскільки вона їх не впізнала як свої. Під час слідчої дії здійснювалася фото фіксація, а також слідчою складався відповідний протокол, в якому все правильно було викладено та який вона підписала. Дату цієї слідчої дії точно не пам`ятає.
Свідок ОСОБА_36 , яка дала аналогічні пояснення.
Свідок ОСОБА_37 , яка суду пояснила, що була присутня в якості понятої на прохання працівників міліції у кабінеті Василівського РВ ГУМВС України в Запорізькій області під час слідчої дії, в ході якої слідча розпечатувала запаковані скотчем коробки, в яких знаходились різні речі, які виклала на стіл, а жінка серед цих речей впізнала свої. Серед цих речей були: чай, кава, сигарети та інше. Потім всі ці речі знов були упаковані в коробки, опечатані, на них всі присутні розписалися. Під час слідчої дії слідча складала відповідний протокол, в якому все правильно було викладено та який вона підписала. Дату цієї слідчої дії точно не пам`ятає.
Свідок ОСОБА_38 , суду пояснив, що він добровільно був присутній в якості понятого на прохання працівників міліції під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , з яким він був знайомий, оскільки вони проживають в одному під`їзді. Працівники міліції показували свої посвідчення, слідча зачитала всім присутнім їх права, а також ухвалу суду на обшук, а все, що відбувалося, фіксувалося на відео. Під час обшуку було вилучено рідні речі, у тому числі, кава, чай, сигарети, посуд, запальнички, ноутбук та інше. При цьому, цінники були не на всіх вилучених речах. Під час обшуку працівники міліції поводили себе коректно, грубості з їх боку не було. Що саме вона шукали, йому відомо не було. Всі вилучені речі упаковувалися в пакети, опечатувалися, та вони на них розписувалися. Також під час обшуку було вилучено лом, однак, де саме його вилучили, він не бачив, але працівники міліції пояснили, що він стояв у коридорі. Про хід слідчої дії було складено відповідний протокол, який він читав, там все було правильно викладено, тому він його підписав.
Також вина ОСОБА_6 у вчиненні зазначених вище злочинів підтверджується:
- фактичними даними, що містяться в протоколі обшуку від 01.12.2014 року та відеозаписом фіксації слідчої дії, з якого вбачається, що обшук проводився на підставі ухвали слідчого судді Василівського районного суду Запорізької області від 28.11.2014 року (Т-1, а.с.51), за місцем проживання ОСОБА_6 : АДРЕСА_2 у період часу з 15 год. 44 хв. до 17 год. 48 хв., у присутності понятих ОСОБА_39 та ОСОБА_40 , а також ОСОБА_9 , яка проживала у цій квартирі. Вилучені під час обшуку речі упаковані в поліетиленові пакети, опечатані пояснювальною запискою, яка завірена підписами понятих та слідчої. Також в протоколі свій підпис поставила ОСОБА_9 . При цьому, як вбачається з цього протоколу, він був прочитаний присутнім, зауважень та пропозицій від них не надходило (Т-1, а.с.51-63);
- фактичними даними, що містяться на відеозаписі з камери спостереження, яка була розташована на будівлі крамниці «Троянда», яка знаходиться по вул. Сухоіванівська, 5 в смт. Степногірськ Василівського району Запорізької області, який був досліджений в судовому засіданні та з якого чітко вбачається, що 23.04.2014 року, о 23 годині 14 хвилин, ОСОБА_6 , підійшовши до крамниці «Троянда», побачив зазначену камеру. Потім, з принесеного з собою пакету, дістав перчатки, які одягнув на руки, предмет, схожий на плоскогубці, за допомогою якого пошкодив камеру, після чого вона припинила знімати. Отже, з цього відеозапису вбачається, що ОСОБА_6 намагався позбутися доказів фіксації його незаконної діяльності. Крім того, цим відеозаписом спростовуються покази ОСОБА_27 в частині того, що у пакеті, який був з ним, знаходились тільки зонтик та пляшка з водою (Т-1, а.с.64-66, 154-155);
- фактичними даними, що містяться в постанові про долучення речових доказів від 26.04.2014 року, відповідно до якої, DVD диск з відеозаписом відеокамери спостереження крамниці «Троянда», яка знаходиться по вул. Сухоіванівська, 5 в смт. Степногірськ Василівського району Запорізької області, долучено до матеріалів кримінального провадження (Т-1, а.с.184);
- фактичними даними, що містяться в протоколах про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 25.11.2014 року, 09.12.2014 року, відповідно до яких, на підставі ухвали слідчого судді апеляційного суду Запорізької області №08/9226т від 21.10.2014 року ОСОБА_41 про дозвіл на проведення слідчої розшукової дії зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж з абонентського номеру мобільного терміналу, який належить та яким користувався ОСОБА_6 , було знято таку інформацію, та встановлено, що ОСОБА_6 обговорював свою протиправну діяльність, пов`язану з викраденням чужого майна, зокрема, й 02.11.2014 року у нічний час щодо замаху на крадіжку з магазину «Михалич».
До протоколу додано оптичні носії інформації, які упаковані в паперовий конверт, зовнішні пошкодження на дисках відсутні. Зазначені носії було досліджено в судовому засіданні та підтверджено факти, викладені у протоколах, зокрема, протиправна діяльність ОСОБА_6 (Т-1, а.с. 84-94, 96, 98, 99,100, 101, 102);
- фактичними даними, що містяться в протоколах огляду та пред`явлення речей для впізнання від 05.12.2014 року та фото таблицями до протоколу пред`явлення речей для впізнання, відповідно до яких, потерпіла ОСОБА_14 серед пред`явлений їх для впізнання речей, впізнала належні їй, які були викрадені 23.04.2014 року з крамниці «Троянда» в смт. Степногірськ Василівського району Запорізької області. Ознаки, за якими вона впізнала ці речі це: етикетки, наклеяні на речах, на яких містяться букви «Z», написані маркером біля ціни товару. Речі, які впізнала ОСОБА_21 , під розписку були передані їй на відповідальне зберігання (Т.1, а.с. 129, 134);
- фактичними даними, що містяться в постанові про долучення речових доказів від 05.12.2014 року, відповідно до якої, речові докази: три банки кави «Якобс Монарх», кава «Якобс Монарх» Є/У 2 упаковки вагою по 156 г., 1 банка кави «Якобс Монарх» в склі вагою 50 г., 1 банка кави «Нескафе класик» вагою 168 г., 1 банка кави «Нескафе Голд» вагою 100 г, чай в металевій упаковці «AKBAR» вагою 225 г., 4 пачки «Мальборо», 4 пачки «Винстон блю», 6 пачок «Честер блю», 4 пачки «Честер ред.», 3 пачки «Кемел жолтые», 3 пачки «Елем блю» - передано за зберігання потерпілій ОСОБА_14 під гарантійну розписку (Т-1, а.с.187- 189). Зазначені речі, які належить ОСОБА_14 , були викрадені ОСОБА_6 23.04.2014 року о 23 годині 14 хвилин з крамниці «Троянда», яка знаходиться по вул. Сухоіванівська, 5 в смт. Степногірськ Василівського району Запорізької області, їх впізнала потерпіла серед інших, пред`явлених їй для впізнання.
При цьому, в судовому засіданні встановлено, що зазначені речові докази у потерпілої ОСОБА_14 відсутні, про що вона заявила суду, тому, в судовому засіданні, в порядку ст.23 КПК України, вони оглянути та досліджені не були. Цей факт є підставою для вирішення питання щодо наявності (чи відсутності) підстав для притягнення потерпілої до відповідальності, однак, він не може слугувати підставою для визнання зазначеної постанови про долучення речових доказів, неналежним доказом, на чому наполягав обвинувачений та його захисники;
- фактичними даними, що містяться в протоколі огляду місця події від 24.04.2014 року та фото таблицями до нього, відповідно до якого, об`єктом огляду була крамниця «Троянда» в смт. Степногірськ Василівського району Запорізької області. Під час огляду було виявлено пошкодження металевої решітки на вхідних дверях та самих дверей, через які відбулося проникнення 23.04.2014 року до крамниці з подальшим викраденням речей та коштів, які в ній знаходилися. Під час огляду було виявлено та вилучено: слід тканини з вхідних дверей крамниці, болт зі слідами злому з металевої решітки вхідних дверей (Т-1, а.с.135-140);
- висновком судово-криміналістичної (трасологічної) експертизи №143 від 12.05.2014 року, відповідно до якої, на поверхні двох фрагментів стрижня гвинтового замка, вилучених 24.04.2014 року в ході огляду місця події - крамниці «Троянда» в смт. Степногірськ Василівського району Запорізької області, мають місце динамічні пошкодження. Пошкодження на зазначених двох фрагментах стрижня гвинтового замка утворені в результаті часткового пропилу за допомогою слюсарно ріжучого інструменту з однією ріжучою кромкою (пилка по металу, слюсарне ріжуче полотно і тому подібне) з подальшим зламом (Т-1, а.с.161-163);
- фактичними даними, що містяться в протоколі огляду місця події та фототаблицями до нього, відповідно до якого, об`єктом огляду була крамниця « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яка знаходиться по вул. Центральній, 29 в с. Кам`янське Василівського району Запорізької області. Під час огляду було виявлено пошкодження металевих вхідних дверей та розбиття скла на правій верхній половинці внутрішніх дверей, через які відбулося проникнення 22.05.2014 року до крамниці з подальшим викраденням речей та коштів, які в ній знаходилися. Під час огляду було виявлено та вилучено: шість слідів рук, слід перчатки з поверхні коробки (Т-1, а.с.164-168). При цьому, судом встановлено, що в зазначеному протоколі має місце технічна помилка в даті його складання, а саме, замість «23.05.2014 року», вказано «22.05.2014 року», однак цей факт не тягне за собою визнання цього протоколу, як доказу, недопустимим;
- висновком судової дактилоскопічної експертизи №164 від 26.05.2014 року, відповідно до якої, слід руки розміром 23х17 мм (слід №3), вилучений 22.05.2014 року при огляді місця події за адресою: Запорізька область, Василівський район, с.Кам`янське, вул. Центральна, 22, магазин «Господарчі товари», для ідентифікації за ним особи, придатний; сліди рук розмірами 24х19 мм (слід №1), 24х8 мм (слід №2), 10х12 мм (слід №4), 24х9 мм (слід №5), 23х18 мм (слід №6), вилучені також там, для ідентифікації за ними особи, придатні.
Слід пальця руки розміром 23х17 мм (слід №3), вилучений 22.05.2014 року при огляді місця події за адресою: Запорізька область, Василівський район, с.Кам`янське, вул. Центральна,22, магазин «Господарчі товари», залишений не ОСОБА_18 , а іншою особою (Т.3).
При цьому, судом встановлено, що в постанові слідчого, якою було призначено цю експертизу, має місце технічна помилка в даті його складання, а саме, замість «23.05.2014 року», вказано «22.05.2014 року», однак цей факт не тягне за собою визнання цього протоколу, як доказу, недопустимим;
- висновком судової дактилоскопічної експертизи №304 від 14.10.2014 року, відповідно до якої, слід пальця руки розміром 23х17 мм (слід №3), вилучений при огляді місця події за адресою: Запорізька область, Василівський район, с. Кам`янське, вул. Центральна,22, магазин «Господарчі товари», залишений ОСОБА_6 . Як зазначалося вище, експерт ОСОБА_33 , який проводив цю експертизу та який на місці вчинення злочину особисто вилучав сліди пальців рук, підтвердив свій Висновок (Т-1, а.с.180-183).
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , як і його захисники, заперечують Висновок зазначеної експертизи, вважають його сфабрикованим та недопустимим, однак, разом з тим, жодного доказу на підтвердження своїх тверджень, суду не надали.
- фактичними даними, що містяться в протоколі огляду місця події від 02.11.2014 року та фототаблицями до нього, відповідно до якого, об`єктом огляду був магазин " ІНФОРМАЦІЯ_3 ", який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 та прилегла до нього територія.
Під час огляду було виявлено, що зірвано верхній навісний замок металевої решітчастої двері та пошкоджено цілісність решітки на вікні вказаною магазину та видавлено скло вікна.
Під час огляду було виявлено та вилучено: гвоздодер, пара перчаток, один слід тканини (Т-3, а.с.126-130). В судовому засіданні встановлено, що цей демонтажний пристрій та перчатки належать ОСОБА_6 , їх вилучили у нього під час затримання на місці вчинення злочину, хоча цей факт й заперечується обвинуваченим та його захисниками. За допомогою цього пристрою ОСОБА_6 й намагався проникнути всередину магазину з метою вчинення крадіжки;
- Висновком судової дактилоскопічної експертизи №381 від 16.11.2014 року, відповідно до якої, слід тканини, вилучений 02.11.2014 року при огляді магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Бородинська, 108, придатний для встановлення загальної групової належності та його було залишено трикотажною тканиною, аналогічною тій, з якої виготовлено рукавички, вилучені там же (Т-3, а.с.136-138);
- фактичними даними, що містяться в постанові про визнання та долучення речових доказів від 18.11.2014 року, відповідно до якої: перчатки та слід тканини, вилучені 02.11.2014 року під час огляду місця події - магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Бородинська, 108, визнано речовими доказами та: слід тканини зберігається в матеріалах кримінального провадження, а печатки-передано на зберігання в камеру схову Василівського РВ ГУМВС України в Запорізькій області (Т-3, а.с.139 - 140). Зазначені печатки були досліджені в судовому засіданні;
- фактичними даними, що містяться в постанові про визнання та долучення речових доказів від 18.11.2014 року, відповідно до якої : лом, вилучений 02.11.2014 року на місці події біля магазину «Михалич» ", який знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Бородинська, 108, визнано речовим доказом та - передано на зберігання в камеру схову Лелінського РВ ГУМВС України в Запорізькій області (Т-3, а.с.141 - 142). Зазначений лом був досліджений в судовому засіданні.
Той факт, що потерпіла Овчарова на законних підставах здійснювала свою торговельну діяльність станом на 23.04.2014 року підтверджується наявними в матеріалах провадження доказами, а саме: ліцензіями, торговим патентом, випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (Т-1, а.с.141-143-а).
Той факт, що потерпілий ОСОБА_18 на законних підставах здійснював свою торговельну діяльність станом на 22.05.2014 року підтверджується наявними в матеріалах провадження доказами, а саме: Свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи підприємця, свідоцтвом платника єдиного податку, випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (Т.1 а.с. 169-171).
Той факт, що потерпіла ОСОБА_19 на законних підставах здійснювала свою торговельну діяльність станом на 02.11.2014 року підтверджується наявними в матеріалах провадження доказами, а саме: торговим патентом, Свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи підприємця (Т-3, а.с.174-175).
В судовому засіданні було досліджено наданий прокурором протокол обшуку від 10.12.2014 року за адресою проживання свідка ОСОБА_42 : АДРЕСА_4 та відеозапис фіксації цієї слідчої дії (Т-1, а.с.69-75, 77), однак, суд обґрунтовано не врахував ці докази, оскільки вони не містять в собі доказової інформації стосовно злочинів, які є предметом розгляду в даному кримінальному провадженні.
В судовому засіданні також було досліджено наданий прокурором протокол про результати проведення аудіо, відео контролю особи від 24.12.2014 року, відповідно до якого, на підставі ухвали слідчого судді апеляційного суду Запорізької області №08/10520т від 27.11.2014 року ОСОБА_43 про аудіо, відео контроль особи, було проведено аудіо, відео контроль за ОСОБА_6 . До протоколу додано магнітний носій інформації, який упаковано в паперовий конверт, зовнішні пошкодження на ньому відсутні. Зазначений носій було переглянуто в судовому засіданні (Т-1, а.с.85). Крім того, в судовому засіданні було досліджено наданий прокурором протокол про результати проведення спостереження за особою від 26.01.2015 року, відповідно до якого, на підставі ухвали слідчого судді апеляційного суду Запорізької області №08/10042т від 13.11.2014 року ОСОБА_44 про спостереження за особою, було проведено спостереження за ОСОБА_6 . До протоколу додано магнітний носій інформації, який упаковано в паперовий конверт, зовнішні пошкодження на ньому відсутні. Зазначений носій було переглянуто в судовому засіданні (Т-1, а.с.97). Суд не врахував зазначені докази, оскільки вони не містять в собі доказової інформації стосовно злочинів, які є предметом розгляду в даному кримінальному провадженні. При цьому, суд приймає до уваги той факт, що по-перше, запис бесіди з ОСОБА_6 , який фіксувався працівниками міліції, неналежної якості, з нього взагалі не можливо з`ясувати (почути) про що йшла мова; по-друге, бесіда-не є офіційним допитом особи в порядку, передбаченому КПК України, тому, як зазначалося вище, відповідно до вимог ст.95 КПК України, суд не може посилатися на покази обвинуваченого, дані ним в ході досудового розслідування, але, відповідно до вимог ст..94 КПК України, може дати їм оцінку, при цьому, показанням, а не бесіді, а тому, оцінити їх суд не може. Також суду для дослідження надано фото, яке містилося на наданому диску, з якого взагалі не зрозуміло, яке воно відношення має до суті провадження та яку доказову інформацію в собі містить.
В судовому засіданні першої інстанції свідок ОСОБА_42 , пояснив, що знаходиться з ОСОБА_6 в дружніх відносинах.
На початку листопада 2014 року, але точно дату на пам`ятає, ввечері до нього додому з м. Запоріжжя в смт. Кушугум приїхав ОСОБА_6 та попросив відвезти його на «Правий берег», щоб поспілкуватися з людьми щодо продажу зерна. Він погодився, але після того, як вправиться по господарству.
Приблизно о 03-00 годині ночі вони на належному йому автомобілі ВАЗ-2108 поїхали на Бородінський м-н в приватний сектор, де він зупинився біля одного з будинків, але адресу не пам`ятає, оскільки за цією адресою вони їздили вперше. Дударь пішов в будинок розмовляти з приводу зерна, а він залишився біля автомобіля. З людьми, які проживали в цьому будинку та з якими спілкувався ОСОБА_27 , він не знайомий. Приблизно через годину ОСОБА_27 вийшов, вони від`їхали трохи, але автомобіль зламався та не заводився, тоді ОСОБА_27 сказав, що піде на зупинку та на маршрутці поїде додому. У ОСОБА_27 не було з собою ніяких предметів, у тому числі, лому та рукавиць він у нього не бачив. Коли ОСОБА_27 перейшов на другу сторону вулиці та проходив повз магазин «Михалич» до зупинки, він побачив, що ОСОБА_27 почали бити працівники міліції, яких було троє, які були в формі охорони, а ОСОБА_27 кричав «Зачем Вы меня бъете ?». Неподалік стояв службовий автомобіль служби охорони. ОСОБА_27 впав на землю. Він знаходився на відстані приблизно 10 м. від них. Він не підходив до них, оскільки не хотів втручатися та мати справу з працівниками міліції. Коли ОСОБА_27 підняли та підвели до службового автомобіля, він завів автомобіль та поїхав його ремонтувати. Що відбувалося далі, не бачив.
Колегія суддів критично ставиться до показань свідка ОСОБА_42 , оскільки, як встановлено в судовому засіданні, він знаходиться у дружніх відносинах з ОСОБА_6 , а тому, є зацікавленим у результаті розгляду даного кримінального провадження. Його покази свідчить про намір допомогти обвинуваченому уникнути кримінальної відповідальності за вчинений в період іспитового строку злочин.
Показання цього свідка узгоджуються тільки з показаннями обвинуваченого ОСОБА_6 , даними в судовому засіданні, та не узгоджуються з іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, викладеними вище, якими підтверджується вина ОСОБА_6 .
Крім того, суд вважає версію обвинуваченого та свідка ОСОБА_11 вигаданою, неспроможною та безпідставною, ще й тому, що: вони обоє вказують на те, що адресу, за якою вночі їздили, нібито, з приводу розмови про купівлю зерна, не знають, хоча мали б знати, якщо вони б дійсно туди їздили; ОСОБА_11 з людьми, з якими, нібито, спілкувався ОСОБА_27 , не знайомий, а ОСОБА_27 ні прізвищ, ні по-батькові цих людей також не знає; поважні причини, з яких була негайна потреба їхати саме вночі до цих людей, щоб поспілкуватися з приводу зерна, як вони стверджують, суду названі не були, як і поважні причини, з яких ОСОБА_27 поїхав з м. Запоріжжя до смт. Кушугум, щоб потім вночі разом з ОСОБА_11 повернутися назад до м. Запоріжжя., враховуючи ще й той факт, що ОСОБА_11 участі в «так званій» розмові з приводу зерна, взагалі не приймав.
Також, колегія суддів вважає, що якби ОСОБА_11 , який є другом ОСОБА_27 , як вони обоє стверджують, був насправді свідком тих подій, які відбувалися біля магазину «Михалич» 02.11.2014 року, коли, як стверджує ОСОБА_11 , бачив, що відбувалося «незаконне побиття» ОСОБА_27 , він би не залишив «друга» ОСОБА_27 , а завадив би продовженню цих «незаконних», на його думку, дій з боку працівників служби охорони, повідомив би до міліції про побачене. Крім того, про ці обставини та наявність цього свідка ОСОБА_6 в ході досудового розслідування не повідомляв, хоча, суд вважає, що якби події відбувалися дійсно так, як про це розповідають ОСОБА_27 та ОСОБА_11 , які стверджують, що ОСОБА_27 не вчиняв злочину, то обвинувачений би повідомив слідчу про це, оскільки висунута ними версія спростовує обвинувачення ОСОБА_27 , але він цього не зробив, а навпаки, повністю визнавав свою вину.
Таким чином, суд вважає, що покази свідка ОСОБА_11 є неправдивими.
В судовому засіданні першої інстанції свідок ОСОБА_9 пояснила, що проживає у цивільному шлюбі з ОСОБА_6 з 2003 року. Шлюб зареєстровано не було. Мають 4-х спільних дітей, які на даний час проживають з нею але ОСОБА_6 не записаний в їх свідоцтвах про народження батьком та діти мають її прізвище.
01.12.2014 року у квартирі за їх місцем проживання проводився обшук, в ході якого було вилучено багато різних речей, у тому числі, які належали їй та дітям. Вона не бачила на вилучених предметах ніяких наклейок, в тому числі, цінників.
Деякі з вилучених речей їй згодом були повернуті. Обшук проводився у присутності понятих, на підставі ухвали суду.
Багато з вилучених речей купували вони з ОСОБА_27 , деякі привезені для передачі в місця позбавлення волі, деякі - були їм подаровані.
Під час обшуку також було вилучено лом, який знаходився в коридорі, однак, кому він належить, їй не відомо.
Слідча складала відповідний протокол, який вона підписала, а також все, що відбувалося, знімали на відео.
Також свідок стверджує, що в ніч з 01.11.2014 року на 02.11.2014 року та на 03.11.2014 року , ОСОБА_6 був вдома, а 22.05.2014 року та 23.05.2014 року вони з ОСОБА_27 та з дітьми їздили на День народження до друга, однак, прізвище, ім`я, по-батькові та вік його вона не знає, як і те, де саме він проживає та чим займається.
При цьому, свідок відмовилася давати далі будь-які покази та залишила зал судового засідання.
Показання цього свідка не узгоджуються з іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, викладеними вище, якими підтверджується вина ОСОБА_6 .
Колегія суддів критично ставиться до показань свідка ОСОБА_9 , вважає їх неправдивими, оскільки, як встановлено в судовому засіданні, вона до затримання ОСОБА_27 , проживала з ним у цивільному шлюбі, тому, вона є зацікавленою у результаті розгляду даного кримінального провадження відносно ОСОБА_27 . Її покази свідчить про намір допомогти обвинуваченому уникнути відповідальності за вчинені в період іспитового строку, тяжкі, корисливі злочини.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що зібрані у провадженні та досліджені в судовому засіданні докази являються допустимими, стабільними, послідовними, логічними, узгодженими один з одним, отримані без порушень прав та свобод людини, у законний спосіб, їм надана правильна юридична оцінка та підстав їм не довіряти, не має, як не має й підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого на менш тяжкий склад злочину.
Таким чином, аналізуючи вищевикладені докази в їх сукупності, виходячи з принципів законності, об`єктивності, справедливості та розумності, суд приходить до висновку про обґрунтованість обвинувачення, яке є предметом даного кримінального провадження, а також про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні вищезазначених злочинів.
Позицію обвинуваченого щодо невизнання своєї вини, суд розцінює як спосіб захисту, метою якого є уникнення кримінальної відповідальності за скоєні тяжкі злочини в період іспитового строку.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що докази у кримінальному провадженні сфальсифіковані працівниками міліції, про те, що до нього застосовувався психологічний та фізичний тиск, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного судового розгляду та стороною захисту не доведені. За скаргами на «неправомірні», на думку обвинуваченого, дії працівників міліції, він в ході досудового розслідування кримінальних проваджень, нікуди не звертався, як і за медичною допомогою до медичних установ. Тому, колегія суддів вважає ці твердження обвинуваченого неспроможними та висловлені ним з метою захисту та з метою уникнути відповідальності за скоєні злочини.
Стороною захисту в судовому засіданні було надано медичні документи, відповідно до яких, ОСОБА_6 у період часу з 11.04.2014 року по 14.04.2014 року проходив лікування в хірургічному відділенні міської клінічної лікарні №2 м. Запоріжжя та у період часу з 14.04.2014 року по 24.04.2014 року в хірургічному відділенні КУ «Міська лікарня №8» м.Запоріжжя з діагнозом «інфікована рана лівого передпліччя». Посилаючись на ці факти, ОСОБА_6 та захисники стверджують, що, враховуючи стан здоров`я ОСОБА_6 , він не міг 23.04.2014 року вчинити крадіжку з магазину «Троянда».
Однак, з такими твердженнями колегія суддів не може погодитися, оскільки, по-перше, ОСОБА_6 не знаходився на стаціонарному лікуванні в лікарні та мав можливість вільно пересуватися; по-друге, як вбачається з відеозапису з камери спостереження магазину «Троянда», наявність травми не перешкоджала ОСОБА_6 вправно, швидко та безперешкодно вивести з ладу цю камеру; по-третє, будь-які належні та достатні докази такі як висновок експерта, на підтвердження того, що стан здоров`я ОСОБА_6 був перешкодою для нього у вчиненні вищевказаних злочинів, суду надано не було.
Той факт, що ОСОБА_6 пропонував потерпілій ОСОБА_19 кошти на відшкодування заподіяної шкоди, що не заперечує в судовому засіданні й сам обвинувачений (факт, що він пропонував їй кошти), свідчить про те, що він вищевказаний злочин 02.11.2014 року все ж вчиняв, оскільки, особа, яка невинна у вчинені злочину, не буде пропонувати потерпілій стороні кошти на відшкодування заподіяної шкоди. Крім того, потерпіла ОСОБА_19 підтвердила в судовому засіданні, що ОСОБА_6 в розмові з нею не заперечував факт вчинення злочину.
Безпідставними колегія вважає твердження обвинуваченого та його захисників про те, що докази, зібрані в ході досудового розслідування по кримінальному провадженню за фактом вчинення ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.3 ст.15-ч.3 ст.185 КК України, є недопустимими, посилаючись на порушення права на захист, оскільки, як вбачається з вимог п.3 ч.2 ст.87 КПК України, суд дійсно зобов`язаний визнати істотними порушення прав людини і основоположних прав та свобод у випадку порушення права на захист. Разом з тим, як вбачається з досліджених в судовому засіданні доказів, обвинуваченому ОСОБА_6 було вручено пам`ятку про права та обов`язки слідчою ОСОБА_45 17.12.2014 року та роз`яснено, у тому числі, право мати захисника, однак він на протязі досудового розслідування цього кримінального провадження не звертався до слідчої з письмовими клопотання про залучення захисника. Такі клопотання в матеріалах кримінального провадження відсутні. Цей факт також підтвердила в судовому засіданні першої інстанції слідча ОСОБА_17 .
При цьому, в судовому засіданні з показань слідчої ОСОБА_17 встановлено, що по завершенню досудового розслідування ОСОБА_6 в усній формі попросив її зателефонувати адвокату ОСОБА_8 , але, коли слідча зателефонувала, адвокат ОСОБА_8 пояснив, що не може зустрітися з ОСОБА_6 . Клопотання щодо призначення адвоката ОСОБА_6 не заявляв. В апеляційній інстанції адвокат ОСОБА_8 підтвердив цей факт.
Всі зібрані в ході досудового розгляду зазначеного кримінального провадження докази були безпосередньо досліджені в судовому засіданні.
Таким чином, колегія вважає, що підстав для визнання вищевказаних доказів недопустимим, немає.
Безпідставними є й посилання захисника ОСОБА_7 на порушення права на захист ОСОБА_6 , оскільки, між ними було укладено Угоду на надання правової допомоги 07.11.2014 року, - оскільки, право на укладення угоди між підозрюваним, обвинуваченим з будь-яким захисником, передбачено діючим законодавством України, зокрема й ст.48 КПК України, але, разом з тим, оскільки участь захисника під час досудового розслідування кримінального провадження за ч.3 ст.15-ч.3 ст.185 КК України не є обов`язковою, в розумінні ст.52 КПК України, то й запросити захисника для участі у провадження слідча мала право тільки за клопотанням самого підозрюваного, а ОСОБА_6 такі клопотання не заявляв, як і не повідомляв про укладення вищевказаної угоди з ОСОБА_7 ,
Безпідставними є також твердження обвинуваченого та його захисників про те, що Висновок судової дактилоскопічної експертизи №304 від 14.10.2014 року є недопустимим доказом, сфальсифікованим, оскільки, жодного доказу на підтвердження цих фактів суду надано не було. Також не надано докази на підтвердження того, що експерт ОСОБА_33 , який проводив цю експертизу, в судовому засіданні давав неправдиві покази. Крім того, докази на підтвердження того, що й протокол огляду місця події, в якому зазначено про вилучення слідів пальців рук, які були предметом дослідження зазначеної експертизи, є недопустимим доказом, або того, що сам огляд місця події проводився з порушеннями вимог КПК України, надано також суду не було.
Цей Висновок підтверджує той факт, що 22.05.2014 року ОСОБА_6 проник незаконно до магазину «Господарчі товари» шляхом пошкодження вхідних дверей. При чому, судом встановлено, що скло, на якому й було знайдено зазначений слід, знаходилося на двері, доступу до якої ззовні немає, а з середини воно заставлено товаром. Отже, слід на склі можливо було залишити тільки в результаті пошкодження дверей ззовні.
При цьому, сторона захисту посилається також на недопустимість зазначеного доказу-сліду пальця руки розміром 23х17 мм (слід №3), вилученого при огляді місця події за адресою: АДРЕСА_5 , магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 », оскільки саме скло, з якого експерт вилучив під час обшуку на місці події цей слід, не долучено до провадження та не досліджено в судовому засіданні. Такі твердження також є безпідставними, оскільки, сам доказ-слід пальця руки було знято зі скла на дактоплівку, міститься в матеріалах кримінального провадження, він був предметом дослідження експерта. Скло без сліду пальця, який було вилучено на дактоплівку не містить будь-якої доказової інформації, а тому зазначене вище твердження сторони захисту є безпідставним.
Таким чином, з`ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, дослідженими під час апеляційного розгляду та оціненими у відповідності до вимог закону, колегія суддів погоджується з правильністю кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 15 - ч. 3 ст. 185КК України, а саме незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаний з проникненням у інше приміщення, вчинений повторно, та за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у приміщення, вчинене повторно.
Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд призначив у відповідності з положеннями вимог ст. 65 КК України. При цьому суд врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених злочинів, які відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких, а також особу обвинуваченого, який має постійне зареєстроване місце проживання, за яким характеризується задовільно; за місцем фактичного проживання характеризується позитивно, не одружений; стверджує, що має чотирьох дітей, однак, докази на підтвердження даного факту суду надано не було (свідоцтва про народження, в яких би ОСОБА_6 був зазначений батьком, актові записи про народження дітей, в яких також був би зазначений батьком ОСОБА_6 , рішення суду про встановлення факту батьківства чи інше….); до затримання проживав спільно з ОСОБА_9 ; на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває та не лікувався.
Як вбачається з листа Вільнянського СІЗО №11 від 25.08.2015 року, ОСОБА_6 перебуває на диспансерному обліку у лікаря--терапевта в приводу виразкової хвороби шлунку з 18.04.2015р.
Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , судом встановлено не було.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , є рецидив злочинів.

Тому, колегія суддів вважає призначене ОСОБА_6 покарання таким, що відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування вироку суду, у справі не допущено, а тому підстав для задоволення апеляційних скарг не вбачається.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Василівського районного суду Запорізької області від 29 вересня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

У відповідності до ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_6 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 2.12.2014 року по 27.01.2016 року у співвідношенні 1 день ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а ОСОБА_6 , який тримається під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4