Справа № 635/8606/15-к
Провадження № 1-в/635/714/2015
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2015 року селище Покотилівка
Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
за участі секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
представника Хролівського виправного центру № 140 ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування умовно - дострокового звільнення від відбування покарання, УСТАНОВИВ:

заявник звернувся до суду з клопотанням та просить звільнити його умовно-достроково від відбування покарання на не відбутий строк посилаючись на те, що він засуджений за вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28 липня 2011 року за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі. Початок строку покарання: 21 травня 2011 року. Кінець строку покарання: 26 травня 2016 року. В період відбування покарання в Хролівському виправному центрі № 100 за сумлінну поведінку та ставлення до праці має два заохочення від начальника виправного центру у виді подяки.

У судовому засіданні ОСОБА_5 підтримав заявлене клопотання, просив його задовольнити та звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання. Не заперечував наявності у нього дисциплінарного стягнення, яке не знято та не погашено у встановленому законом порядку та що у січні 2015 року йому замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким у виді обмеження волі на той же строк.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення клопотання ОСОБА_5 заперечував, посилаючись на те, що засуджений за час відбування покарання не довів своє виправлення та має дисциплінарне стягнення, яке не погашено у встановленому законом порядку; крім того з моменту заміни невідбутої частини покарання засудженому більш м`яким не пройшов рік, що відповідно до ч. 8 ст. 154 КВК України є підставою для відмови у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Представник адміністрації виправного центру в судовому засіданні проти задоволення клопотання ОСОБА_6 заперечував, посилаючись на те, що відсутні підстави для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання, оскільки засуджений має дисциплінарне стягнення, яке не знято та не погашено у встановленому законом порядку.
Суд, заслухавши думку прокурора, представника адміністрації виправного центру та засудженого, дослідивши матеріали особової справи ОСОБА_5 , встановив наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Конотоп Сумської області, громадянин України, має середню освіту, неодружений, проживає за адресою: АДРЕСА_1 раніше засуджений за: вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 25 лютого 2010 року за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76, 104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28 липня 2011 року за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі; ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 22 січня 2015 року ОСОБА_5 замінено невідбуту частину покарання у виді 1 року 04 місяців 30 днів більш м`яким у виді обмеження волі на той же невідбутий строк; залік 26 діб.

Початок строку покарання: 21 травня 2011 року. Кінець строку покарання: 26 травня 2016 року.

Засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання з 25 травня 2011 року. З 24 квітня 2015 року відбуває покарання в Хролівському виправному центрі управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області №140. За час відбування покарання ОСОБА_5 характеризується негативно, має нестійку поведінку, за сумлінну поведінку та ставлення до праці заохочувався адміністрацією установи один раз, але не довів проявленої до нього довіри та допустив порушення вимог режиму відбування покарання, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, допускає випадки порушення вимог режиму відбування покарання; працевлаштований різноробом, до виконання поставлених завдань ставиться добре, не завжди приділяє уваги необхідного дбайливого ставлення до майна установи та предметів якими користується при виконанні дорученої роботи; намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має.

Відповідно до ч. 5 ст. 82 КК України, до осіб, яким покарання замінене більш м`яким, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення за правилами, передбаченими статтею 81 цього Кодексу.
Статтею 81 КК України, зокрема частинами 1 і 2 передбачено, що до осіб, що відбувають покарання у тому числі у виді обмеження волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до роз`яснень пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року, особи, яким покарання було замінено більш м`яким, можуть бути умовно-достроково звільнені і від цього більш м`якого покарання за правилами, передбаченими ст. 81 КК.
Відповідно до п. 2 ч.3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
Враховуючи, що засуджений ОСОБА_5 у період відбування покарання негативно характеризується, має одне дисциплінарне стягнення, яке не знято та не погашено у встановленому законом порядку, тому суд вважає, що ОСОБА_5 такою поведінкою не довів своє виправлення і відмовляє у задоволенні клопотання про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
При цьому суд не приймає до уваги заперечення прокурора, оскільки норми ч. 8 ст. 154 КВК України, поширюються тільки на осіб, які звільнені від відбування покарання з випробуванням або в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, якщо вони були направлені у місця обмеження волі або позбавлення волі у випадках, передбачених законом, і положення ч. 8 ст. 154 КВК України не поширюється на засудженого ОСОБА_5 , який відбував та продовжує відбувати покарання за вироком суду, а із застосуванням до нього заміни невідбутої частини покарання позбавлення волі на обмеження волі на той же строк мало місце зміна типа установи виконання покарань, а не направлення у місця обмеження волі у передбачених законом випадках в розумінні положень ч. 8 ст. 154 КВК України. Так, ОСОБА_5 відбував покарання у кримінально виконавчій установі закритого типу (виправній колонії), а з 24 квітня 2015 року відбуває покарання у кримінально виконавчій установі відкритого типу (виправному центрі).
Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 в задоволенні клопотання про застосування умовно - дострокового звільнення від відбування покарання - повністю відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1