Єдиний унікальний номер 722/1343/15-к
Номер провадження 1-в/722/220/15
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 серпня 2015 року Сокирянський районний суд Чернівецької області

в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

секретаря: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

захисника-адвоката: ОСОБА_4

представника СВК-67: ОСОБА_5

та засудженого: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Сокирянської виправної колонії №67 клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі,
ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_6 17.08.2015 року звернувся до Сокирянського районного суду Чернівецької області з вказаним вище клопотанням про звільнення засудженого умовно-достроково від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі.

Клопотання мотивував тим, що засуджений ОСОБА_6 на даний час фактично відбув більше двох третин строку покарання, призначеного судом; працевлаштований, норми виробітку виконує; характеризується позитивно; за час відбування покарання здобув спеціальність «столяр будівельний», заохочувався, раніше накладені дисциплінарні стягнення погашені; дотримується режиму відбування покарання; має незадовільний стан здоров`я, який постійно погіршується.

З наведених підстав вважає, що засуджений ОСОБА_6 своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, у зв`язку з чим просив застосувати щодо нього ст.81 КК України та звільнити його умовно-достроково від відбування покарання у виді позбавлення волі.

Адвокат ОСОБА_4 та засуджений ОСОБА_6 в судовому засіданні клопотання підтримали та з наведених у ньому підстав просили його задовольнити. При цьому, засуджений ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначив, що свою винуватість у вчиненні злочину він визнає повністю та щиро кається у вчиненому, оскільки в місцях позбавлення волі усвідомив протиправність своїх дій. Після звільнення з місць позбавлення волі бажає повернутися до нормального життя, проживати зі своєю дружиною, з якою перебуває у зареєстрованому шлюбі, та має на меті поновитися на попередньому місці роботи.

Прокурор ОСОБА_3 та представник виправної колонії ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання та просили у його задоволенні відмовити, оскільки вважають, що засуджений ОСОБА_6 на даний час не досяг необхідного ступеню виправлення, передбаченого ст.81 КК України.

Розгляд клопотання проводився за відсутності голови спостережної комісії ОСОБА_7 , який подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення клопотання.

Заслухавши доводи учасників процесу, дослідивши письмові матеріали клопотання та особову справу засудженого, суд приходить до висновку, що клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_6 підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, в тому числі повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Таким чином, виходячи із вказаної норми кримінального закону, застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування як основного, так і додаткового покарання, є правом, а не обов`язком суду.

Частиною 3 статті 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим, зокрема не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Із досліджених в судовому засіданні письмових матеріалів клопотання та особової справи засудженого судом встановлено наступні обставини.

Так, вироком Калінінського районного суду м.Донецька від 02.10.2012 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, та призначено йому покарання у виді 10 років позбавлення волі. Стягнуто із засудженого на користь потерпілої ОСОБА_8 14382,02 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 40000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 20.02.2013 року вирок суду першої інстанції змінено. Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.2 ст.121 КК України до 7 років позбавлення волі. Стягнуто із засудженого на користь потерпілої ОСОБА_8 50000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В іншій частині вирок суду першої інстанції залишено без змін.

Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_6 , згідно вироку суду першої інстанції, відраховується з 14.11.2010 року. Відповідно кінець строку 14.11.2017 року.
Станом на час розгляду судом клопотання засуджений ОСОБА_6 фактично відбув 4 роки 9 місяців 12 днів позбавлення волі, тобто більше двох третин строку покарання, призначеного судом.
Невідбутий засудженим ОСОБА_6 строк покарання у виді позбавлення волі станом на час розгляду судом клопотання становить 2 роки 2 місяці 18 днів.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, під час судового розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання суди повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі перебуває з 14.11.2010 року. В Сокирянську виправну колонію №67 засуджений ОСОБА_6 прибув 16.05.2013 року.
Як вбачається із довідки про заохочення і стягнення на засудженого та матеріалів особової справи, за час перебування в слідчому ізоляторі м.Донецька засуджений ОСОБА_6 допустив одне порушення режиму утримання, у зв`язку з чим був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, не заохочувався. За час перебування в Сокирянській виправній колонії №67 засуджений ОСОБА_6 за порушення встановленого режиму відбування покарання в двох випадках, зокрема 18.05.2013 року та 14.11.2013 року притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашені в установленому законом порядку. В подальшому, за сумлінну поведінку і ставлення до праці по підсумкам 2-го кварталу 2014 року засуджений ОСОБА_6 правами начальника установи 17.07.2014 року був заохочений у вигляді додаткового побачення.
Згідно довідки відділу організації та нормування праці №593 від 21.08.2015 року встановлено, що з моменту прибуття до установи і до лютого 2014 року до будь-яких оплачувальних робіт засуджений ОСОБА_6 не залучався. При цьому, як встановлено із досліджених матеріалів особової справи засудженого, від виконання будь-яких робіт в період часу з травня 2013 року по лютий 2014 року останній не ухилявся та не відмовлявся.
З березня по жовтень 2014 року засуджений ОСОБА_6 був працевлаштований різноробочим в деревообробному цеху, встановлені змінні завдання в переважній більшості виконував на 100%. В грудні 2014 року ОСОБА_6 був етапований до Стрижавської виправної колонії №81, де проходив лікування в Міжобласній багатопрофільній лікарні при вказаній установі по лютий 2015 року включно у зв`язку із наявним у нього діагнозом: висока ускладнена міопатія. Міопічний холіоретініт обох очей, що підтверджується випискою з амбулаторної картки. За час проходження лікування ОСОБА_6 стягнень та заохочень не мав, вимог режиму утримання дотримувався, до представників адміністрації ставився позитивно.
Після повернення до Сокирянської виправної колонії №67 засуджений ОСОБА_6 продовжив працювати в деревообробному цеху, встановлені змінні завдання в переважній більшості виконує на 100%.
Крім цього, судом встановлено, що у відповідності до ч.5 ст.118 КВК України, засуджений ОСОБА_6 , окрім оплачуваних робіт, в добровільному порядку бере участь у роботах з благоустрою установи.
Відповідно до ч.1 ст.118 КВК України засуджені до позбавлення волі мають право працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії. Засуджені залучаються до суспільно корисної праці з урахуванням наявних виробничих потужностей, зважаючи при цьому на стать, вік, працездатність, стан здоров`я і спеціальність. Засуджені залучаються до оплачуваної праці, як правило, на підприємствах, у майстернях колоній, а також на державних або інших форм власності підприємствах за умови забезпечення їх належної охорони та ізоляції. Адміністрація зобов`язана створювати умови, що дають змогу засудженим займатися суспільно корисною оплачуваною працею.
Отже, виходячи із вказаної норми закону, обов`язок щодо створення відповідних умов для праці та працевлаштування засудженого покладено виключно на адміністрацію установи виконання покарання.

Оскільки встановлено, що засуджений ОСОБА_6 від виконання будь-яких робіт в період часу з травня 2013 року по лютий 2014 року не ухилявся та не відмовлявся, суд, виходячи із змісту ч.1 ст.118 КВК України, вважає необгрунтованими посилання адміністрації установи щодо відсутності звернень засудженого з приводу працевлаштування.
Як вбачається із досліджених в судовому засіданні характеристик на засудженого ОСОБА_6 від 21.07.2015 року та від 25.08.2015 року, останній в цілому характеризується позитивно, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими різної спрямованості, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, виконує законні вимоги представників установи. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті і порядку. Соціально-корисні зв`язки на волі підтримує із рідними шляхом листування, отримання посилок, побачень та телефонних розмов.
За період відбування покарання засуджений ОСОБА_6 в навчальному центрі, який функціонує при установі, здобув спеціальність «столяр будівельний», про що йому видано відповідне свідоцтво серії НОМЕР_1 від 22.09.2014 року. За участь у змаганнях конкурсу фахової майстерності по професії «столяр будівельний» та сумлінне ставлення до навчання засуджений ОСОБА_6 був відзначений дипломом.
З наведених вище підстав суд не погоджується із доводами прокурора та представника виправної колонії з приводу того, що засуджений ОСОБА_6 не довів свого виправлення.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Враховуючи наведені вище вимоги кримінального закону та встановлені обставини в їх сукупності, із урахуванням особи засудженого ОСОБА_6 , зокрема процесу позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, суд приходить до висновку, що останній за час відбування покарання у виді позбавлення волі своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці цілком довів своє виправлення, а тому заслуговує бути звільненим від подальшого відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк.

Керуючись ст.81 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі, визначеного ухвалою апеляційного суду Донецької області від 20.02.2013 року, умовно-достроково на невідбутий строк 2 (два) роки 2 (два) місяці 18 (вісімнадцять) днів.

Роз`яснити засудженому ОСОБА_6 , що відповідно до ч.4 ст.81 КК України, у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового злочину, суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими ст.ст.71,72 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Чернівецької області протягом 7 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд Чернівецької області, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя Сокирянського районного
суду Чернівецької області ОСОБА_1