УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Категорія ст. 121 ч.2 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 лютого 2016 року Апеляційний суд Житомирської області
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю: секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8 ,
представника потерпілої ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрія Кіровоградської області, громадянина України, українця, одруженого, освіта не повна вища, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
-23 березня 2005 року Олександрійським міським судом Кіровоградської області за ст. 185 ч.1 КК України на 1 рік позбавлення волі;
-24 листопада 2006 року Олександрійським міським судом Кіровоградської області за ст. 185 ч.2 КК України на 2 роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 2 роки;
-23 червня 2010 року Олександрійським міським судом Кіровоградської області за ст.ст. 353, 186 ч.2, 70, 71 КК України до 5-ти років позбавлення волі, -
засуджено за ч.2 ст. 121 КК України на 7 років позбавлення волі.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_10 залишений попередній тримання під вартою.
Початок строку покарання обвинуваченому ОСОБА_10 вирішено рахувати з 11 грудня 2015 року.
Зараховано обвинуваченому ОСОБА_10 в строк відбутого покарання час його перебування в СІЗО з 16 вересня 2015 року по 11 грудня 2015 року.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_10 : на користь Головного фінансового управління Житомирської обласної державної адміністрації 264 грн. 83 коп.; на користь ОСОБА_8 600 грн.
Згідно вироку суду, 15 вересня 2015 року близько 20 години, між ОСОБА_10 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння та ОСОБА_11 , за місцем проживання останньої, у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин виник словесний конфлікт. В ході даного конфлікту в цей же день, час та за вказаних обставин у ОСОБА_10 виник злочинний умисел на умисне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_11 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх злочинних дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, підійшов до ОСОБА_11 , яка в цей час лежала на дивані, після чого схопив останню за тулуб та тричі кинув її на підлогу. Після цього він умисно, із значною силою прикладання, наніс ОСОБА_11 один удар ногою в область грудей.
В ході свої злочинних дій ОСОБА_10 умисно заподіяв потерпілій ОСОБА_11 тілесні ушкодження: закриту травму тулуба-садна на спині (2), синці на грудній клітці в верхній її третині (2), синець по краю реберної дуги справа (1), синці в проекції гребенів клубової кістки з обох сторін (2), крововиливи в м`які тканини грудної клітки, переломи 6,7,8 ребер по задній під паховій лінії непрямого згинального характеру, крововилив в серцеву сумку, забій серця (крововиливи в серці) та легень (крововиливи під легеневу плевру та речовину легень), крововилив під капсулу печінки, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
Крім того, ОСОБА_10 в той же день та час умисно заподіяв потерпілій ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді садна на правій руці та множинні синці на обох верхніх та нижніх кінцівках (більше 10), які мають ознаки легких тілесних ушкоджень.
Також ОСОБА_10 в той же день та час умисно заподіяв потерпілій ОСОБА_11 закриту лице-черепно-мозкову травму, синці на обличчі (3), крововиливи в м`які тканини голови, крововилив в сітківку лівого ока, субдуральні (під тверду мозкову оболонку) гематоми з обох сторін, дифузно-розлитий субарахноїдальний (в під павутинний простір) крововилив по конвекситальній поверхні обох півкуль; ділянка забою головного мозку в лівій скронево-тімяній долі, точкові крововиливи в речовину головного мозку. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень ІНФОРМАЦІЯ_2 о 10 год. 10 хв. в Житомирській обласній лікарні ім. О.Ф. Гербачевського потерпіла ОСОБА_11 померла.
Вищевказані тілесні ушкодження мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя та перебувають в прямому причинному зв`язку із настанням смерті.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 , не оскаржуючи фактичні обставини кримінального правопорушення, просить змінити вирок суду, застосувати до призначеного йому покарання ст. 69 КК України, призначивши покарання нижче від найнижчої межі, передбаченою санкцією ч.2 ст. 121 КК України. Вважає призначене йому покарання надто суворим. Вказує, що вину свою визнав повністю та щиро розкаявся в скоєному.
Заслухавши доповідача, думку захисника ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляційної скарги, міркування прокурора ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_8 та її представника ОСОБА_9 в заперечення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_10 , обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_10 в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, що спричинили смерть потерпілої відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та в апеляційній скарзі не оспорюється. Дії обвинуваченого ОСОБА_10 за ст. 121 ч.2 КК України кваліфіковані правильно.
Як вбачається з вироку суду першої інстанції, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_10 суд виходив із загальних засад призначення покарання - ст. 65 КК України, та врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно з ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, судом зазначено, що обвинувачений ОСОБА_12 в судовому засіданні свою вину у вчиненому визнав повністю. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_10 суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину; обставиною, що обтяжує його покарання суд визнав вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
Також судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_12 раніше вчиняв умисні кримінальні правопорушення, знову вчинив умисне, тяжке кримінальне правопорушення, не працює, характеризується за місцем проживання посередньо, а тому суд, з врахуванням встановлених обставин справи та особи винуватого, вважав, що йому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі та призначив останньому покарання в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.2 ст. 121 КК України.
З наведеним висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд і вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_10 покарання відповідає вимогам ст.65 КК України, є справедливим та необхідним для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Підстав для застосування ст.69 КК України колегія суддів не вбачає. Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про призначення покарання в межах мінімальної санкції ч.2 ст.121 КК України.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_10 про визнання ним вини та щире каяття враховані місцевим судом при призначенні останньому покарання. Будь яких інших підстав для застосування ст. 69 КК України апелянтом не наведено та з матеріалів кримінального провадження не вбачається.
Отже, істотних порушень кримінально-процесуального закону, які були б підставами для скасування чи зміни судового рішення, колегією суддів за матеріалами справи не виявлено, тому вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_10 слід залишити без зміни.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі
Строк попереднього ув`язнення за правилами, визначеними у ч.5 ст.72 КК України зараховується при призначенні покарання за наслідками судового розгляду. Дія правила зарахування судом строку попереднього ув`язнення розповсюджується не лише на осіб, зазначених у п.2 розділу II «Прикінцевих положень» Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року.
За таких обставин, на виконання вимог зазначеного закону слід зарахувати ОСОБА_10 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 16 вересня 2015 року до 10 лютого 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Богунського районного суду м. Житомира від 11 грудня 2015 року щодо нього - без зміни.
Зарахувати ОСОБА_10 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 16 вересня 2015 року до 10 лютого 2016 року (включно) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі у відповідності до ч.5 ст. 72 КК України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її винесення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_10 протягом трьох місяців з дня вручення йому копії ухвали.

Судді: