Справа № 539/2735/15-к
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2010 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - Жаги Е. Г.

при секретарі судового засідання Гусак А.О.

за участю прокурора Кіріченка В.М.

захисника обвинуваченого ОСОБА_1

обвинуваченого ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лубни кримінальне провадження № 00000772 від 06.07.2015 за обвинуваченням:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючий, одружений , на утриманні має малолітню дитину, громадянин України, проживає за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_2, освітня середня, раніше судимий, 22.05.2008 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.309, ч.3 ст.357 КК України з урахуванням ст.ст.70-71 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком 5 років 3 місяці , 28.11.2011 року звільнений умовно достроково Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області згідно ст. 81 КК України на не відбутий строк 1 рік 6 місяців 6 днів, у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 2 ст. 310, ч. 2 ст.309 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

У червні 2015 року ОСОБА_2, помітив на присадибній ділянці власного господарства за адресою с. Засулля , Лубенський район Полтавська область, вул. Набережна, 7 рослини коноплі та розпочав їх незаконно вирощувати з метою доведення їх до стадії дозрівання.

07 липня 2015 року о 19 годині працівниками міліції при проведенні обшуку присадибної ділянки за адресою с. Засулля , Лубенський район Полтавська область, вул. Набережна, 7 було виявлено та вилучено 50 рослин роду коноплі.

Згідно висновку судово хімічної експертизи № 1202 від 22.07.2015 дані рослини містять тетрагідроканабінол і відносяться до рослин, які містять наркотичні засоби та психотропні речовини .

Окрім того, у невстановлений час та місці ОСОБА_2 придбав та зберігав у своєму господарстві за адресою : с. Засулля , Лубенський район Полтавська область, вул. Набережна, 7 подрібнену речовину канабісу з метою подальшого вживання.

07 липня 2015 року о 19 годині працівниками міліції при проведенні обшуку господарства за вищевказаною адресою за місце проживання обвинуваченого було виявлено та вилучено речовину рослинного походження зеленого кольору в сухому стані , яка згідно висновку судово хімічної експертизи № 1201 від 22.07.2015 року є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом в перерахунку на суху речовину становить, 61,6 грамів, що відповідно до наказу МОЗ України № 188 від01.08.2000 року « Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» відносяться до розмірів, що перевищюють невеликі розмірі, які незаконно, зберігав для власного вживання без мети збуту .

Вказані протиправні дії ОСОБА_2 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України за ознаками незаконного придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту вчиненого особою, яка раніше вчинила злочин передбачений ст.310 КК України та незаконного вирощування конопель у кількості п'ятдесят рослин.

В судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості , укладену 27 липня 2015 року, між прокурором та обвинуваченим, відповідно до якої ОСОБА_2 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.310 та ч.2 ст.309 КК України.

Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений , за участю захисника ОСОБА_1, дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України. ОСОБА_2 зобов'язався під час судового провадження беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні даних кримінальних правопорушень в обсязі підозри.

Сторонами угоди в п. 3 визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_2 повинен понести за вчинені кримінальні правопорушення, а саме за ч. 2 ст. 309 КК України - у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, за ч.2 ст.310 КК України - 5 роки позбавлення волі, остаточне покарання згідно з ст.70 КК України - 5 років позбавлення волі зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання та з застосуванням ст.76 КК України.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз'яснені підозрюваному.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в ній покарання.

Судом у судовому засіданні з'ясовано, що обвинувачений ОСОБА_2, розуміючи, що кримінальне провадження стосовно нього може бути розглянуто в судовому засіданні, де він буде мати весь обсяг прав, у тому числі, допитувати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подавати клопотання про виклик свідків і подавати докази, які свідчать на його користь, просить затвердити угоду.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений зазначив, що винуватість визнав добровільно із розумінням того, що відмовляється від частини своїх прав, угода була укладена добровільно, без будь-якого примусу, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_2 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_1 в судовому засіданні також просив вказану угоду затвердити.

Таким чином, суд вважає, що обставини вчинення обвинуваченим злочинів, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України, знайшли своє об'єктивне підтвердження під час підготовчого судового засідання.

Злочин, передбачений ч. 2 ст. 309 КК України, згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, злочин, передбачений ч. 2 ст. 310 КК України, згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином, від яких в даному випадку потерпілих немає.

Суд шляхом заслуховування позиції сторін кримінального провадження, дослідження витребуваних документів переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_2 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачень, щодо яких визнав себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Покарання сторонами угоди визначено відповідно до положень ст. ст. 50, 65-67 КК України з урахуванням характеру та тяжкості висунутих ОСОБА_2 обвинувачень, даних про його особу, обставин, що пом'якшують покарання.

З огляду на викладене укладена сторонами угода про визнання винуватості повністю відповідає вимогам чинного кримінально-процесуального законодавства; дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України; умови угоди не суперечать інтересам суспільства; права, свободи та інтереси сторін або інших осіб не порушуються; сторони дійшли зазначеної угоди добровільно, без будь-якого впливу зі сторони; узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України.

Згідно ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

За таких обставин укладена між прокурором та обвинуваченим угода про визнання винуватості підлягає затвердженню. Суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_2 узгоджену сторонами міру покарання, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки, передбачені п.п. 2-3 ч. 1 ст. 76 КК України.

Запобіжний захід не обирався.

Судові витрати за проведення експертизи згідно ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 100, п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст.373, ст. ст. 374, 474, 475 КПК України, суд , -

З А С У Д И В:

Затвердити угоду від 27 липня 2015 року, укладену між старшим прокурором Лубенської міжрайонної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_2, про визнання винуватості.

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України і призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України і призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді 5 (пяти) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_2 покарання у вигляді - 5 (пяти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 3 (три) роки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_2 обов'язки - не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції і повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи.

Речові докази - 50 рослин роду коноплі та скляну півлітрову банку із наркотичним засобом - канабісом, масою в перерахунку на суху речовину 61,6 грамів, які зберігаються у камері зберігання речових доказів Лубенського МВ УМВС України у Полтавській області - знищити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів в сумі 736 грн. 56 коп.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення у разі не подачі на нього апеляційної скарги.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Полтавської області через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Роз'яснити учасникам провадження, що згідно ст.476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Клопотання про скасування вироку, яким була затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за ст.389-1 КК України.

Копію вироку негайно вручити прокурору і обвинуваченому.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_5 Е. Г.