н/п 1-кп/640/534/15
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.09.2015 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за №0004668 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, яка має середню освіту, не одружена, має сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, не судима, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.302, ч.1 ст.303, ч.2 ст.303 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2015 року, точну дату в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, ОСОБА_7 , ігноруючи моральні засади суспільства в частині встановлення зв`язків між людьми для задоволення їх статевих потреб, діючи з корисливих спонукань, бажаючи отримувати доходи від протиправної діяльності, що полягає в утриманні місця розпусти, розмістила в мережі Інтернет оголошення про співпрацю з дівчатами, для надання останніми послуг сексуального характеру, підшукала кількох осіб жіночої статі для надання ними послуг сексуального характеру, а саме: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та орендувала для цього у ОСОБА_12 3-х кімнатну квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , строком на 6 місяців з орендною платою у 8 тис. грн., де створила та утримувала місце розпусти, при цьому приймала все необхідні заходи до утримання створеного притону, а саме: оплачувала оренду приміщення, комунальні послуги за дану квартиру, закуповувала та надавала постільну білизну, рушники та інші предмети, необхідні для надання інтимних послуг.

Таким чином, в період з березня 2015 року по 24.07.2015 у вищевказаній квартирі ОСОБА_7 створила та утримувала місце розпусти, забезпечила умови для надання ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 інтимних послуг сексуального характеру незнайомим чоловікам. При цьому, частину отриманих від клієнтів грошей ОСОБА_7 віддавала вищевказаним дівчатам, а 50% доходів звертала на свою користь.

Ці дії ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч. 2 ст.302 КК України, а саме створення та утримування місця розпусти з метою наживи.

Крім того, в березні 2015 року ОСОБА_7 , грубо ігноруючи моральні принципи суспільства, маючи корисливу мету щодо систематичного отримання незаконних доходів на постійній основі, вирішила зайнятися сутенерством, а саме: залучити для заняття проституцією жінок та організувати їх діяльність по наданню послуг сексуального характеру за грошову винагороду, з корисливою метою подальшого отримання доходу від вищевказаної діяльності жінок.

Приступивши до виконання свого злочинного наміру, з метою залучення особи в зайняття проституцією під своєю опікою, в особистих інтересах, ОСОБА_7 зустрілася через спільних знайомих з ОСОБА_10 та запропонувала їй надавати послуги сексуального характеру чоловікам за грошову винагороду, на що ОСОБА_10 погодилась.

При цьому ОСОБА_7 роз`яснила ОСОБА_10 , що необхідно надавати сексуальні послуги інтимного характеру шляхом вступу у статевий зв`язок за грошову винагороду, з яких 50 % від отриманих грошових коштів ОСОБА_10 отримає у якості оплати за надання послуг сексуального характеру, а іншу частину коштів ОСОБА_7 забирає собі для забезпечення умов заняття проституцією, а саме: за гарантування нагляду та опіки над нею, захист та відвернення насильства чи обману з боку клієнтів, надання місця де надавалися послуги інтимного характеру, можливість мешкання у ньому, сплата комунальних послуг, реклами, пошук клієнтів, мобільний зв`язок.

В подальшому, починаючи з березня 2015 року ОСОБА_10 у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , яку ОСОБА_7 облаштувала та утримувала як місце розпусти, під контролем останньої, надавала платні послуги сексуального характеру незнайомим чоловікам, одним з яких був ОСОБА_13 . Відповідно до попередньої домовленості, п`ятдесят відсотків коштів, які ОСОБА_10 отримувала від клієнтів за надання послуг сексуального характеру, вона передавала особисто ОСОБА_7 . При цьому, ОСОБА_7 , постійно знаходилась поблизу, забезпечуючи безпеку зайняття проституцією ОСОБА_10 , здійснювала пошук клієнтів, обліковувала в спеціальному зошиті відомості щодо сум грошових коштів, отриманих ОСОБА_10 за надання послуг сексуального характеру.

24.07.2015 протиправна діяльність ОСОБА_7 була зупинена працівниками міліції.

Ці дії ОСОБА_7 суд кваліфікує ч.1 ст.303 КК України, а саме - сутенерство, тобто забезпечення заняття проституцією іншою особою, вчинене з метою власної наживи.

Крім того, у квітня 2015 року ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, грубо ігноруючи моральні принципи суспільства, маючи корисливу мету щодо систематичного отримання незаконних доходів на постійній основі, вирішила зайнятися сутенерством щодо кількох осіб, а саме: залучити для заняття проституцією ще одну жінку та організувати їх діяльність по наданню послуг сексуального характеру за грошову винагороду, з корисливою метою подальшого отримання доходу від вищевказаної діяльності жінок.

Продовжуючи реалізацію злочинного наміру, діючи повторно, умисно та усвідомлюючи, що здійснення сутенерства щодо кількох осіб збільшить її заробіток, з метою залучення ще однієї особи в зайняття проституцією під своєю опікою, ОСОБА_7 зустрілася з ОСОБА_14 та запропонувала їй надавати послуги сексуального характеру чоловікам за грошову винагороду, на що остання погодилась. При цьому, ОСОБА_7 роз`яснила ОСОБА_14 , що необхідно надавати сексуальні послуги інтимного характеру шляхом вступу у статевий зв`язок за грошову винагороду, з яких 50 % від отриманих грошових коштів ОСОБА_14 отримає у якості оплати за надання послуг сексуального характеру, а іншу частину коштів ОСОБА_7 забирає собі для забезпечення умов заняття проституцією, а саме: за гарантування нагляду та опіки над нею, захист та відвернення насильства чи обману з боку клієнтів, надання місця де надавалися послуги інтимного характеру, можливість мешкання у ньому, сплата комунальних послуг, реклами, пошук клієнтів, мобільний зв`язок.

В подальшому, починаючи з квітня 2015 року ОСОБА_14 , у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , яку ОСОБА_7 облаштувала та утримувала як місце розпусти, під контролем останньої, надавала платні послуги сексуального характеру незнайомим чоловікам, одним з яких був ОСОБА_15 . Відповідно до попередньої домовленості, п`ятдесят відсотків коштів, які ОСОБА_14 отримувала від клієнтів за надання послуг сексуального характеру, вона передавала особисто ОСОБА_7 . При цьому, ОСОБА_7 , постійно знаходилась поблизу, забезпечуючи безпеку зайняття проституцією ОСОБА_14 , здійснювала пошук клієнтів, обліковувала в спеціальному зошиті відомості щодо сум грошових коштів, отриманих ОСОБА_14 за надання послуг сексуального характеру.

24.07.2015 протиправна діяльність ОСОБА_7 була зупинена працівниками міліції.

Ці дії ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч.2 ст.303 КК України, а саме: сутенерство, тобто забезпечення заняття проституцією кількох осіб, з метою власної наживи, вчинене повторно.

Крім того, в травні 2015 року ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, грубо ігноруючи моральні принципи суспільства, маючи корисливу мету щодо систематичного отримання незаконних доходів на постійній основі, вирішила зайнятися сутенерством, а саме: залучити для заняття проституцією жінок та організувати їх діяльність по наданню послуг сексуального характеру за грошову винагороду, з корисливою метою подальшого отримання доходу від вищевказаної діяльності жінок.

Продовжуючи реалізацію злочинного наміру, діючи повторно, умисно та усвідомлюючи, що здійснення сутенерства щодо кількох осіб збільшить її заробіток, з метою залучення ще однієї особи в зайняття проституцією під своєю опікою, ОСОБА_7 зустрілася з ОСОБА_9 та запропонувала їй надавати послуги сексуального характеру чоловікам за грошову винагороду, на що остання погодилась.

При цьому, ОСОБА_7 роз`яснила ОСОБА_9 , що необхідно надавати сексуальні послуги інтимного характеру шляхом вступу у статевий зв`язок за грошову винагороду, з яких 50 % від отриманих грошових коштів ОСОБА_9 отримає у якості оплати за надання послуг сексуального характеру, а іншу частину коштів ОСОБА_7 забирає собі для забезпечення умов заняття проституцією, а саме: за гарантування нагляду та опіки над нею, захист та відвернення насильства чи обману з боку клієнтів, надання місця де надавалися послуги інтимного характеру, можливість мешкання у ньому, сплата комунальних послуг, реклами, пошук клієнтів, мобільний зв`язок.

В подальшому ОСОБА_9 у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , під контролем ОСОБА_7 , яку ОСОБА_7 облаштувала та утримувала як місце розпусти, під контролем останньої, починаючи з травня 2015 року (точна дата в ході слідства не встановлена), надавала платні послуги сексуального характеру незнайомим чоловікам, одним з яких був ОСОБА_16 . Відповідно до попередньої домовленості, п`ятдесят відсотків коштів, які ОСОБА_9 отримувала від клієнтів за надання послуг сексуального характеру, вона передавала особисто ОСОБА_7 . При цьому, ОСОБА_7 , постійно знаходилась поблизу, забезпечуючи безпеку зайняття проституцією ОСОБА_9 , здійснювала пошук клієнтів, обліковувала в спеціальному зошиті відомості щодо сум грошових коштів, отриманих ОСОБА_9 за надання послуг сексуального характеру.

24.07.2015 протиправна діяльність ОСОБА_7 була зупинена працівниками міліції.

Ці дії ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч.2 ст. 303 КК України, а саме: сутенерство, тобто забезпечення заняття проституцією кількох осіб, з метою власної наживи, вчинене повторно.

Продовжуючи реалізацію злочинного наміру, діючи повторно, умисно та усвідомлюючи, що здійснення сутенерства щодо кількох осіб збільшить її заробіток, з метою залучення ще однієї особи в зайняття проституцією під своєю опікою, 03.06.2015 р. ОСОБА_7 у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , яку вона орендувала з метою зайняття проституцією іншими особами зустрілася з ОСОБА_11 , яка раніше дзвонила за рекламним оголошенням щодо працевлаштування на роботу, розміщеним ОСОБА_7 в мережі Інтернет.

При зустрічі ОСОБА_7 розповіла ОСОБА_11 , про можливість великих заробітків при зайнятті проституцією, при цьому пообіцяла забезпечувати її безпеку, за що ОСОБА_11 , в разі надання згоди на пропозицію ОСОБА_7 , повинна була віддавати її 50% заробітку з кожного клієнта, провела інструктаж з ОСОБА_11 щодо відвернення насильства чи обману з боку клієнтів, гарантування нагляду та опіки над нею та повідомила про розцінки за надання клієнтам послуг сексуального характеру.

Цього ж дня, у квартиру АДРЕСА_3 приїхав ОСОБА_17 , який попередньо домовився з ОСОБА_7 про отримання послуг сексуального характеру за 400 грн., де в подальшому, ОСОБА_11 надала йому такі послуги за попередньою оплатою. Вищевказані кошти ОСОБА_11 віддала ОСОБА_7 , яка передала останній 50 грн. пояснивши, що 150 грн. з її заробітку ОСОБА_7 витратить на утримання квартири АДРЕСА_3 .

Ці дії ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч.2 ст.303 КК України, а саме: сутенерство, тобто забезпечення заняття проституцією кількох осіб, з метою власної наживи, вчинене повторно.

Також, 24.07.2015 року близько 10 год. 15 хв. ОСОБА_7 , маючи злочинний умисел, спрямований на звідництво для розпусти з метою наживи, в ході телефонної розмови з ОСОБА_18 виступила посередником для надання йому сексуальних послуг. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , зателефонувала ОСОБА_10 за номером телефону НОМЕР_1 , яка разом з ОСОБА_14 та ОСОБА_9 знаходилась у квартирі АДРЕСА_3 та повідомила, що протягом години у квартиру приїде незнайомий їм раніше чоловік, якому необхідно буде надати послуги сексуального характеру за 500 грн.

Цього ж дня, за оголошенням, наданим в мережі Інтернет ОСОБА_7 про співпрацю з дівчатами, для надання останніми послуг сексуального характеру, до кв. АДРЕСА_3 , за попередньою домовленістю з ОСОБА_7 приїхала ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та чекала останню для наступного працевлаштування для надання послуг сексуального характеру під опікою ОСОБА_7 .

Цього ж дня о 13 год. 10 хв. до вищевказаної квартири приїхав ОСОБА_18 , у якій ОСОБА_7 організувала йому зустріч з чотирма невідомими йому раніше жінками, серед яких ОСОБА_18 обрав ОСОБА_19 , яка погодилась надати йому послуги сексуального характеру за грошову винагороду у сумі 500 грн. В подальшому, приблизно о 13 год. 20 хв. ОСОБА_19 надала ОСОБА_18 послуги сексуального характеру, за що ОСОБА_18 сплатив останній 500 грн.

Ці дії ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч.2 ст.302 КК України, а саме: звідництво для розпусти з метою наживи.

10.09.2015 р. прокурором прокуратури Київського району м. Харкова ОСОБА_3 , яка на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0004668, укладена з обвинуваченою ОСОБА_7 угода про визнання винуватості, згідно якої ОСОБА_7 обов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у кримінальному провадженні.

Сторони погоджуються на призначення ОСОБА_7 наступного покарання, а саме: за ч.2 ст.302 КК України - 3 (три) роки позбавлення волі; за ч.1 ст.303 КК України - 3 (три) роки позбавлення волі; за ч.2 ст.303 КК України - 5 (п`ять) років позбавлення волі, згідно ч.1 ст. 70 КК України призначити покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим та остаточно призначити покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі, із застосуванням статті 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з іспитовим строком.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному проваджені може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_7 цілком розуміє його права, передбачені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до ОСОБА_7 у разі затвердження угоди судом.

Укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови даної угоди про визнання винуватості вповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Вивченням особи ОСОБА_7 встановлено, що вона раніше не судима, на обліках у психоневрологічному та наркологічному диспансері не перебуває, не працює, має малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , характеризується задовільно.

Обставиною, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , суд визнає щире каяття, наявність у неї на утриманні малолітньої дитини.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 судом не встановлено.

При визначенні розміру остаточного покарання обвинуваченій ОСОБА_7 застосуванню підлягає ст.70 КК України, оскільки вона засуджується за вчинення сукупності кримінальних правопорушень.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та призначення узгодженої сторонами міри покарання.

Суд залишає обраний ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до набрання вироком законної сили.

Процесуальні витрати на залучення експерта та проведення по справі судових експертиз підлягають стягненню з ОСОБА_7 на користь держави у відповідності до вимог ч.2 ст.124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374, 475 КПК України, суд -

З А С У Д И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 10.09.2015 р. прокурором прокуратури Київського району м. Харкова ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні №0004668.

ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.302, ч.1 ст.303, ч.2 ст.303 КК України, та призначити їй покарання:

за ч.2 ст.302 КК України у вигляді 3 /трьох/ років позбавлення волі;

за ч.1 ст.303 КК України у вигляді 3 /трьох/ років позбавлення волі;

за ч.2 ст.303 КК України у вигляді 5 /п`яти/ років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання за сукупністю злочинів визначити шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 5 /п`яти/ років позбавлення волі.

В силу ст.75 КК України ОСОБА_7 від призначеного покарання звільнити з іспитовим строком 3 /три/ роки, поклавши на засуджену у відповідності до ст.76 КК України обов`язок: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Продовжити ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем фактичного мешкання, обраний ухвалою від 27.07.2015 р. слідчого судді ОСОБА_20 , до набрання вироком законної сили.

Стягнути з засудженої ОСОБА_7 на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз у розмірі 1964,16 грн. (код доходів 24060300, р/р 0005, код банку 37999680, МФО 851011, УДСК України в Комінтернівському районі м. Харкова, стягував - Держава).

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий - суддя ОСОБА_1