Провадження № 1-кп/750/443/15
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 листопада 2015 року Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
за участю секретаря - ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердянськ, Запорізької
області, українця, громадянина України, з
професійно-технічною освітою, перебуває у
фактичних шлюбних відносинах, має на утриманні
двох малолітніх дітей сина ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_3 , не працюючого, військовослужбовця
військової частини НОМЕР_1 , не судимого,
зареєстрованого за адресою:
проживаючого за адресою:
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України, -
Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до Законів України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», Указу Президента України «Про часткову мобілізацію», солдата ОСОБА_4 призвано на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період та відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) № 53 від 14.03.2015 року зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) та на всі види забезпечення. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) № 67 від 01.04.2015 року призначено на посаду водієм транспортного відділення інженерно технічного взводу інженерно технічної роти групи інженерного забезпечення.
Відповідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 72 від 07.04.2015 року солдат ОСОБА_4 вибув у відрядження в АДРЕСА_3 у військову частину НОМЕР_3 та з 08.04.2015 року приступив до виконання службових обов`язків.
Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни та забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, визначає види військової служби, що включає в себе військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.
В свою чергу, військовослужбовець за призовом під час мобілізації на особливий період солдат ОСОБА_4 , грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби, будучи зобов`язаним бездоганно і неухильно дотримуватися порядку несення військової служби, упродовж встановленого законом строку виконувати службові обов`язки, завжди бути готовим до захисту держави і виконувати свій військовий обов`язок, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, п.п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, перебуваючи у відрядженні у військовій частині НОМЕР_3 незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та 07.05.2015 року, діючи з прямим умислом, направленим на залишення військової частини, з особистих мотивів самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_3 ), повернувшись до виконання обов`язків військової служби 26.10.2015 року.
У період з 07.05.2015 року по 25.10.2015 року солдат ОСОБА_4 перебував за місцем свого проживання ( АДРЕСА_1 ), проводячи час на власний розсуд та не виконуючи обов`язки військової служби до 26.10.2015 року.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину за пред`явленим йому обвинуваченням по ст. 407 ч. 4 КК України визнав повністю та повністю підтвердив викладені в його обвинуваченні обставини.
На підставі ст. 349 ч. 3 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у його вчиненні, стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Враховуючи свідчення обвинуваченого, а також те, що фактичні обставини справи ніким не оспорюються, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковано за ст. 407 ч. 4 КК України, як умисні дії, що виразились у самовільному залишенні військової частини без поважних причин, вчинені в умовах особливого періоду, військовослужбовцем за призовом під час мобілізації на особливий період.
Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення, що є тяжким, фактичні обставини справи, його ставлення до цього, особу винного, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності та не був судимий, відсутність даних про притягнення до адміністративної відповідальності, його вік, сімейний стан та стан здоров`я, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, активне сприяння його розкриттю, перебування на його утриманні двох малолітніх дітей та відсутність обставин, які обтяжують таке покарання, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку щодо можливості застосування ст. 69 КК України, призначивши йому більш м`яке покарання ніж передбачено законом, а саме перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті за цей злочин, у вигляді арешту з відбуванням його на гауптвахті, і вважає, що саме таке покарання буде необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374 КПК України, суд
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді трьох місяців арешту з відбуванням його на гауптвахті.
Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_4 обчислювати з моменту поміщення його на гауптвахту.
На вирок можуть бути подані апеляційні скарги до апеляційного суду Чернігівської області протягом 30 днів з дня його проголошення через суд, який ухвалив судове рішення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору.

Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня його оголошення.

Суддя ОСОБА_1