Справа № 642/8804/15к
Провадження № 1-кп/642/673/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 листопада 2015 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, має дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше судимого 27 жовтня 2014 року Ленінським районним судом м.Харкова за ч.1 ст. 185 КК України до штрафу у розмірі 850 грн., штраф сплачено 27.11.2014 року, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч.2 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в:
23 серпня 2015 року близько 13 год.00 хвил. ОСОБА_4 , перебуваючи у квартирі свого знайомого ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , помітив, що на столі у вітальні лежить візитниця з банківською карткою «ПриватБанку» № НОМЕР_1 та, реалізуючи свої злочинні наміри, направлені на викрадення офіційного документу - банківської картки, усвідомлюючи протиправність своїх дій, розуміючи, що банківська картка є офіційним документом, з метою власного збагачення, користуючись безпорадним станом ОСОБА_5 , який знаходився у стані алкогольного сп`яніння та спав, таємно викрав банківську картку «ПриватБанку» на ім`я ОСОБА_5 та залишив місце вчинення злочину.

23 серпня 2015 року ОСОБА_4 , викравши вказану банківську картку, належну ОСОБА_5 та отримавши можливість розпоряджатися викраденою банківською карткою на власний розсуд, діючи повторно, приблизно о 21 год 35 хвил. прибув до банкомату «ПриватБанку», розташованого в м.Харкові, вул. Полтавський шлях, 148-а, де, достовірно знаючи пін-код до неї, зняв з банківської картки Приватбанку» № НОМЕР_1 , яка належала ОСОБА_5 , грошові кошти в сумі 500 грн. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 знову зняв з вказаної банківської картки «ПриватБанку» грошові кошти з банкомату, який розташований за адресою: м.Харків, пр. 50 - річчя ВЛКСМ, 7-а, в сумі 2 500 грн. Також ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії, знову зняв з банкомату , який розташований за адресою: м.Харків, вул. Сумська, 71, грошові кошти з вказаної банківської картки в сумі 1 000 грн. Після чого, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 знову зняв з банкомату, який розташований за адресою: м.Харків, вул. Полтавський шлях, 148-а, грошові кошти з вказаної банківської картки в сумі 800 грн. Після цього ОСОБА_4 прибув на вул. Полтавський шлях, 150 у м.Харкові, де біля супермаркету «Рост» викинув банківську картку «ПриватБанку» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_5 .

В результаті вищевказаних протиправних дій ОСОБА_4 викрав грошові кошти потерпілого ОСОБА_5 на загальну суму 4 800 грн., чим заподіяв шкоду йому на вказану суму.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, фактичних обставин справи не оспорював та пояснив, що дійсно 23серпня 2015 року розпивав спиртні напої в квартирі АДРЕСА_3 ,за місцем проживання свого товариша - ОСОБА_5 , та коли той заснув, викрав його картку «ПриватБанку», після чого, знаючи пін-код, зняв з цієї картки належні потерпілому грошові кошти у банкоматах «ПриватБанку»: по вул. Полтавський шлях, 148-а, - 500 грн., по пр. 50 -річчя ВЛКСМ, 7-а, -2 500 грн., по вул. Сумська, 71 - 1 000 грн., по вул. Полтавський шлях, 148-а,- 800грн., а всього на загальну суму 4 800 грн., після чого на вул. Полтавський шлях біля супермаркету «Рост» банківську картку викинув. Пояснив, що щиро розкаявся у скоєному, та частково відшкодував потерпілому .матеріальну шкоду, та за домовленістю з останнім поверне і залишок боргу.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає; а також їм роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 357 КК України, тобто викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів, та ч.2 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно.

Вивченням даних про особу ОСОБА_4 встановлено, що він на обліку у нарколога та психіатра не перебуває. Раніше судимий. Має неповнолітню дитину, 2014 року народження. За місцем проживання характеризується позитивно.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття, наявність на утриманні малолітньої дитини.

Обставиною, що обтяжує його покарання, згідно зі ст. 67 КК України, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд визначає ОСОБА_4 покарання у вигляді обмеження волі як за ч.1 ст. 357 КК України, так і за ч.2 ст. 185 КК України.

Відповідно до ст. 70 КК України при призначенні покарання за сукупністю злочинів суд застосовує принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, оскільки злочини пов`язані між собою та вчиненні в один період часу.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, передбачене ч.1 ст. 357 КК України кримінальне правопорушення є невеликої тяжкості, а ч.2 ст. 185 КК України - середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який позитивно характеризується, має малолітню дитину, його щире каяття, часткове добровільне відшкодування шкоди, та приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання і відповідно до ст. 75 КК України його слід звільнити від відбування покарання у вигляді обмеження волі з випробуванням, поклавши на нього обов`язки відповідно до п.п. 2,3,4 ст. 76 КК України.

Цивільний позов не заявлений. Процесуальні витрати відсутні.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не обирався.

Речові докази відсутні.
Керуючись ст.ст. 373-374 КПК України, суд,

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 357, ч.2 ст. 185 КК України та призначити покарання:

- за ч.1 ст. 357 КК України - 1 рік обмеження волі;

- за ч.2 ст. 185 КК України - 2 роки обмеження волі.

Відповідно до ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у вигляді 2 років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки.

Відповідно до п.п. 2,3,4 ст. ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, з`являтися для реєстрації у вказану інспекцію і повідомляти її про зміну місця проживання або роботи.

Іспитовий строк відраховувати з моменту оголошення вироку.
Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, однак відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1