УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1,
суддів ОСОБА_2 і ОСОБА_3,
за участю прокурора захисника при секретарі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши в судовому засіданні 15 жовтня 2015 року в м. Києві кримінальне провадження за касаційними скаргами прокурора та захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 2 липня 2015 року,

в с т а н о в и в:

Вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 грудня 2014 року

ОСОБА_7,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, такого, що не має судимості,

засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що він 6 січня 2014 року близько 14 години біля першої під'їзду у дворі будинку АДРЕСА_1 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, внаслідок неналежної поведінки ОСОБА_8 під час сварки, дістав із кишені ніж та завдав удар предметом для відкриття конвертів у тулуб потерпілого, спричинивши останньому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння.

За апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, вирок місцевого суду в частині кваліфікації дій та призначення засудженому покарання скасовано Апеляційним судом Дніпропетровської області та постановлено свій вирок від 2 липня 2015 року. Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 15 і ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років. У решті вирок щодо засудженого залишено без зміни.

У касаційних скаргах:

- прокурор вважає, що вирок апеляційного суду постановлений з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, оскільки апеляційний суд вийшов за межі висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту. Також зазначає, що апеляційний суд не дослідив під час судового розгляду докази на підтвердження встановлених обставин, а саме, висновку трасологічної експертизи. У зв'язку з цим порушує питання про скасування вироку апеляційного суду з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інтенції;

- захисник просить вирок апеляційного суду щодо засудженого ОСОБА_7 змінити перекваліфікувати дії засудженого із ст. 15 і ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 121 КК України та призначити покарання у межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України. Зазначає, що умислу в ОСОБА_7 на позбавлення життя потерпілого не було, та він діяв з непрямим умислом.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, яка не підтримала подані скарги, пояснення захисника на підтримання поданої скарги, перевіривши кримінальне провадження та обговоривши доводи, наведені у скаргах, колегія суддів дійшла висновку, що скарга прокурора підлягає до задоволення, а скарга захисника - частковому задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначається, зокрема, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Однак, на порушення вимог зазначеного закону, апеляційний суд при формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним при зазначені способу вчинення кримінального правопорушення, допустив розбіжності із обвинувальним актом, оскільки відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_7 завдав потерпілому удар ножем у тулуб, а апеляційний суд, зазначив, що ОСОБА_7 дістав із кишені невстановлений ніж для відкриття конвертів та завдав потерпілому один удар предметом для відкриття конвертів в тулуб.

Також апеляційний суд вдався до непідтверджених доказами висновків про нанесення ОСОБА_7 потерпілому в життєво-важливу частину тіла - грудну клітину і саме в ділянку серця удару ножем для відкривання конвертів, залишивши при цьому не дослідженим як доказ висновок трасологічної експертизи ( т. 1 а.п. 172-176).

Окрім того, згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об'єктивно з'ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Однак, апеляційний суд, дійшовши висновку про винність ОСОБА_7 у замаху на вчинення умисного вбивства та кваліфікуючи його дії за ч. 2 ст. 15 і ч. 1 ст. 115 КК України, належним чином його не мотивував.

Разом із тим, колегія суддів вважає, що апеляційний суд перекваліфіковуючи дії ОСОБА_7 із ч. 1 ст. 121 КК України на ч. 2 ст. 15 і ч. 1 ст. 115 КК України залишив поза увагою п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07 лютого 2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров'я особи», що замах на злочин може бути вчинено лише з прямим умислом (коли особа усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання).

Отже, якщо винний діяв з непрямим умислом, він не може нести відповідальність за замах на вбивство.

Також злочин не може бути кваліфікований як замах на вбивство у випадках, коли винний діє з неконкретизованим умислом, допускаючи можливість як заподіяння будь-якої шкоди здоров'ю, так і настання смерті. Відповідальність у цих випадках повинна наставати лише за наслідки, які фактично було заподіяні.

Згідно з пунктом 22 вказаної Постанови Пленуму ВСУ питання про наявність у діях особи умислу на вбивство слід вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, треба враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передували події, їх стосунки.

Тому, на думку колегії суддів, апеляційний суд дійшов передчасного висновку про перекваліфікацію дій ОСОБА_7 з ч.1 ст.121 КК України на ч. 2 ст. 15 і ч. 1 ст. 115 КК України.

Із огляду на викладене, рішення апеляційної інстанції підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 434, 436 КПК України суд,

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 2 липня 2015 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3