Апеляційний суд Вінницької області
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:
головуючого: Нагорняка Є.П. суддів: Слободяна К.Б., Зайцева В.А. з участю прокурора: Фінца Д.Г.,
адвокатів ОСОБА_1. ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, засуджених ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9,
законних представників ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 розглянула 13 січня 2011 року у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальну справу за апеляціями засудженого ОСОБА_6, його законного представника - ОСОБА_11 та адвоката ОСОБА_2, законного представника засудженого ОСОБА_14 - ОСОБА_10В, прокурора, який брав участь у розгляді справи судом 1-ї інстанції, на вирок Ленінського районного суду м. Вінниці від 23 вересня 2010 року, яким
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одружений, не працюючий, студент 2-го курсу Вінницького гуман ітарно-педагогічного коледжу, раніше не судимий, -
засуджений за ст. 186 ч. 2 КК України до 4-х років позбавлення волі; за ст. 296 ч. 2 КК України до 3-х років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України остаточно призначено засудженому покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 4-х років позбавлення волі.
ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_5, мешканець с. Вінницькі Хутори Вінницького району вул. Б. Хмельницького, 94-А, громадянин України, не одружений, не працюючий, ІНФОРМАЦІЯ_3, студент 2-го курсу гуманітарно-педагогічного коледжу, раніше не судимий, -
засуджений за ст. 186 ч. 2 КК України до 4-х років позбавлення волі; за ст. 296 ч. 2 КК України до 3-х років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України остаточно призначено засудженому покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 4-х років позбавлення волі.
ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженець та мешканець с. Гавришівка Вінницького району Вінницької області, громадянин України, не одружений, ІНФОРМАЦІЯ_7, учень 11 класу Гавришівської ЗОШ, раніше не судимий, -
засуджений за ст. 296 ч. 2 КК України до 4-х років позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 104 КК України засуджений звільнений від призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки з покладанням обовязків, передбачених п.п. 2, 3,4 ст. 76 КК України.
ІНФОРМАЦІЯ_8, уродженець та мешканець с. Гавришівка Вінницького району Вінницької області, громадянин України, не одружений, не працюючий, ІНФОРМАЦІЯ_3, студент 2-го курсу гуманітарно-педагогічного коледжу, раніше не судимий,-
засуджений за ст. 296 ч. 2 КК України до 4-х років позбавлення волі. На підставі ст. 75, 104 КК України засуджений звільнений від призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки з покладанням обовязків, передбачених п.п. 2, 3,4 ст. 76 КК України.
ІНФОРМАЦІЯ_9, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_10, громадянин України, не одружений, не працюючий, ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше не судимий, -
засуджений за ст. 296 ч. 2 КК України до 4-х років позбавлення волі. На підставі ст. 75, 104 КК України засуджений звільнений від призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки з покладанням обовязків, передбачених п.п. 2, 3,4 ст. 76 КК України.
Постановлено солідарно стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_15 325 грн. матеріальної шкоди.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_6 0.1. та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_16 2000 грн. матеріальної шкоди.
Вирішено долю речових доказів.
Згідно з вироком суду, 31 жовтня 2009 року біля 23 год. 30 хв. неповнолітні ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 увійшли з боку вул. Першотравневої в м. Вінниці до Центрального парку культури та відпочинку ім. Горького разом із малознайомим неповнолітнім ОСОБА_15, якого зазначені особи випадково зустріли у вказаний вечір та для сумісного відпочинку направились у диско - клуб «Імперіал», що на території парку. В цей час у ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 раптово виник злочинний умисел на вчинення хуліганства щодо ОСОБА_15 Зупинившись на території парку, що знаходиться між парковкою автотранспорту за місцем розташування будівлі ресторану «Імперіал» для природних потреб, ОСОБА_17 підійшов до ОСОБА_15 та, діючи умисно і безпричинно з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, виражаючи свою неповагу до суспільства, демонструючи свою зневагу до загальноприйнятих в суспільстві норм моралі та правил поведінки, наніс останньому удар кулаком в обличчя і, застосовуючи прийом боротьби, ОСОБА_8 обхопив його ліктьовим згином рук за шию, внаслідок чого вони впали на землю.
В цей час до ОСОБА_15 та ОСОБА_8, що лежали на землі та боролись, підбігли ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_14 і ОСОБА_9 і, діючи спільно групою осіб, безпричинно, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства та діючи з особливою зухвалістю, стали наносити численні удари ногами ОСОБА_15 по тулубу та голові.
Крім того, під час заподіяння ушкоджень ОСОБА_15 неповнолітній ОСОБА_6 випадково побачив, що в кишені потерпілого засвітився мобільний телефон, і тому у ОСОБА_6 виник умисел на заволодіння майном ОСОБА_15, про що він повідомив ОСОБА_14, але ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 про намір вчинити грабіж вони не повідомляли.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6, діючи умисно з корисливих мотивів із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров'я потерпілого ОСОБА_15, наніс останньому ще декілька ударів ногою по тілу та відкрито для потерпілого і інших осіб вийняв та викрав з кишені ОСОБА_15 мобільний телефон «Нокіа» вартістю 1500 грн. з картою памяті вартістю 150 грн., сім - картою «Лайф» вартістю 25 грн., на рахунку з грошима в сумі 10 грн.
В той же час, ОСОБА_5, діючи умисно з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_6 із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров'я потерпілого, наніс декілька ударів по тілу потерпілого та впритул наблизився до ОСОБА_15, який перебував на землі і, діючи в присутності ОСОБА_9 та ОСОБА_7, відкрито викрав з кишені куртки потерпілого ОСОБА_15 гроші в сумі ЗО грн., з-під кофти наушники «Панасонік» вартістю 60 грн. з перехідником вартістю 50 грн. В результаті вчинення відкритого заволодіння майном потерпілого, ОСОБА_6 та ОСОБА_14 заподіяли ОСОБА_15 майнової шкоди на загальну суму - 1825 грн. та з місця вчинення злочину з викраденим майном зникли і розпорядились на власний розсуд.
Крім того, продовжуючи реалізацію свого умислу на вчинення хуліганства, діючи спільно групою осіб, безпричинно та грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства та діючи з особливою зухвалістю, ОСОБА_5 та ОСОБА_8, скориставшись безпорадним станом потерпілого ОСОБА_15 та з метою поглузувати над ним, зняли з останнього спортивні штани, нижню білизну та кросівки, які викинули на прилеглій території. Внаслідок злочинних дій неповнолітніх ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_14 і повнолітнього ОСОБА_9 потерпілому було заподіяно згідно висновку судово- медичної експертизи №3518 від 23.12.2009 року фізичний біль та тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми - струсу головного мозку, гематоми в правій очній ділянці, множинних саден в ділянці обличчя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я.
Також продовжуючи свою злочинну діяльність, 26 листопада 2009 року біля 23-00 години ОСОБА_5та ОСОБА_6, перебуваючи в Центральному парку культури та відпочинку ім. Горького, неподалік фонтану побачили ОСОБА_16, що сидів на лавочці та користувався належним йому мобільним телефоном. В цей час у ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виник спільний злочинний умисел на відкрите викрадення вказаного мобільного телефону у ОСОБА_16
Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_16 спереду і використовуючи малозначний привід, діючи умисно з корисливих мотивів із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров'я потерпілого ОСОБА_16, наніс останньому удар кулаком правої руки в обличчя. В той же час, ОСОБА_6, діючи умисно з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_5 наблизився до ОСОБА_16 та , діючи із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров'я потерпілого, з-ззаду наніс йому два удари кулаком по голові. У звязку з чим, ОСОБА_16 намагався втекти, але ОСОБА_5 зупинив його та став видирати у нього з лівої руки мобільний телефон марки «Нокіа Н 73», але не зміг та схопив ОСОБА_16І за волосся та кинув на землю. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_5 за попередньою змовою групою осіб разом із ОСОБА_6 стали наносити лежачому ОСОБА_16 численні удари кулаками і ногами по голові і тулубу. Після чого ОСОБА_5 відкрито вихопив з рук потерпілого мобільний телефон марки «Нокіа Н 73» із сім - картою «Лайф». У зв'язку з досягненням злочинного результату ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з місця вчинення злочину з викраденим майном зникли та розпорядились ним на власний розсуд, чим завдали ОСОБА_16 фізичного болю та майнової шкоди на загальну суму - 2000 грн.
В апеляції прокурор, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування судом кримінального закону та м'якість призначеного засудженим покарання, просить скасувати вирок відносно всіх засуджених, постановити новий вирок, яким ОСОБА_5 та ОСОБА_6 визнати винними у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 187 ч. 2, 186 ч. 2, 296 ч. 2 КК України та кожному з них призначити покарання: за ч. 2 ст. 187 КК України у виді 7 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 5 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 296 КК України у виді 3-х років позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК України остаточно призначити ОСОБА_5 та ОСОБА_6 покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 7 років позбавлення волі; ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 визнати винними у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі кожному.
В апеляції засуджений ОСОБА_6 просить змінити вирок суду та призначити йому покарання не пов'язане з реальним позбавленням волі.
В апеляції законного представника неповнолітнього засудженого ОСОБА_6 - ОСОБА_11 ставиться питання про зміну вироку, перекваліфікацію дій ОСОБА_6 по епізоду з потерпілим ОСОБА_15 на ч. 1 ст. 185 КК України та призначення покарання із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України; по епізоду з потерпілим ОСОБА_16 засудженого виправдати у зв'язку з недоведеністю його вини та відсутністю в його діях складу злочину.
В апеляції адвокат ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_6, посилаючись на ге, що досудове слідство проведено неповно, з порушенням норм КПК України, просить скасувати вирок суду, кримінальну справу направити на додаткове розслідування.
В апеляції законного представника неповнолітнього засудженого ОСОБА_5 - ОСОБА_10 ставиться питання про зміну вироку суду, перекваліфікацію дій ОСОБА_5 по епізоду з потерпілим ОСОБА_15 на ч.І ст. 185 КК України, по епізоду з потерпілим ОСОБА_16 на ч. 1 ст. 186 КК України та призначення засудженому покарання із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України.
Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляцію державного обвинувача, проте, вважав за необхідне призначити ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 покарання за ст. 296 ч. 2 КК України у виді 4-х років позбавлення волі кожному, оскільки покарання, призначення якого просить в апеляції державний обвинувач, виходить за межі санкції ч. 2 ст. 296 КК України, засудженого ОСОБА_6 його законного представника ОСОБА_11 та захисника ОСОБА_2, законного представника засудженого ОСОБА_5 - ОСОБА_10, які підтримали свої апеляції, засуджених ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, їх захисників та законних представників ОСОБА_12 та ОСОБА_13, які наполягали на залишенні апеляції державного обвинувача без задоволення, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляції державного обвинувача та адвоката ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню, а решту апеляцій слід залишити без задоволення.
Постановлений у справі вирок щодо всіх засуджених підлягає скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд у зв'язку з наступним.
Так, всупереч вимогам ст. 334 КПК України мотивувальна частина вироку не містить формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
Зокрема, згідно вироку суд встановив, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 заволоділи належним ОСОБА_15 майном, діючи за попередньою змовою між собою та застосовуючи насильство, що не є небезпечнимдля життя та здоров'я потерпілого.
Водночас в обґрунтування доведеності вини вказаних осіб суд приймає до уваги, як доказ, висновок експерта, відповідно до якого у ОСОБА_15 мали місце численні тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких, що спричинили короткочасний розлад здоров'я.
З огляду на наведені суперечності викликає сумнів правильність перекваліфікації судом дій ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 187 КК України на ч. 2 ст. 186 КК України з урахуванням також показань потерпілого та засудженого ОСОБА_7 щодо втрати свідомості ОСОБА_15 під час його побиття.
Крім того, зважаючи на обставини справи, кількість та зухвалість вчинених злочинів, позицію засуджених, призначені вироком, що касується, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 покарання у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 2 ст. 186 КК України, є, на переконання колегії суддів, надто м'яким, а застосування до призначених покарань ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ст. 75 КК України невиправданим.
Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -
Апеляції засудженого ОСОБА_6, його законного представника ОСОБА_11, законного представника засудженого ОСОБА_5 - ОСОБА_10 залишити без задоволення.
Апеляції державного обвинувача та адвоката ОСОБА_2 задовольнити частково.
Вирок Ленінського районного суду м. Вінниці від 23 вересня 2010 року щодо ОСОБА_5, ОСОБА_18, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 скасувати, а справу направити до того ж суду на новий розгляд.

Судді: