В И Р О К

іменем України

"18" квітня 2013 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді Чаус М.О.

При секретарі Грунковської З.В.

За участю прокурора Опаріна І.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, пенсіонер, інвалід ІІ групи, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, в силу ст.. 89 КК України є не маючий судимості,

в скоєнні злочинів, передбачених ст. 345 ч. 2 КК України, суд-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, 06.09.2012 року, близько 18 годині 50 хвилин, перебуваючи на станції метрополітену "Гідропарк" КП "Київський Метрополітен" Святошино-Броварської лінії у Дніпровському рн. м. Києва, знаходячись в стані алкогольного сп'яніння, вчиняв хуліганські дії, які полягали у нанесенні ударів по закритим дверям вагону №2 потягу метрополітену, який знаходився на колії № 1 даної станції. Інспектор патрульної служби лінійного управління в метрополітені, підпорядкованого ГУМВС України в м. Києві старший сержант міліції ОСОБА_2, на виконання вимог ст. 10 Закону України "Про міліцію" щодо забезпечення безпеки громадян та громадського порядку, виконуючи свої службові обов'язки, будучи одягненим у формений одяг працівника міліції, з метою припинення правопорушення здійснюваного ОСОБА_1, вимагав від останнього припинити хуліганські дії та пройти у кімнату міліції для з'ясування особистості та обставин зазначеної події з метою вирішення питання щодо притягнення останнього до встановленої законом адміністративної відповідальності.

ОСОБА_1 підкорившись законній вимозі співпрацівника правоохоронного органу, у супроводі інспекторів патрульної служби ОСОБА_3 та ОСОБА_4 направився в сторону кімнати міліції, розташованої на пероні вищезазначеної станції метрополітену. Проте перед входом у кімнату міліції, ОСОБА_1, на ґрунті раптово виниклої неприязні до працівника міліції, умисно, розуміючи протиправний характер своїх дій, розуміючи що перед ним знаходиться співпрацівник правоохоронного органу, який виконує покладені на нього законом службові обов'язки і одягнений у міліцейську форму, раптово розвернувши корпус свого тіла на пів оберту, наніс своєю правою рукою зібраною в кулак один удар в область обличчя ОСОБА_3, заподіявши тілесні ушкодження у вигляді саден на черевній каймі верхньої та нижньої губи з права, що відносяться, до легких тілесних ушкоджень.

Після цього, ОСОБА_1 було затримано інспекторами патрульної служби лінійного управління в метрополітені, ОСОБА_2 та ОСОБА_4

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину в скоєному визнав частково та пояснив, що 06.092012 року, коли він їхав у метро то відчув, що до нього хтось заліз у кишеню та викрав телефон, дві тисячі гривень. Тоді він побачив двох чоловіків, які на нього дивилися та посміхалися. Він до них підійшов та прохав повернути його мобільний телефон. Однак вони на станції метро "Гідропарк" його виштовхнули з вагону і в цей час зачинились двері. Він почав стукати в двері вагону і до нього ззаду підійшли працівники міліції та взяли його за плече, а коли він розвертався то вдарив потерпілого ОСОБА_3 рукою в обличчя. Після чого працівники міліції його побили.

Разом з тим, вина підсудного, підтверджується зібраними по справі доказами.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_2 пояснив, що він 06.09.2012 року ніс службу на станції метро "Гідропарк". Приблизно о 19 годині він почув якийсь грюкіт та крик та побачив як підсудний ОСОБА_1 бив в двері вагона ногами. Тоді він підійшов до нього та попросив пройти до кімнати міліції для встановлення особи. Підсудний погодився та пішов попереду його. Раптово ОСОБА_1 розвернувся та вдарив його рукою в обличчя. Після чого вони з напарником ОСОБА_4 надягли на підсудного наручники та завели до кімнати міліції для складання адміністративного протоколу.

Також свідок ОСОБА_4 пояснив, що 06.09.2012 року заступив на службу на станції метро "Гідропарк". Приблизно о 19 годині, коли вони з потерпілим йшли на обхід з кімнати міліції то побачили як підсудний бив ногами в двері вагона. Вони підійшли до нього, представились і запропонували піти до кімнати міліції для встановлення особи. ОСОБА_1 погодився та почав йти в напрямку кімнати міліції. Потім він раптово обернувся та вдарив потерпілого ОСОБА_3 в обличчя. Після чого, вони його повалили на платформу та одягли на підсудного наручники. Потім відвели в кімнату міліції для складання адміністративного протоколу.

Згідно оголошених в судовому засіданні протоколу допиту свідка ОСОБА_4 ( а.с.67 - 73 т. 1), останній в ході досудового слідства давав аналогічні показання.

Слідчий Шершньов П.С., в судовому засіданні пояснив, що 06.09.2012 року його викликали і він поїхав на огляд місця події. Коли він приїхав на місце події то побачив багато працівників міліції, швидку допомогу. Було виявлено сорочку міліціонера бурого кольору та після закінчення огляду її було направлено на експертизу. Підсудний ОСОБА_1 знаходився в дуже сильному алкогольному сп'янінні. Потім було прийнято рішення про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_1 та було висунуто обвинувачення за ст. 345 ч. 2 КК України. В ході досудового слідства були взяті до уваги ступень тяжкості ушкоджень потерпілого. Було встановлено, що потерпілому підсудний наніс удар кулаком в обличчя, після чого кров потрапила на сорочку потерпілого. Під час досудового слідства були допитані всі свідки, були проведенні відтворення обставин події злочину за допомогою фотоапарату, проведено впізнання по фотознімках із свідками. Свідки відповідно впізнали ОСОБА_1 по фотознімках. На підставі зібраних документів було пред'явлено обвинувачення ОСОБА_1 Підсудний ОСОБА_1 свою вину визнавав частково та його пояснення відрізнялися. Мною був складений обвинувальний висновок та справа направлена до суду.

Свідок ОСОБА_5, в судовому засіданні пояснила, що вона працює в КП "Київський метрополітен" на протязі 20 роківта приблизно з 1996 року працює на посаді чергової по станції метро "Гідропарк". 06.09.2012 року вона приблизно о 19 годині почула як в кімнаті міліції підсудний висловлювався голосно нецензурною лайкою і вона вирішила піти дізнатися, що сталося. Біля входу в кімнату міліції вона зустріла ОСОБА_4, який їй пояснив, що підсудний ОСОБА_1 вів себе неадекватно та вдарив потерпілого ОСОБА_3 по обличчю. Потім вона зайшла до кімнати та побачила як потерпілий витирав кров з губ, а поруч сидів на стільці підсудний ОСОБА_1, прикутий наручниками до стільця та голосно лаявся. Після чого вона повернулась на своє робоче місце.

Згідно оголошених в судовому засіданні показань свідка ОСОБА_5 (а.с. 74 - 78 том. 1), остання в ході досудового слідства давала аналогічні покази.

Відповідно до оголошених в судовому засіданні показань свідка ОСОБА_6 (а.с. 62 - 66 т.1), останній в ході досудового слідства пояснював, що 06.09.2012 року він перебував на станції метро "Гідропарк", очікував зустрічі зі знайомим. Він побачив як підсудний ОСОБА_1, виражаючись нецензурною лексикою, наносив удари ногами по зачиненим дверям потягу, який стояв у напрямку метро "Лісова". У той же час, з кімнати міліції, знаходилась від мене праворуч, вийшли два міліціонери одягнені у формений одяг, один з яких, потерпілий ОСОБА_2 направився до підсудного, другий йшов дещо позаду. Коли вони до нього наблизились, то потерпілий взяв підсудного за руку в районі ліктя та щось йому сказав. Після цього підсудний направився разом з ним та другим міліціонером до кімнати міліції. На шляху до кімнати міліції раптово розвернувся та наніс своєю правою правою рукою удар в обличчя міліціонера. Одразу після цього, працівники міліції вдвох повалили на підлогу ОСОБА_1, одягли йому наручники. Потім вони його підняли з підлоги під руки і усі втрьох зайшли у кімнату міліції.

Відповідно до протоколу впізнання (а.с. 128 - 129 т. 1), протоколу відтворення обстановки і обставин події зі свідком ОСОБА_6 (а.с. 140 - 147), протоколу відтворення обстановки і обставин події зі свідком ОСОБА_4В.(а.с. 148 - 155 т. 1) - за обставин встановлених в ході судового слідства повністю підтверджується вина ОСОБА_1

Згідно до оголошеного в судовому засіданні висновку судово-медичної експертизи № 1520/е від 14.09.2012 року (а.с. 102-106 т. 1) -потерпілому ОСОБА_3 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді саден на черевній каймі верхньої та нижньої губи з права, що відносяться, до легких тілесних ушкоджень.

У відповідності протоколу допиту підозрюваного (а.с. 137 - 139 т. 1), протоколу допиту обвинуваченого (а.с. 203-204 т. 1) - ОСОБА_1 свою вину в скоєному в ході досудового слідства не визнавав.

Згідно досліджених в судовому засіданні протоколів допиту підозрюваного ОСОБА_1, протоколів допиту обвинуваченого ОСОБА_1, протоколів відтворення обстановки та обставин подій, суд враховує, що зазначені дії проводились за участю багатьох посадових осіб, в тому числі понятих, що спростовує пояснення підсудного щодо застосування до нього психологічного тиску в ході досудового слідства з боку працівників міліції. Більше того жодних скарг на дії працівників міліції підсудний в ході досудового слідства та на даний час не подавав та до слідчого не звертався.

Наведене свідчить про повну доведеність вини підсудного у скоєнні ним злочинів за обставин, встановлених як на попередньому, так і в судовому слідстві і тому суд не може прийняти до уваги його показання, щодо обставин скоєння злочину, рахуючи їх як захисну позицію, оскільки вони суперечать зібраним по справі доказам, показанням потерпілого, свідків, протоколам відтворення обстановки та обставин події, протоколам огляду місця події та іншим доказам.

Даючи юридичну оцінку, зібраним по справі доказам, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 своїми умисними діями спричинив працівнику правоохоронного органу легкі тілесні ушкодження у зв'язку з виконанням цим працівником службових обов'язків, і його дії слід кваліфікувати за ст. 345 ч. 2 КК України.

При призначенні покарання підсудному ОСОБА_1 суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, особу винного.

Суд приймає до уваги те, що підсудний вину визнав частково, його характеристики, одружений, не офіційно працює, в силу ст. 89 КК України, є не маючий судимості, стан його здоров'я, страждає на хронічні захворювання, є інвалідом 2 групи.

Разом з тим, суд враховує, що підсудний ОСОБА_1, вину визнав частково, скоїв злочин середньої тяжкості, в стані алкогольного сп'яніння, що є обтяжуючою обставиною по справі, обставини скоєння злочину, думку потерпілого.

При призначенні покарання підсудному ОСОБА_1 суд вважає, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства і міра покарання повинна бути не пов'язана з позбавленням волі, а з застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України.

Речові докази по справі (а.с. 122 - 123 т. 1) повернути власнику.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд -

З А С У Д И В:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 345 КК України та призначити покарання у вигляді 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нових злочинів і виконає покладені на нього обов'язки.

На підставі ст.76 КК України зобов'язати його не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти ці органи про зміну місця роботи та проживання, періодично з'являтися в ці органи на реєстрацію.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_1, до вступу вироку в законну силу, залишити без змін - підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Речові докази (а.с. 122 - 123 т.1), а саме: формену міліцейську сорочку блакитного кольору, яка зберігається у кімнаті речових доказів слідчого відділу управління правозахисної діяльності, протидії корупції та злочинності у сфері транспорту прокуратури м. Києва - повернути власнику ОСОБА_3.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва протягом 15-ти днів через Дніпровський районний суд м.Києва з моменту його оголошення, а засудженим в той же строк з моменту отримання копії вироку.

СУДДЯ: