Єдиний унікальний номер 725/2396/15-к
Номер провадження 1-кп/725/215/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.02.2016 року Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

та обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернівці кримінальне провадження внесене до ЄРДР № 0000457 від 16.03.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12.06.2015 року за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі, у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 185. ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_7 , будучи раніше засудженим за вчинення корисливих кримінальних правопорушень, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив і знову скоїв корисливі кримінальні правопорушення, за наступних обставин:
Так, 15.03.2015 року в період часу з 16 год. 45 хв. по 17 год. 30 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи в хірургічному відділенні дитячої Обласної клінічної лікарні, що по вул.Буковинській, 4 в м. Чернівці, переконавшись у відсутності сторонніх осіб, реалізуючи свій злочинний умисел, переслідуючи корисливий мотив на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, шляхом вільного доступу, через незачинені двері, увійшов до приміщення палати №7 лікарні. Оглянувши приміщення вказаної палати з метою виявлення цінних речей та доведення свого злочинного умислу до кінця заволодів мобільним телефоном марки «LG Т500» чорно-білого кольору, вартістю 1000 грн., що належав ОСОБА_8 . Після вчиненого, ОСОБА_7 з місця вчинення злочину втік, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_8 майнової шкоди на загальну суму 1000 грн.

Крім того, 27.03.2015 року, приблизно о 12 год. 40 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні ЛШМД, що за адресою м. Чернівці, вул. Фастівська, 2, реалізовуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, переслідуючи корисливий мотив спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, знаходячись у приміщенні бактеріологічної лабораторії ЛШМД, скориставшись відсутністю потерпілої ОСОБА_9 , викрав з сумки останньої гроші в сумі 280 грн. Після чого намагався залишити приміщення лабораторії ЛШМД з викраденими грошима, проте був помічений потерпілою ОСОБА_6 та затриманий охоронцем лікарні, у зв`язку з чим, вчинивши дії, які вважав необхідними для вчинення крадіжки, однак не закінчив свій злочин з причин, які не залежали від нього.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень визнав частково та показав, що мобільний телефон марки «LG Т500» він дійсно викрав з палати №7 лікарні по вул. Буковинській, 4 в м. Чернівці при обставинах вказаних в обвинувальному акті та свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України по вказаному епізоду визнав в повному обсязі.

Щодо обставин вчинення 27 березня 2015 року крадіжки грошей потерпілої ОСОБА_6 з приміщення бактеріологічної лабораторії ЛШМД по вул. Фастівській, 2 в м. Чернівці, то свою вину визнав частково, заперечуючи при цьому факт проникнення в приміщення лабораторії й відповідно суду пояснив, що приміщення лабораторії складається з двох кімнат, кожна з яких мала два різні входи й відповідно він знаходився в першій кімнаті, а потерпіла вийшла з другої кімнати та не помітила, що він вже перебував у кабінеті, при цьому до приміщення лабораторії він потрапив через вхідні двері, які залишились привідчиненими, а тому не підбирав комбінації цифр до кодового замка, а просто увійшов у приміщення, при цьому ніякого замка він не бачив. Також підтвердив факт викрадення грошових коштів з належної потерпілій сумки в розмірі 280 грн. з другої кімнати, які викрав через відкрите вікно, протягнувши руку та взявши зі столу належну потерпілій сумку, в якій були гроші та в подальшому намагаючись покинути місце вчинення злочину був помічений потерпілою, яка зайшла до кабінету та затриманий.

Потерпіла ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилась, від неї до суду надійшла заява про розгляд кримінального провадження у її відсутності, вирішення питання щодо міри покарання обвинуваченому залишила на розсуд суду, будь-яких майнових претензій до ОСОБА_7 немає.

Потерпіла ОСОБА_6 , будучи двічі допитаною в судовому засіданні, показала, що до приміщення лабораторії, де знаходилась її сумка можна потрапити через двері, які зачиняються як на ключ, так і на кодовий замок, код до якої знають лише п`ятеро працівників лабораторії. 27.03.2015 року приблизно о 12 год. 40 хв. вона знаходилась в приміщенні лабораторії одна та їй зателефонувала колега і попросила принести медичні книжки на перевірку, тому вона вийшла з кабінету, залишивши в ньому свої речі, в тому числі сумку, де знаходились викрадені речі. Двері в лабораторію вона на ключ не зачиняла, а лише захлопнула на код та їй здалось, що при виході вони захлопнулись та могли бути відчинені за допомогою лише коду до спеціального замка, проте точно пригадати не може чи захлопнулись двері чи залишились привідкритими, оскільки при виході з приміщення їх не перевіряла. Повертаючись в кабінет вона побачила обвинуваченого у коридорі, який штовхнув її та почав тікати, проте помітивши, що її речі перекинуті, вона побігла за ним та в подальшому ОСОБА_7 був впійманий працівниками лікарні та одним із хворих. Викрадені гроші їй були повернуті обвинуваченим.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показав, що він працює в лабораторії ЛШМД, що за адресою м.Чернівці, вул. Фастівська, 2, приміщення лабораторії складається з двох кабінеті, двері в однин з яких замикаються на ключ та кодовий замок. Приблизно рік назад близько 13 год. 00 хв. він разом з своїм колегою перебував на першому поверсі та почувши крик помітили як обвинуваченого затримали двоє осіб, які лікувались в лікарні та слідом за ними бігла потерпіла ОСОБА_6 , яка повідомила, що ОСОБА_7 викрав у неї гроші та ймовірно потрапив до приміщення лабораторії через вікно. В подальшому було викликано працівників міліції, які склали протокол, при цьому ОСОБА_7 зізнався у крадіжці, у нього виявили гроші в різних купюрах. Потерпіла ОСОБА_6 впізнала належні їй грошові кошти по купюрах. Також в рамках даного кримінального провадження працівниками міліції йому були пред`явлені фото для впізнання та на одній з фотографій він впізнав обвинуваченого.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показав, що працює на посаді охоронця ЛШМД, що за адресою м.Чернівці, вул. Фастівська, 2 та під час подій, які відбувались 27.03.2015 року близько першої години дня, він перебував на першому поверсі лікарні разом з ОСОБА_10 . В цей час вони почули крик та побачили як обвинувачений втікав, а за ним слідом бігли потерпіла ОСОБА_6 та пацієнти лікарні. ОСОБА_7 впіймали, завели в приймальню головного лікаря та він зізнався, що вчинив крадіжку. Коли приїхали працівники міліції, обвинуваченого обшукали та знайшли у нього гроші, приблизно 300 грн. кількома купюрами.

Крім того, судом було досліджено та проаналізовано наступні письмові докази по справі, а саме:

?протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 15.03.2015 року, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_8 повідомила про відомі їй обставини викрадення у неї мобільного телефону (а/с 4 Том 1);

?протокол добровільної видачі та огляду від 25.03.2015 року, відповідно до якого ОСОБА_7 добровільно видав мобільний телефон марки «LG Т500» чорно-білого кольору (а/с 7 Том 1);

?протокол огляду від 07.04.2015 року, відповідно до якого оглянуто добровільно виданий ОСОБА_7 мобільний телефон марки «LG Т500» чорно-білого кольору (а/с 8 Том 1);

?протокол пред`явлення особи для впізнання від 08.04.2015 року з якого вбачається, що потеріла ОСОБА_8 впізнала обвинуваченого ОСОБА_7 , як особу яка викрала у неї мобільний телефон марки «LG Т500» чорно-білого кольору (а/с 14 Том 1);

?протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 27.03.2015 року відповідно до якого потерпіла ОСОБА_6 повідомила працівників міліції про відомі їй обставини викрадення у неї грошових коштів з приміщення бактеріологічної лабораторії ЛШМД по вул.. Фастівській, 2 в м.Чернівці (а/с 18 Том 1);

?протокол огляду місця події від 27.03.2015 року відповідно до якого оглянуто бактеріологічну лабораторію на другому поверсі ЛШМД по вул. Фастівській, 2 в м.Чернівці (а/с 19 Том 1);

?протокол огляду речей від 29.03.2015 року (а/с 25 Том 1);

?протокол впізнання від 10.04.2015 року відповідно до якого свідок ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_7 , як особу яка вчинила крадіжку грошей ОСОБА_6 в приміщенні лабораторії ЛШМД по вул. Фастівській, 2 в м.Чернівці (а/с 34 Том 1);

?висновок судово-психіатричного експерта №191 від 07.04.2015 року зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_7 на час дослідження ознак хронічного психічного захворювання не виявляє, а виявляє ознаки психічного розладу у формі легкої розумової відсталості з порушенням поведінки. За своїм психічним станом на даний час та на час вчиненні інкримінованих йому діянь, він може усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (а/с 48 Том 1);

?вимога УІАЗ УМВС України в Чернівецькій області (а/с 52, Том 1);

?вирок Садгірського районного суду м.Чернівці від 05.05.2015 року за яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України на 1 рік 8 місяців позбавлення волі (а/с 61 Том 2);

?вирок Шевченківського районного суду м.Чернівці від 12.06.2015 року відповідно до якого ОСОБА_7 засуджено за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та на підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців (а/с 62 Том 2);

Суд вважає, що вищевказані докази відповідно до вимог ст.ст. 85, 86 КПК України є належними та допустимими, а також достовірними, оскільки отримані в порядку встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Кожен з вищенаведених письмових доказів як кожний окремо, так і в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні підтверджує існування обставин, які мають значення для кримінального провадження та доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України по факту викрадення мобільного телефону у потерпілого ОСОБА_8 , оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що ОСОБА_7 вчинив таємне викрадення майна за кваліфікуючою ознакою вчинене повторно.
Разом з тим, аналізуючи вищенаведені докази в їх сукупності, а також кожен доказ окремо, суд приходить до висновку, що обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України в судовому засіданні не доведене та дії останнього слід перекваліфікувати на ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 370 КПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статтею 94 цього Кодексу.
Як убачається з обвинувального акту, ОСОБА_7 по факту викрадення майна потерпілої ОСОБА_6 органом досудового розслідування обвинувачується саме у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, тобто замах на вчинення крадіжки, за кваліфікуючою ознакою поєднана з проникнення в інше приміщення, а саме у приміщення бактеріологічної лабораторії ЛШМД шляхом підбору комбінації цифр до кодового замка дверей даного приміщення.

Зокрема, диспозицією ч.3 ст.185 КК України передбачена відповідальність за крадіжку, поєднану з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище або що завдала значної шкоди потерпілому.

При цьому, відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06.11.2010 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності», вирішуючи питання про наявність у діях винної особи такої кваліфікуючої ознаки, як проникнення в житло, інше приміщення чи

сховище, суди повинні мати на увазі таке. Під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище слід розуміти незаконне вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо або за допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища.

Вирішуючи питання про наявність у діях винної особи названої кваліфікуючої ознаки суди повинні з`ясовувати, з якою метою особа опинилась у житлі, іншому приміщенні чи сховищі та коли саме в неї виник умисел на заволодіння майном. Викрадення майна не можна розглядати за ознакою проникнення в житло або інше приміщення чи сховище, якщо умисел на викрадення майна у особи виник під час перебування в цьому приміщенні.

З показів обвинуваченого ОСОБА_7 убачається, що останній перебував у приміщенні лабораторії ЛШМД по вул. Фастівській, 2 в м. Чернівці та саме після того, як потерпіла вийшла з лабораторії у нього виник умисел вчинити крадіжку, крім того він не використовував будь-які засоби подолання перешкод з метою проникнення у кабінет, оскільки двері були привідчинені та він безперешкодно зайшов до приміщення лабораторії.

Крім того, з показів потерпілої ОСОБА_6 убачається, що остання не впевнена чи зачинились двері в кабінет лабораторії на кодовий замок після її виходу з приміщення, а також потерпіла в ході допиту в судовому засіданні не заперечувала й факту можливого перебування ОСОБА_7 в одному із кабінетів лабораторії ще під час її знаходження в кабінеті та можливості того, що обвинувачений заховався та вона його не помітила й відповідно крадіжку вчинив після того, як вона вийшла з приміщення.

Так, згідно ч. 4 ст. 95 КК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
Таким чином, обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України в частині кваліфікуючої ознаки проникнення в інше приміщення, ґрунтуються виключно на показах потерпілої ОСОБА_6 , які вона давала під час досудового розслідування, вказуючи на те, що двері вона зачинила на кодовий замок та обвинувачений міг проникнути в приміщення лабораторії через вікно або підібравши відповідну комбінацію цифр, разом з тим такі обставини в судовому засіданні не були підтвердженні належними та допустимими доказами по справі. При цьому, судом враховується й те, що надані суду показання потерпілою є суперечливими та непослідовними в частині її доводів щодо дійсного зачинення нею при виході з приміщення лабораторії вхідних дверей на кодовий замок, оскільки в ході судового розгляду потерпіла неодноразово вказала на те, що чи зачинилися двері на кодовий замок вона безпосередньо не перевіряла, а також не виключає можливості того, що ОСОБА_7 вже був у приміщенні лабораторії коли вона виходила з нього, він міг заховатися та вона його могла не побачити.
За змістом ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічне роз`яснення міститься в п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» №9 від 01.11.1996 року, відповідно до якого визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведеності її вини. При цьому слід мати на увазі, що згідно зі ст. 62 Конституції обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а також на доказах, одержаних незаконним шляхом.

Таким чином, покази потерпілої ОСОБА_6 в частині проникнення обвинуваченого у приміщення лабораторії ґрунтуються виключно на її особистих припущеннях, а тому не можуть братись до уваги судом як належні та допустимі й відповідно суд надає віри послідовним, чітким та таким, що об`єктивно відображають обставини події показанням обвинуваченого даним в судовому засіданні щодо обставин крадіжки. Інших обставин щодо вчинення крадіжки судом в ході судового слідства не здобуто.

При цьому, стороною обвинувачення не надано суду жодних належних та допустимих доказів у відповідності до вимог ст.ст. 84, 86 КПК України у спростування доводів обвинуваченого, а також будь-яких інших належних та допустимих доказів, які б доводили вину ОСОБА_7 у вчиненні саме кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України як замах на вчинення крадіжки за кваліфікуючою ознакою поєднана з проникненням в інше приміщення, у тому числі доказів щодо наявності слідів рук обвинуваченого на двері у приміщенні лабораторії та кодовому замку, що могло б свідчити про те, що ОСОБА_7 дійсно проник у приміщення лабораторії шляхом підбору цифр на кодовому замку, а тому його дії слід перекваліфікувати на ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України як замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) за кваліфікуючою ознакою вчинена повторно.

Відповідно до ст. 65 КК України, п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Так, вирішуючи питання про обрання обвинуваченому покарання, суд відповідно до ст.ст. 65-67 КК України враховує характер та ступінь тяжкості вчинених злочинів, фактичні обставини справи, особу винного та його відношення до скоєного, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують його покарання.

Зокрема, обираючи обвинуваченому міру покарання, суд приймає до уваги те, що вчиненні ним кримінальні правопорушення належить до категорії злочинів середньої тяжкості, також судом враховуються і дані про його особу, зокрема те, що він раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних злочинів, що свідчить про його схильність до вчинення корисливих злочинів проти власності, на даний час відбуває покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12.06.2015 року, вчинив дані злочини в період умовно-дострокового звільнення, перебуває на консультативному обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога як особа з психічними розладами у формі легкої розумовою відсталості з порушення поведінки, проте усвідомлює свої дії та може керувати ними, по місцю проживання скарг від громадян або компрометуючих даних немає.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому суд визнає активне сприяння розкриттю злочину та визнання вини.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Так, згідно ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

За таких обставин, суд ураховуючи характер і ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого та його ставлення до своєї вини, а також відсутність обставин, які б обтяжували покарання і відсутність у потерпілих до обвинуваченого будь-яких матеріальних претензій, приходить до висновку, що виправлення та перевиховування ОСОБА_7 не можливе без ізоляції його від суспільства, а тому не знаходить підстав для застосування відносно нього положень ст. ст. 69,75,76 КК України.

Крім того, відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Таким чином, остаточне покарання ОСОБА_12 слід призначити на підставі вимог ч. 1 ст. 70 КК України за сукупність злочинів й відповідно до призначеного покарання за даним вироком приєднати частину невідбутого покарання призначеного за вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12.06.2015 року за правилами ч. 4 ст. 70 КК України.
Крім того, відповідно до довідки Чернівецької установи виконання покарань №33 ВДПтС України в Чернівецькій області від 04.02.2016 року №33/3-372, у вказаній установі ОСОБА_7 перебував з 01.04.2015 року по 25.07.2015 року та з 26.10.2015 року по даний час.
Так, згідно ч. 5 ст. 72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У строк попереднього ув`язнення включається строк перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення закінчується з моменту набрання вироком законної сили.
Таким чином, у строк відбування покарання ОСОБА_7 слід включити строк його перебування в Чернівецькій установі виконання покарань №33 ВДПтС України в Чернівецькій області на період судового розгляду даного кримінального провадження до вступу вироку в законну силу.
Питання про речові докази вирішити на підставі ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 65-67 КК України, ст.ст. 368, 369-371, 373-376, 395 КПК України, суд-

У Х В А Л И В :
Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України та ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 185 КК України і за їх вчинення призначити йому покарання:
- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів до призначеного покарання за цим вироком приєднати частину невідбутого покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12.06.2015 року та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбування ОСОБА_7 покарання обчислювати з 30 березня 2015 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбутого ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 26 жовтня 2015 року до дня набрання даним вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази по справі, а саме:

?мобільний телефон марки «LG Т500» чорно-білого кольору ІМЕІ: НОМЕР_1 залишити за потерпілою ОСОБА_8 ;

?гроші в сумі 280 гривень (дві купюри номіналом 100 грн. ЕИ 4782982, ВА 0143003; купюра номіналом 50 гривень: ЗА4397922; дві купюри номіналом 5 гривень: ВФ0106133, ЗИ 1528910; 3 купюри номіналом 2 гривні: РЖ3530280, ЄС 9071669, РЖ 9358454; 14 купюр номіналом 1 гривня: РЕ 1742238. МИ 9151053. ЄБ7420855. 63 1400154, НЛ 5911725. НИ 3343476, НБ3016780, КЙ 8061545, КД 2241841. НК 241 7744. НИ 8454722, НМ5587240, РЄ8061019, ЕД7125713) залишити за потерпілою ОСОБА_6 .

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Чернівецької області через Першотравневий районний суд м. Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Копію вироку вручити прокурору та обвинуваченому ОСОБА_7 негайно.

Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці ОСОБА_1