Справа № 755/970/15-к
В И Р О К
іменем України
"02" грудня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Дніпровського районного суду м.Києва кримінальне провадження №0016633 від 30 листопада 2014 року за обвинувальним актом по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Семипалатинська Казахстану, громадянина України, з загальною середньою освітою, не одруженого, працюючого водієм в Куренівському ТРЕД КП «Київпастранс», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286ч.1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 29 листопада 2014 року, приблизно о 17 годині 15 хвилин, керуючи тролейбусом К-1203, бортовий номер НОМЕР_1 , який належить КП «Київпастранс», рухався згідно шляхового листа на 31 маршруті по проїзній частині проспекту Ватутіна від Московського мосту в напрямку проспекту Маяковського у м.Києві, при цьому зупинився навпроти будинку №2-Т, на зупинці громадського транспорту «Торгівельно-розважальний комплекс» для висадки та посадки пасажирів.
Під час керування транспортним засобом водій ОСОБА_4 допустив порушення вимог п.п.10.1; 21.4 Правил дорожнього руху України, а саме:
- п.10.1 Правил дорожнього руху України: «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху»;
- п.21.4 Правил дорожнього руху України: «водію забороняється починати рух до повного зачинення дверей та відчиняти їх до зупинки транспортного засобу.
Порушення Правил дорожнього руху з боку водія ОСОБА_4 виразилось в тому, що він, керуючи тролейбусом К-1203, бортовий номер НОМЕР_1 , зупинившись на зупинці громадського транспорту «Торгівельно-розважальний комплекс», після того, як відчинив двері тролейбусу з метою висадки та посадки пасажирів, не переконався в тому, що всі пасажири зайшли до салону тролейбусу, зокрема не звернув увагу на те, що через останні двері до салону тролейбусу почала заходити ОСОБА_5 , яка встигла ступити лише на першу сходинку тролейбусу, при цьому не дочекався повного зачинення дверей тролейбусу та одразу розпочав рух від`їжджаючи від зупинки громадського транспорту, чим проігнорував вимоги п.21.4 Правил дорожнього руху України та вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху України, не переконавшись, що його дії будуть безпечними і не створять небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого пасажир ОСОБА_5 , не втримавшись в салоні тролейбусу, випала на проїзну частину дороги, в той час, як її руки були затиснуті зачиненими під час руху дверима тролейбусу.
Згідно з даними висновку судово-медичної експертизи №2228/Е від 10.12.2014 року у ОСОБА_5 , 1946 року народження було виявлено тілесне ушкодження у вигляді закритої травми лівого плечового суглобу: вивих голівки плечової кістки та перелом великого горбика плечової кістки. Вказана закрита травма лівого плечового суглобу за ступенем тяжкості відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я понад 21 добу.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав, вищезазначені обставини підтвердив та детально і послідовно пояснив, що дійсно 29 листопада 2014 року, приблизно о 17 годині 15 хвилин, він, керуючи тролейбусом К-1203, бортовий номер НОМЕР_1 , який належить КП «Київпастранс», рухався згідно шляхового листа на 31 маршруті по проїзній частині проспекту Ватутіна від Московського мосту в напрямку проспекту Маяковського у м.Києві, при цьому зупинився навпроти будинку №2-Т, на зупинці громадського транспорту «Торгівельно-розважальний комплекс» для висадки та посадки пасажирів. Зупинившись на зупинці громадського транспорту «Торгівельно-розважальний комплекс», після того, як відчинив двері тролейбусу з метою висадки та посадки пасажирів, він не переконався в тому, що всі пасажири зайшли до салону тролейбусу, зокрема не звернув увагу на те, що через останні двері до салону тролейбусу почала заходити громадянка, якою виявилась в подальшому ОСОБА_5 , яка встигла ступити лише на першу сходинку тролейбусу, при цьому він не дочекався повного зачинення дверей тролейбусу та одразу розпочав рух від`їжджаючи від зупинки громадського транспорту, крім того, не переконався, що його дії будуть безпечними і не створять небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого пасажир ОСОБА_5 , не втримавшись в салоні тролейбусу, випала на проїзну частину дороги, в той час, як її руки були затиснуті зачиненими під час руху дверима тролейбусу, що призвело до отримання останньою середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
Свою винність ОСОБА_4 визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, послався на те, що вчинив такий злочин з необережності. При цьому пояснив, що зробив для себе відповідні висновки, а також зазначив, що з доказами зібраними у кримінальному провадженні згоден повністю, фактичні обставини справи не оспорював.

Дані обвинуваченим ОСОБА_4 показання не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості та добровільності.

Винність обвинуваченого ОСОБА_4 повністю підтверджується його показаннями та щирим каяттям у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286ч.1 КК України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч.3 ст.349 КПК України, роз`яснені судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи та кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, а тому суд, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також даних протоколу огляду місця події, даних висновку судово-медичної експертизи, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження.
Винність ОСОБА_4 , який не оспорював фактичні обставини справи, у вчиненні інкримінованого йому злочину знайшла повне підтвердження під час судового розгляду.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ст.286ч.1 КК України, оскільки він своїми діями вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху при керуванні транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, який працює, за місцем проживання характеризується позитивно, вину у вчиненому визнав, щиро розкаявся, раніше не судимий, вчинив злочин з необережності.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття обвинуваченого та добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.
З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, який працює, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, враховуючи поряд з цим щире каяття обвинуваченого, що судом визнано обставиною, яка пом`якшує покарання підсудного, а також ставлення обвинуваченого ОСОБА_4 до вчиненого, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства та вважає за можливе призначити ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі із застосуванням положень ст.75 КК України з випробуванням з іспитовим строком.

Крім того, вирішуючи питання доцільності призначення ОСОБА_4 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, яке передбачене санкцією ч.1 ст.286 КК України як альтернативне, суд враховує сукупність вищезазначених обставин, а також те, що злочин, вчинений ОСОБА_4 , з урахуванням ставлення останнього до вчиненого, відноситься до злочинів, вчинених з необережності, останній працює водієм, що є єдиним джерелом його доходів, а тому вважає за можливе не призначати обвинуваченому ОСОБА_4 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, яке не є обов`язковим відповідно до санкції ч.1 ст.286 КК України.

Речові докази по справі: тролейбус К-1203, бортовий номер НОМЕР_1 , що переданий під розписку на зберігання представнику власника ОСОБА_6 - слід передати у володіння власника; DVD-R диск «ANV» з відеозаписом слідчого експерименту, що приєднаний до матеріалів кримінального провадження слід зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.368-371, 373-374, 376, КПК України, суд,-

засудив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.286ч.1 КК України, і призначити йому покарання за цей злочин у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку у виді 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: повідомляти про зміну місця проживання, роботи, навчання кримінально-виконавчу інспекцію, періодично з`являтись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Речові докази по справі: тролейбус К-1203, бортовий номер НОМЕР_1 , що переданий під розписку на зберігання представнику власника ОСОБА_6 - слід передати у володіння власника; DVD-R диск «ANV» з відеозаписом слідчого експерименту, що приєднаний до матеріалів кримінального провадження слід зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя: