Справа № 752/5993/15-к
Провадження №: 1-кп/752/607/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.08.2015 року Голосіївський районний суд м.Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
Так, Наказом №112/2-К від 07.05.2014 року, ОСОБА_5 був призначений на посаду директора Філії №18 ПП «Нива-В.Ш.», у зв`язку з чим цього ж дня, у службовому приміщені Філії №18 ПП «Нива-В.Ш.» за адресою м. Рівне, вул.Кавказька, 9, офіс 207, між ним та колишнім директором цього підприємства ОСОБА_6 складено Акт (без номера) від 07.05.2014 року, про приймання-передавання залишків майна, що перебувають на зберіганні на складах Філії. Відповідно до вказаного акту ОСОБА_6 - передав, а ОСОБА_5 - отримав матеріальні цінності, які згідно з листом №740 від 17.04.2014 року, підписаного ОСОБА_6 на адресу ГУ Міндоходів у Рівненській області, фактично знаходяться на відповідальному зберіганні за адресою: м. Київ, вул. Нова, 1, в кількості 123 тис. 950 одиниць майна, обліковою вартістю 7 млн. грн. У цей же день, тобто 07.05.2014 року, у м. Києві за результатами проведеної інвентаризації складено Протокол, який підписаний попередньою матеріально-відповідальною особою ОСОБА_6 та новою уповноваженою матеріально-відповідальною особою ОСОБА_5 , відповідно до якого по результатах інвентаризації нестач, надлишків основних засобів, малоцінних необоротних матеріальних активів не встановлено, їх фактична наявність відповідає бухгалтерському обліку.
Упродовж часу, з 8 по 9 травня 2014 року, невстановлені слідством особи, які скористались злочинною самовпевненістю ОСОБА_5 та в денний час, при невстановлених в ході досудового слідства обставинах, користуючись допомогою невстановлених в ході досудового слідства осіб, а також водіїв ОСОБА_7 , який керував вантажним автомобілем «DAF» д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_8 , який керував вантажним автомобілем «DAF» д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_9 , який керував автонавантажувачем, і які не були обізнані із їх злочинними планами, організували безперешкодне, незаконне вивезення вищевказаного майна, у невідомому напрямку, яке знаходилось без відповідної охорони за адресою м. Київ, вул. Нова, 1, шляхом завантаження на вантажні автомобілі, тим самим викравши вищезазначене обладнання для промислового виготовлення тютюнових виробів.
Отже, обвинувачений ОСОБА_5 визнається судом винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, а саме у службовій недбалості, тобто невиконанні службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки.
Крім того, ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що викрадення вищевказаного обладнання для промислового виготовлення тютюнових виробів, ввіреного йому згідно з Актами від 28.03.2014 року за №№ 1 4, Актом без номера від 28.03.2014 року, а також Актом без номера від 07.05.2014 року, складеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , сталось через його недбале ставлення до виконання своїх службових обов`язків, намагаючись уникнути передбаченої законом відповідальності та приховати наслідки своєї злочинної бездіяльності, не повідомив ГУ Міндоходів у Рівненській області про вивезення вказаного майна з території складського приміщення, і 28.05.2014 року звернувся до Голосіївського РУ ГУ УМВС України в м. Києві із завідомо неправдивим повідомленням про вчинення злочину, а саме з заявою про крадіжку вищевказаного обладнання для промислового виготовлення тютюнових виробів з адміністративних приміщень за адресою АДРЕСА_3 . Того ж дня, 28.05.2014 року о 18 год. 25 хв. оперуповноважений ВКР Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_10 за участі заявника ОСОБА_5 , склав протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення. Не зважаючи на те, що ОСОБА_5 був попереджений у відповідності до ст. 383 КК України про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, та усвідомлюючи, що фактично повідомляє завідомо неправдиві обставини вчиненого злочину, підписав протокол, як заявник.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 визнається судом винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 1 ст. 383 КК України, а саме у завідомо неправдивому повідомленні органу досудового розслідування про вчинення злочину.
31.03.2015 року між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості, згідно якої ОСОБА_5 повністю та беззастережно визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 367, ч. 1 ст. 383 КК України
Також, сторонами було узгоджено покарання ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 367 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із виконанням адміністративно розпорядчих функцій строком 2 (два) роки; за ч. 1 ст. 383 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі. На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинання більш суворим покаранням менш суворого остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно розпорядчих функцій на строк 2 роки, із застосуванням ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки, з покладанням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції; повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально виконавчу інспекцію.
Відповідно до вимог ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Угода про визнання винуватості може ініціюватись в будь який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Згідно ст. 474 КПК України, розгляд угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 367 КК України, належить до злочину середньої тяжкості, а ч. 1 ст. 383 КК України віднесене до категорії злочинів невеликої тяжкості, а тому угода не суперечить вимогам закону.
Враховуючи викладене, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, які просили затвердити угоду про визнання винуватості, ознайомившись з обвинувальним актом та угодою, яка відповідає вимогам ч. 4 ст. 469, ст. 472 КПК України, з`ясувавши у обвинуваченого, що він розуміє викладені у ч. 4 ст. 474 КПК України обставини, щодо його прав, наслідків укладення та затвердження угоди, характеру обвинувачення, виду та міри покарання, а також інших заходів, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди, які йому було детально роз`яснено судом, та переконавшись, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, суд прийшов до висновку ухвалити у даному кримінальному провадженні вирок, яким затвердити угоду про визнання винуватості, визнавши ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 367, ч. 1 ст. 383 КК України за викладених у вироку обставин та призначити узгоджену сторонами міру покарання за ч. 2 ст. 367 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із виконанням адміністративно розпорядчих функцій строком 2 (два) роки; за ч. 1 ст. 383 КК України 1 (один) рік обмеження волі. На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинання більш суворим покаранням менш суворого остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно розпорядчих функцій на строк 2 (два) роки, із застосуванням ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки, з покладанням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 на досудовому розслідуванні не обирався. Проте, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, до вступу вироку в законну силу.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, судові витрати відсутні.
Арешт накладений на майно ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 28.10.2014 року та ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 30.10.2014 року, - скасувати, після вступу вироку в законну силу.
Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 314, 368, 475 КПК України, суд, -
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 367, ч. 1 ст. 383 КК України та призначити йому покарання:
-за ч. 2 ст. 367 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади із виконанням адміністративно розпорядчих функцій строком 2 (два) роки.
-за ч. 1 ст. 383 КК України 1 (один) рік обмеження волі.
Відповідно до ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади із виконанням адміністративно розпорядчих функцій строком 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки.
Відповідно до вимог ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_5 обов`язки протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання, роботи, навчання та періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Обрати ОСОБА_5 міру запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, до вступу вироку в законну силу.
Відповідно до вимог п.п. 1, 2, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на ОСОБА_5 обов`язки: на першу вимогу прибувати до суду; не відлучатися з населеного пункту в якому він зареєстрований та проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання, роботи, навчання.
Арешт накладений на майно ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 28.10.2014 року та ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 30.10.2014 року, - скасувати, після вступу вироку в законну силу.
Речові докази: документи вилучені відповідно до протоколу обшуку від 27.06.2014 року, протоколів обшуку від 18.06.2014 року, протоколів обшуку від 25.07.2014 року, протоколів обшуку від 28.07.2014 року, протоколу обшуку від 22.08.2014 року, протоколу обшуку від 15.09.2014 року, сім карти мобільного зв`язку «Лайф» та «Київстар», довідка про відсутність руху коштів, акт встановлення програмного комплексу, документи щодо банківського обслуговування ПП «Нива В.Ш.», які зберігаються в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.
Обладнання, яке зберігається за адресою: м. Рівне, вул. Відінська, 12, та за адресою: АДРЕСА_4 повернути власнику.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду міста Києва протягом 30 днів з дня проголошення через Голосіївський районний суд міста Києва, з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.
Суддя ОСОБА_1