Справа № 202/1714/15-к
УХВАЛА
07 квітня 2015 року Індустріальний районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючої судді ОСОБА_1

за участю: прокурора ОСОБА_2

представника потерпілого- ОСОБА_3

захисника- адвоката- ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

розглянувши у залі суду в м. Дніпропетровську, у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000004 від 22.01.2014 року, у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

19 лютого 2015 року в провадження Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000004 від 22.01.2014 року, у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 190 КК України.

Ухвалою суду від 20 лютого 2015 року було призначено підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив суд призначити судовий розгляд обвинувального акту, про що не заперечував представник потерпілого ОСОБА_3 , окрім того, представник потерпілого просив суд долучити до обвинувального акту цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 і розглянути його разом з кримінальним провадженням.

Захисник адвокат ОСОБА_4 заявив клопотання, яке було підтримане обвинуваченою ОСОБА_6 про повернення обвинувального акту прокурору, виклавши підстави, які на його думку унеможливлюють призначення судового розгляду обвинувального акту відносно обвинуваченої ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 190 КК України.

Заслухавши думку прокурора, представника потерпілого, які заперечували щодо задоволення клопотання захисника адвоката ОСОБА_4 про повернення обвинувального акту прокурору, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 190 КК України, підлягає поверненню прокурору, з наступних підстав.

Так, згідно з п.3 ч.3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.

Так, відповідно статтею 291 КПК України, визначаються вимоги, що ставляться до обвинувального акту, а саме п. 5 виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посилання на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення.

Згідно вимог ст. 91 КПК України, серед обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зазначені: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, що є обов`язковими й для ухвалення вироку відповідно до вимог ст.ст. 370, 374 КПК України.
Між тим, аналізуючи зміст направленого на адресу суду обвинувального акту, суд приходить до висновку, що прокурором в обвинувальному акті зазначено тільки формулювання обвинувачення, яке прокурор вважає доведеним відносно ОСОБА_6 , та не викладено фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

Окрім викладеного, зміст формулювання обвинувачення відносно ОСОБА_6 лише зводиться виключно до обвинувачення останньої у наданні ОСОБА_7 для огляду квартири АДРЕСА_1 та повідомленні інформації останньому щодо продажу вказаного нерухомого об*єкту, натомість як остання обвинувачується за ч.3 ст. 190 КК України, об`єктивна сторона якого, в направленому на адресу суду обвинувальному акті, не розкрита. А саме: не зазначено яким чином, де, коли і в який спосіб, обвинувачена ОСОБА_6 вчинила заволодіння чужим майном, з якими особами за попередньою змовою, та яким чином особисто обвинувачена з корисною метою заволоділа грошами ОСОБА_7 у розмірі 167 790 гривень та розпорядилась грошима на власний розсуд, що є на думку суду неконкретним обвинуваченням і порушенням права на захист обвинуваченої ОСОБА_6 .

В той час як слідує із обвинувального акту, що саме ОСОБА_8 , матеріали кримінального провадження відносно якої виділені в окреме провадження, отримала від потерпілого ОСОБА_7 гроші у сумі 167 790 гривень, після чого з грошима з місця вчинення злочину зникла, та розпорядилась ними на власний розсуд.

Таким чином висновки, викладені в обвинувальному акті є суперечливими і неконкретними.

Також, як вбачається із викладених в обвинувальному акті фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими, правовій кваліфікації за ознаками «вчинено за попередньою змовою групою осіб», ОСОБА_6 вчинено кримінальне правопорушення (злочин) із ОСОБА_8 та іншими невстановленими особами. Проте, в описовій частині обвинувального акту вказано, що до вчинення інкримінованого ОСОБА_6 злочину причетні ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , проте ані обвинувальний акт, ані реєстр матеріалів досудового розслідування не містить жодних відомостей щодо повідомлення ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про підозру у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення, в той час як в обвинувальному акті вказано ( і по розумінню суду прокурором встановлено), що саме ці особи маючи злочинний намір, із корисливих мотивів, підтримуючи злочинні зв*язки із ОСОБА_8 , матеріали кримінального провадження відносно якої виділені в окреме провадження, приймали і виконували самостійно кожний свою роль у вчиненні заволодіння чужим майном шахрайським способом у великих розмірах.

Зазначені фактичні дані не є новими, відомі на період досудового розслідування, стосовно них не може бути змінене обвинувачення в суді.

Вищевказане свідчить про істотню неконкретність обвинувачення та позбавляє суд визначити межі судового розгляду стосовного обвинуваченої та прийняти об`єктивне рішення по справі з огляду на ч.1 ст. 337 КПК України, відповідно до якої судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

При цьому суд ґрунтується на тому, що пред`явлене особі обвинувачення має бути конкретним і містити дані про час, місце та інші обставини вчинення злочину, оскільки особа має право знати, в чому саме вона обвинувачується і захищатися від пред`явленого їй обвинувачення.

Дані положення випливають і з п. (а) ч.3 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 р., згідно якого кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

Статтею 291 КПК України, визначаються вимоги, що ставляться до обвинувального акту, п.4 цієї статті визначається вичерпний перелік документів, які мають додаватися до обвинувального акту, а саме: реєстр матеріалів досудового розслідування, цивільний позов, якщо був пред*явлений, розписки підозрюваного про отримання обвинувального акту, цивільного позову, якщо був пред*явлений та реєстру матеріалів досудового розслідування.

Із обвинувального акту слідує про відсутність цивільного позову в ході проведення досудового розслідування, однак, ці обставини суперечать дійсності, оскільки як вказано обвинуваченою, так і її захисником, що при відкритті матеріалів кримінального провадження, останні містили цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 , від якого не було відмови на стадії досудового розслідування, але його копію прокурором не було надано стороні захисту при виконанні вимог ст.293 КПК України.

Також слушна думка захисника адвоката ОСОБА_4 щодо невідповідності реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам ст. 109 КПК України, а саме невідповідність вилучених у ході обшуків речей і документів, у п.п. 20,24, 31, визнаними в ході розслідування речовими доказами, а також порушення вимог п.4 ч.2 ст. 291 КПК України щодо не вказівки ім*я та по батькові слідчого та прокурора, оскільки в нормі закону визначено ім*я та по батькові, а не ініціали цих осіб.

Виявлені недоліки вказують на невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України і реєстру матеріалів досудового розслідування ст. 109 КПК України унеможливлюють призначення судового розгляду, а тому обвинувальний акт з додатками підлягає поверненню прокурору для усунення зазначених недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 291, 293, ч.3 п.3 ст. 314 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні розслідувань № 0000004 від 22.01.2014 відносно ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 190 КК України, повернути прокурору прокуратури Індустріального району м. Дніпропетровська, для усунення виявлених недоліків, протягом 14 (чотирнадцяти) днів, після набрання чинності ухвали, що відповідає засаді розумного строку та буде достатнім для виправлення допущених недоліків.

Долучити до обвинувального акту цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 , копії якого надати стороні захисту.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області, в термін, визначений п.2 ч.2 ст. 395 Кримінального процесуального Кодексу України.

Головуюча: ОСОБА_1