Справа №469/443/15-к 08.09.2015 08.09.2015 08.09.2015
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 вересня 2015 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючої ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінальних проваджень, зареєстрованих в ЄРДР за № 0000098 та за № 0000205 за апеляційною скаргою заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_5 на вирок Березанського районного суду Миколаївської області від 25 червня 2015 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Тузли Березанського району Миколаївської області, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 185 КК України.

За участю сторін кримінального провадження:.

прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В:
Прокурор в апеляційній скарзі просить оскаржуваний вирок змінити, виключивши з резолютивної частини вироку посилання суду на вчинення ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначення їй покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

Провадження № 11кп/784/641/15 Головуючий першої інстанції: ОСОБА_9

Категорія: ч. 1, 2 ст. 185 КК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1 .
Вважати ОСОБА_6 засудженою за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України вважати ОСОБА_6 засудженою до остаточного покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України вважати останню звільненою від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки. В іншій частині вирок залишити без змін.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 185 КК України та ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання:
за ч. 1 ст. 185 КК України 1 рік позбавлення волі;
за ч. 2 ст. 185 КК України 2 роки позбавлення волі;
за ч. 2 ст. 185 КК України 3 роки позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 остаточно визначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

На підставі ст. 76 КК України на обвинувачену покладено обов`язок періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Прокурор в апеляційній скарзі посилається на неправильне застосування судом 1-ої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, а саме на те, що суд 1-ої інстанції невірно двічі послався на вчинення ОСОБА_6 злочинів, передбачених ч.2 ст. 185 КК України. Вважає, що крадіжки, вчинені ОСОБА_6 23.09.2014р. та 05.05.2015р,. відповідають одному і тому самому складу злочину, передбаченому ч.2 ст. 185 КК України, тому суд неправильно кваліфікував її дії за кожним епізодом за ч. 2 ст. 185 КК України та призначив їй покарання за кожний епізод окремо. У зв`язку з чим просить в цій частині вирок змінити, кваліфікувати її дії за вказаними епізодами крадіжок за ч..2 ст. 185 КК України.

Судом 1-ої інстанції встановлено:

В період часу з 01.06.2014р. по 30.07.2014р. ОСОБА_6 , маючи умисел на заволодіння чужими коштами, таємно, умисно, протиправно, з корисливих мотивів, перебуваючи в домоволодінні ОСОБА_10 , розташованого по АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу скоїла крадіжку кредитної банківської карти НОМЕР_1 «Приват Банк», яка належить останній.

В подальшому, реалізовуючи свій злочинний умисел на викрадення чужого майна, 07.08.2014р. о 08.26 год., ОСОБА_6 приїхала до смт. Березанка, де в банкоматі відділення «Приват Банк», розташованого по вул. Леніна, 64, таємно шляхом зняття грошових коштів з рахунку кредитної банківської карти НОМЕР_1 «Приват Банк», належної ОСОБА_10 , скоїла крадіжку 550 грн. З місця вчинення злочину ОСОБА_6 зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинила ОСОБА_10 матеріальні збитки на зазначену суму.

23.09.2014р. о 10.31 год. ОСОБА_6 приїхала до смт. Березанка, де в банкоматі відділення «Приват Банк», розташованого по вул. Леніна, 64, маючи умисел на викрадення чужого майна, таємно, повторно, шляхом зняття грошових коштів з рахунку кредитної банківської карти НОМЕР_1 «Приват Банк», до якої остання мала вільний доступ, та яка належить ОСОБА_10 , скоїла крадіжку грошей в сумі 150 грн. З місця вчинення злочину ОСОБА_6 зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинила ОСОБА_10 матеріальні збитки на зазначену суму.

05.05.2015р. о 10.04 год. ОСОБА_6 , знаходячись в приміщенні територіального відокремленого без балансове відділення) № 10014/022 філії Миколаївського обласного управління АТ «Ощадбанк України» «Державного ощадного банку України» смт. Березанка, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно викрала грошові кошти в сумі 200 грн. з гаманця, який був на поверхні столу біля вхідних дверей, який належав ОСОБА_11 . З місця вчинення злочину ОСОБА_6 зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Дії ОСОБА_6 судом 1-ої інстанції кваліфіковано за ч 1 ст. 185 КК України, як крадіжку, тобто таємне викрадення чужого майна; за ч. 2 ст. 185 КК України, як крадіжку, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який апеляційну скаргу підтримав, захисника обвинуваченої, яка проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалою суду від 15.06.2015р. кримінальні провадження № 0000098 та № 0000205 були об`єднанні в одне провадження.

Об`єднане кримінальне провадження розглянуто судом 1-ої інстанції в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України. Вирок в частині встановлених судом обставин вчинення обвинуваченою кримінальних правопорушень судом апеляційної інстанції не переглядається.

Судом 1-ої інстанції встановлено, що злочинні дії обвинуваченої ОСОБА_6 , які вона вчинила 23.09.2014р. та 05.05.2015р. за викладених у вироку обставин, в обох випадках утворюють склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Так, зі змісту п. п. 7, 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04.06.2010р. «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» вбачається, якщо злочини, які утворюють повторність, відповідають одному і тому самому злочину, їх кваліфікація здійснюється за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК. У таких випадках повторність злочинів, повинна зазначатись у процесуальних документах, які стосуються обвинувачення особи, як кваліфікуюча ознака відповідних злочинів. Злочини, які відповідають одному і тому самому складу злочину не утворюють сукупності.

За таких обставин, оскільки крадіжки, які вчинені ОСОБА_6 23.09.2014р. та 05.05.2015р., кваліфікуються, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, тобто відповідають одному і тому самому злочину, то сукупності злочинів не утворюють. Тому кваліфікація дій ОСОБА_6 за вказаними двома епізодами крадіжок повинна здійснюватися за ч.2 ст. 185 КК України, як один злочин.

Виходячи з цього, є обґрунтованими доводи апелянта, що кваліфікація судом 1-ої інстанції дій ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України за кожний вказаний епізод обвинувачення окремо є неправильною

З урахуванням вказаного, у зв`язку з неправильним застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність, оскаржуваний вирок відповідно п.4 ч.1 ст. 408 КПК України підлягає зміні в частині засудження обвинуваченої ОСОБА_6 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 408, 409 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_5 задовольнити.

Вирок Березанського районного суду Миколаївської області від 25 червня 2015 року відносно ОСОБА_6 змінити.

Визнати ОСОБА_6 винною за епізодами крадіжок від 23.09.2014р. та 05.05.2015р. за ч.2 ст. 185 КК України та призначити їй покарання 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного цим вироком за ч.1 ст.185 КК України, більш суворим, призначеним за ч.2 ст. 185 КК України, остаточно вважати ОСОБА_6 засудженою до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України вважати ОСОБА_6 звільненою від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, з покладенням на неї на підставі ст. 76 КК України обов`язку періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

В інший частині вирок суду 1-ої інстанції залишити без зміни.

Ухвала набуває чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуюча

Судді