Справа № 145/561/15-к
Провадження №1-кп/145/78/2015
ВИРОК
Іменем України
"06" серпня 2015 р. Тиврівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участі прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Тиврів кримінальне провадження № 0000038 від 31.01.2015 року за фактом вчинення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянином України, освіта не повна середня, одруженим, непрацюючим, уродженцем Херсонської області, Голопристанського району, с. Пам`ятне, проживаючим в АДРЕСА_1 (на даний час перебуває в установі виконання покарань УВП ПВП України у Вінницькій області (№1) раніше неодноразово судимим, останній раз 29.09.2010 року Тиврівським районним судом Вінницької області за ч.І ст.384, 71 КК України до 4 років позбавлення волі та штрафу в сумі 1000 грн. на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання у виді позбавлення волі звільнений з іспитовим строком на 3 роки,

кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

встановив:
27.04.2013 року, близько 7:00 год., ОСОБА_4 за попередньою змовою із ОСОБА_7 , маючи намір на крадіжку чужого майна, зайшли до господарства ОСОБА_5 , що розташоване в АДРЕСА_2 , шляхом відчинення дверей проникли до сараю звідки викрали металобрухт, а саме: старий неробочий котел ємністю 40л., металеві прути в кількості 10 штук, старі відра та каструлі, різні болти, гайки, цвяхи та інший метал. Крім того продовжуючи свої злочині дії ОСОБА_4 та ОСОБА_7 шляхом зриву навісного замка проникли до дачного будинку ОСОБА_5 , який розташований за вище вказаною адресою, викрали металобрухт, а саме: двоє дверей від автомобіля «Таврія», 4 металеві плити із фаєрками та різні металеві деталі. В подальшому ОСОБА_4 разом із ОСОБА_7 погрузили викрадений металобрухт на мотоцикл марки МТ 11 д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 та здали в ТОВ «Українська Торгівельна Компанія», яка розташована с. Рахни-Польові, Шаргородського району, останні розпорядилися викраденим майном на власний розсуд. Загальна вага викраденого металобрухту становить 275,8 кг, згідно довідки вартості виданої ТОВ «Українська Торгівельна Компанія» вартість 1 кг. чорного металобрухту становить 1,5 грн., чим завдали ОСОБА_5 матеріальної шкоди в сумі 413 грн. 70 коп.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 185 КК України не визнав та дав показання згідно яких, 27.04.2013 року він попросив свого знайомого ОСОБА_7 , що проживав на той час в с. Стрільники Шаргородського району Вінницької області допомогти йому купити вівцю в с. Гута Бушинецька Тиврівського району. Біля 10 год. ранку, вони на мотоциклі МТ приїхали у вказане село, однак знайомого фермера не знайшли та пішли до ставка де спробували ловити рибу, а потім вирішили їхати назад в с. Стрільники. По дорозі розпочався дощ і вони зупинились в лісі, потім біля смітника до них підходив ОСОБА_8 , а ОСОБА_7 в цей час пішов в напрямку с. Бушинка до нежилих хат, потім приніс металобрухт, сказав, що біля покинутої хати є багато металобрухту і знову пішов до тієї хати. Потім ОСОБА_9 пішов, а він пішов в слід за ОСОБА_7 і, зайшовши в один із дворів, побачив відчинені двері в хату. Зайшов в середину, там ОСОБА_10 складав в мішок кастрюлі і миски. Два мішки з металобрухтом він вже заніс до мотоцикла раніше. ОСОБА_7 сказав, що дану місцевість добре знає, оскільки кожного року збирає там яблука. ОСОБА_11 йому говорив, що двері в будинок були відчинені і він зайшов, щоб забрати метал в мішок. Він був здивований і зрозумів, що ОСОБА_11 викрав метал. Вміст мішка він роздивився лише в с. Рахни Лісові на пункті прийому, де було дві плити. Доповнив, що коли він стояв біля мотоцикла, то ще відходив із ОСОБА_12 до нього додому дивитись на запчастини, які залишились від його мотоцикла, а коли повернувся то побачив 2 мішки з металом і 2 дверей від автомобіля. В нього мотоцикл МТ-16 з коляскою, яка була частково демонтована і площадка для « люльки» на 1 м 50 см застелена досками. На ОСОБА_13 йому їхати через ОСОБА_14 і ОСОБА_7 попросив його завезти метал на пункт прийому. Уточнив, що він бачив, як ОСОБА_7 приніс 2 мішки з металом на окраїну села до лісу. Це бачив і ОСОБА_8 . Двері від автомобіля він побачив, коли повернувся від ОСОБА_15 і зрозумів, що ОСОБА_11 їх викрав. ОСОБА_10 біля мотоцикла не було, він ходив до хати, до якої ходив ОСОБА_10 . В хаті застав безлад, мішки, тумбочки, все розкидано. Він стояв в коридорі, потім пішов до мотоцикла, а ОСОБА_10 за ним. Біля мотоцикла він попросив завезти все в ОСОБА_14 . Там вже він побачив дві плити, які ОСОБА_11 здав на металобрухт. Йому ОСОБА_11 купив 5 літрів бензину, а решту потратив на себе.

Проте винуватість ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3 ст. 185 КК України частково стверджується показаннями самого ОСОБА_4 та матеріалами справи, зокрема , протоколом огляду місця події від 29.05.2013р., згідно якого в ході огляду території підприємства ТОВ «Українська Торгівельна Компанія» було виявлено та вилучено дві металеві плити для груби, які були викрадені з будинку ОСОБА_16 . Як пояснив працівник товариства ОСОБА_17 дані плити були привезені 27.05.2013р. ОСОБА_4 та показанням потерпілої ОСОБА_18 , свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_7 .

Потерпіла ОСОБА_5 дала показання про те, що в АДРЕСА_2 у неї є дачний будинок. 27.04.2013 року біля 10-00 год. подзвонила її мати і сказала, що в хаті зрізані замки, розібрані всі груби. Коли вона приїхала, виявила, що навісні замки зрізані, розвалені дві груби в хаті та одна в літній кухні, весь метал зник. Також в хаті зникли двоє дверей до автомобіля "Таврія", які чоловік мав намір встановити на автомобіль. На початку квітня вони садили город і все було на місці. За три роки, що вона володіє даним будинком подібних випадків не було. Цивільний позов підтримує.

Свідок ОСОБА_19 дала показання про те, що вона матір потерпілої, біля двох років назад їй повідомив сусід ОСОБА_21 , що в хаті її дочки зрізані замки, а він бачив, як ОСОБА_22 і ще один чоловік їхали на мотоциклі, на місці коляски були дошки на яких знаходився котел, двері до автомобіля. Вона разом з ним зайшла в хату і виявила розвалені груби в хаті та літній кухні, також розвалено плиту під пічкою. Вони викликали міліцію. В той же день дві закриті плити вилучили вдома у ОСОБА_4 , які дочка пізніше дала їй на збереження, та виявили, що решта металу здано в с. Рахни Лісові на металобрухт. В 2015 році до неї приходив ОСОБА_4 із дружиною і просили вибачення за крадіжку, він говорив, що лише допоміг перевозити викрадене. Вона не стала з ним розмовляти. За два дні до цього вона була в дворі доччиної хати, два замки були цілими.

Свідок ОСОБА_23 дала показання про те, що вона проживає в с. Бушинка, біля двох років назад вийшла до хвіртки приблизно в 09-00 год. ранку або ще раніше - до 08-00 год. Через дорогу хата потерпілої. Побачила, що з тупікової вулиці (через 2 хати) виїхав мотоцикл темного кольору, з коляскою. На ньому було два чоловіки і місце коляски було завантажене ніби мішками. Невдовзі прибігла ОСОБА_24 , сказала що обікрали хату дочки, і викликала міліцію, покинутих хат біля неї немає.

Свідок ОСОБА_7 дав показання про те, що приблизно весною 2013-2014 року до нього додому в с. Срільниках зайшов його сусід ОСОБА_4 і запропонував поїхати з ним на його мотоциклі МТ-10 чорного кольору на трьох колесах, замість коляски був встановлений щит позбирати металобрухт. Вони спочатку збирали дрібний побутовий метал, потім пішов дощ і вони перечекали в лісі, потім поїхали в с. Бушинку на смітник де збирали дрібний побутовий метал. Потім поїхали в ліс, де на окраїні лісу теж був металобрухт, який вони теж загрузили в мішки. Виїхали на окраїну в с. Бушинку, ОСОБА_4 зупинив мотоцикл на окраїні лісу і взявши пусті мішки пішов до одного з будинків, а його залишив біля мотоцикла. Він бачив, як ОСОБА_25 підійшов до одного з будинків і крикнув йому, щоб він підходив. Замків на дверах будинку не було, двері із зовні підперті палкою. ОСОБА_4 зайшов всередину першим, а він слідом за ним. Там все було розкидано, вони побачили під пічкою металеву плиту і витягли її щоб здати на метал. ОСОБА_4 від скоєння крадіжки не відмовлявся. Вони взяли ще дві дверки від плити і три глухих плити , без дирок для металевих кругів, більш детально він не пам`ятає. Крадене складали в мішки і оскільки вантаж був важкий, то до мотоцикла носили мішки вдвох. Всього металу здали приблизно на 400 гривень. Після здачі металу ОСОБА_4 дав йому 180 гривень, відрахував з нього гроші за бензин, який він використав на поїздку. Доповнив, що коли вони після крадіжки стояли біля лісу, то біля них пойшов незнайомий чоловік, але вони з ним в розмову не вступали. В с. Бушинка він був вдруге, перший раз на базарі, а вдруге з ОСОБА_4 . Він особисто мисок і кастрюль не крав і в мішок їх не складав, ніколи там яблука не рвав.

Свідок ОСОБА_26 дав показання про те, що раніше він проживав в с. Рахни Лісові Шаргородського району, там же працював на пункті прийому металобрухту, приблизно два три роки тому назад, в теплу пору року (точніше вже не пам`ятає), до нього на мотоциклі марки «МТ» чи «Урал» на якому замість «люльки» встановлена дерев`яна платформа приїхав підсудний ОСОБА_22 , якого він знав раніше, оскільки він неодноразово із своїми братами здавав йому металобрухт (іноді він ще приїжджав на автомобілі «Волинець»). З ким він був цей раз вже не пам`ятає. Із металу, який ОСОБА_27 здавав йому в цей день, пам`ятає дверки, плиту та інші детелі, які використовують при будівництві грубки та печей. Приблизно на другий день приїхали працівники міліції та вилучили частину зданого ОСОБА_27 металу, а частину вони вже не змогли знайти, оскільки його зразу посортували відповідно до категорій металу та розкидали по різних ковшах. Також в нього відібрали письмове пояснення. Гроші за зданий металобрухт він заплатив особисто ОСОБА_28 , однак на теперішній час суми вже не пам`ятає. Після цього випадку ОСОБА_27 в нього не був і жодного разу йому металу не здавав.

Слід зазначити, що в ході досудового слідства постановою слідчого від 17.03.2015р. обвинувачений ОСОБА_22 був оголошений в розшук, що свідчить про ухилення його від слідства та суду.

Невизнання ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні злочину суд розцінює критично та розцінює це, як намагання уникнути відповідальності за вчинене, так як його показання спростовуються показаннями свідків допитаних в ході судового слідства.

Суд, вислухавши учасників судового провадження, дослідивши надані прокурором матеріали, вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України: крадіжка - таємне викрадення чужого майна, кваліфікуючою ознакою якого є крадіжка поєднана з проникненням до приміщення за попередньою змовою групи осіб.

Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу обвинуваченого, обставини вчинення правопорушення, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, до яких відносить, що на утриманні в обвинуваченого п`ятеро неповнолітніх дітей. .

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому відсутні.

Суд також враховує негативну характеристику обвинуваченого за місцем проживання.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Оскільки ОСОБА_4 вчинено злочин в період іспитового строку встановленого вироком Таврівського районного суду від 29.09.2010р., суд вважає, що його перевиховання та ви правлення неможливе без ізоляції від суспільства, а тому обирає йому покарання у виді позбавлення волі.

У справі потерпілою ОСОБА_5 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 4605, 70грн. матеріальної шкоди та 10000 грн. моральної шкоди.

Зазначаючи, що матеріальна шкода складається з вартості викраденого майна 413, 70грн. та вартості ремонту 3729грн. ( купівлі нових плит, дверей до грубок , решіток , котла , а також дверного замка , який був пошкоджений відповідачем). Крім того, сума транспортних витрат 400грн.

Моральна шкода полягає в тому, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 , вона перенесла стрес, неодноразово була вимушена з`являтись на слідчі дії, перебувала в постійному нервовому напруженні, підсудний ухилявся від кримінальної відповідальності, більше двох років вона вимушена чекати справедливості.

В судовому засіданні цивільний позивач ОСОБА_5 свій позов підтримала, просить його задовільнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 позов не визнав.

Позов потерпілої в частині відшкодування моральної шкоди суд вважає за необхідне задоволити частково виходячи з наступного.

По справі не встановлено, що обвинувачений зірвав замок на вхідних дверях будинку позивачки. Слід також зазначити, що по справі не доведено, що ОСОБА_29 було викрадено нові плити, двері до грубок, решітки, новий котел, а навпаки зі справи вбачається, що викрадене майно уже знаходилось в користуванні.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе позов в частині відшкодування матеріальної шкоди задоволити в сумі 413, 70грн. в частині доведеної по справі вартості викраденого.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Відповідно до ст.23 ЦК України, п.9 Постанови Пленуму ВСУ України № 4 від 31.03.1995р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин справи.

Суд враховує глибину моральних страждань потерпілої, отримані нею душевні травми, майновий стан, інші обставини справи, вважає за можливе стягнути на користь ОСОБА_5 - 2000 тисячі грн. на відшкодування моральної шкоди.

Витрати на правову допомогу потерпілої складають 400 грн., що стверджується квитанцією юридичної консультації № 0306/01 від 03.06.2015 р., які підлягають стягненню.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 392, 395 КПК України,

засудив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк (чотири) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 71 КК України частково приєднати засудженому невідбуте покарання призначене вироком Тиврівського районного суду від 29.09.2010 року остаточно призначивши ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років та штрафу в сумі одна 1000 (тисяча) грн., які згідно ст..72 КК України виконувати самостійно.

ОСОБА_4 до набранням вироком законної сили залишити запобіжний захід тримання під вартою.

В строк вібування покарання зарахувати строк тримання під вартою з із 14.04.2015р.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 на відшкодування матеріальної шкоди 413 (чотириста тринадцять) грн. 70 коп., на відшкодування моральної шкоди 2000 (дві тисячі) грн. та витрати на правову допомогу 400 (чотириста) грн.

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме мотоцикл марки МТ 16 д.н.з. НОМЕР_1 повернутий під розписку ОСОБА_4 залишити власниці.

Дві металевих плити повернуті під розписку ОСОБА_5 залишити власниці.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_30