Справа №588/303/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/381/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 серпня 2015 року колегія суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000099 від 11 лютого 2015 року за апеляційними скаргами заступника прокурора Сумської області ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Тростянецького районного суду Сумської області від 29 квітня 2015 року, щодо

ОСОБА_7

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 04.05.1982 р. за ч.2 ст. 140 КК України (1960 р.) до 2 років позбавлення волі;

- 23.05.1984 р. за ст.17, ч.3 ст. 81, ч.3 ст. 81, ч.1 ст. 89, ч.3 ст. 82, ч.2 ст. 140 КК України (1960 р.) до 4 років 6 місяців виправних робіт;

- 02.11.1992 р. за ст.ст. 114, 196-1 ч.1, 81 ч.3, 140 ч.2, ст. 42 КК України (1960р.) до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 17.10.1997 р. за ст.17, ч.2 ст. 141 КК України (1960 р.) до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 31.05.2001 року за ч.2 ст. 196-1 КК України (1960 р.) до 1 року позбавлення волі; 18.10.2001 р. дії перекваліфіковані на ст. 395 КК України (2001 р.) і призначено покарання 5 місяців арешту;

- 14.03.2002 р. за ч.2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі;

- 19.06.2002 р. за ст. 289, ч.2 ст. 71 КК України до 6 років позбавлення волі;

- 30.01.2009 р. за ст.ст. 162 ч.1, 185 ч.2 70 ч.1 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

- 27.08.2010 р. за ч.2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі;

- 22.11.2011 р. за ч.3 ст. 185, ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік;

- 30.10.2013 р. за ч.2 ст. 185, ч.3 185, ч.1,4 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі, звільненого 30.01.2015 року по відбуттю покарання, -

визнаного винним за ч.3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 в дохід держави судові витрати у сумі 122 грн. 76 коп. за проведення судово-товарознавчої експертизи.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України,

ВСТАНОВИЛА:
Відповідно до вироку суду ОСОБА_7 визнано винним і засуджено за те, що він 04 лютого 2015 р. близько 16 год., за допомогою сокири через вхідні двері проник до приміщення квартири АДРЕСА_2 , таємно, повторно викрав газовий балон, бідон, чавунну плиту з колісниками на загальну суму 2000 грн., спричинивши тим самим потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, 16.02.2015 року близько 22 год. ОСОБА_7 через паркан проник на територію господарства потерпілої ОСОБА_11 по АДРЕСА_3 , де шляхом пошкодження віконного скла, проник до приміщення вказаного будинку, звідки таємно, повторно викрав 2 світильника, вартістю по 590 грн., килимок вартістю 250 грн., відеопрогравач вартістю 1000 грн., а всього на загальну суму 2430 грн., спричинивши тим самим потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на вказану суму.

Також, 18.02.2015 р. о 22 годині ОСОБА_7 через паркан проник на територію господарства потерпілої ОСОБА_11 по АДРЕСА_3 , де шляхом пошкодження віконного скла, проник до приміщення вказаного будинку, звідки таємно, повторно викрав бойлер марки «Atlant» вартістю 1500 грн., спричинивши тим самим потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на вказану суму.

У поданій апеляційній скарзі з доповненнями обвинувачений ОСОБА_7 , не погоджуючись з оскаржуваним судовим рішенням через незаконність та необґрунтованість, порушує питання про його скасування та ухвалення нового вироку, за яким виправдати останнього на підставі вимог ст.284 КПК України за недоведеністю скоєння ним інкримінованого йому кримінального правопорушення. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що його вина у скоєному не доведена, при цьому зазначає, що жодний з наданих стороною обвинувачення доказів на підтвердження вини ОСОБА_7 у скоєному не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду. Акцентує увагу, що відсутні докази вчинення ним крадіжки саме 04.02. 2015 року та 18.02.2015 року, оскільки потерпіла і свідки вказали іншу дату, при цьому вказує, що залишилось не вирішеним заявлене ним клопотання про недопустимість як доказу - протоколу проведення слідчого експерименту за його участі, зауважує, що під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження виявлено відсутність відеозапису з місця пригоди за його участю. Вказує, що показання свідка ОСОБА_12 є сумнівними та не перевірені судом першої інстанції під час судового розгляду, .

У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 не погоджується з вироком суду та порушує питання про його скасування з ухваленням нового вироку, за яким виправдати обвинуваченого ОСОБА_7 на підставі вимог ст. 284 КПК України за недоведеністю вини його підзахисного у скоєному. Свої вимоги сторона захисту мотивує тим, що вина ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого йому злочину не доведена, при цьому зазначає, що жодний з наданих стороною обвинувачення доказів на рахунок вини ОСОБА_7 у скоєному не вказує на вчинення саме ним крадіжок. При цьому наголошує, що під час судового розгляду захист заперечував проти посилання як на доказ протокол проведення слідчого експерименту від 27.02.2015 року, складеного з порушенням вимог закону, оскільки понятим була особа, що відбувала адміністративний арешт та вважає цей доказ недопустимим.

У зміненій апеляційній скарзі заступник прокурора Сумської області ОСОБА_9 не оспорюючи доведеність вини ОСОБА_7 у скоєному, порушує питання про скасування вироку суду в зв`язку з неповнотою судового розгляду та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. За змістом доводів апеляційної скарги сторона обвинувачення зазначає, що в вирок суду не відповідає вимогам ст.ст. 370, 374 КПК України, при цьому акцентує увагу на тому, що суд при формулюванні обвинувачення зазначив, що крадіжка у ОСОБА_10 була вчинена 04.02.2015 року в умовах, коли обвинувачений заперечив свою причетність до злочинів, вказав дату вчинення злочину під час слідчого експерименту зі слів співробітників міліції, а інші відомості про точну дату цього злочину в справі відсутні. При цьому суд не спростував доводи ОСОБА_7 . Також апелянт вказує, що прокурором не ініційовано перевірку тверджень ОСОБА_7 про отриманні інформації обставин злочину від співробітників міліції.

Заслухавши суддю-доповідача про обставини кримінального провадження та зміст поданих апеляційних скарг, міркування прокурора ОСОБА_6 , який вважав, що змінена апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а апеляційні скарги обвинуваченого та захисника не підлягають задоволенню, думку захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 на підтримку поданих ними апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

За змістом п.2 ч.3 ст. 374 КПК України суд у мотивувальній частині вироку зазначає формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення. Окрім того, суду належить дати аналіз усіх зібраних у справі доказів, тобто всіх фактичних даних, які містяться в показаннях свідків, потерпілих, обвинувачених, у висновку експерта та інших джерелах доказів, які стверджують чи спростовують обвинувачення.

Однак цих вимог закону суд першої інстанції не дотримався, не дав належного аналізу усім зібраним у справі доказам.

Так, з оскаржуваного судового рішення вбачається, що у мотивувальній частині вироку суд при формулюванні обвинувачення зазначив про вчинення ОСОБА_7 крадіжки у ОСОБА_13 близько 16 год. 04.02.2015 року, а також вказав, що ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень не визнав і заявив, що у зазначений період часу він не міг вчинити крадіжки. Проте, суд на обґрунтування своїх висновків щодо винності обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні крадіжки з квартири ОСОБА_13 близько 16 год. 04.02.2015 року, належним чином не проаналізував докази у справі і не дав належної оцінки обвинуваченню щодо вчинення ОСОБА_7 злочину саме в зазначені день і час.

Окрім того, суд не дав оцінки письмовим заявам ОСОБА_7 про надання ним визнавальних показів під час слідчого експерименту зі слів співробітників міліції.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції дане кримінальне провадження розглянуто з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, а апеляційний суд в даному випадку немає можливості усунути вказані недоліки, в умовах відсутності клопотань учасників кримінального провадження про повторне дослідження обставин кримінального провадження чи дослідження доказів, які досліджувалися судом першої інстанції, тому колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги прокурора щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, а вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_7 відповідно до вимог ч.1 ст.412 КПК України, підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду провадження в суді першої інстанції.

У зв`язку із скасуванням вироку суду через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів в обговорення доведеності чи недоведеності винуватості обвинуваченого, кваліфікації інкримінованих йому злочинів, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом того чи іншого кримінального закону та покарання, не входить і вважає, що доводи апеляційної скарги захисника і обвинуваченого про недоведеність участі ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих кримінальний правопорушень, мають бути предметом дослідження при новому судовому розгляді справи, де суду першої інстанції слід ретельно дослідити всі обставини справи, наявні докази, дати їм належну оцінку та прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги прокурора та часткового задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та захисника щодо скасування вироку суду з передбаченої п.3 ч.1 ст. 409 КПК України підстави.

Колегія суддів, враховуючи, що судом першої інстанції відносно обвинуваченого ОСОБА_7 вироком суду запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено до вступу вироку в законну силу, скасовуючи вирок суду з призначенням нового судового розгляду матеріалів кримінального провадження , у відповідності з ч.3 ст. 331 КПК України, вважає необхідним вирішити питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 .

Колегія суддів, маючи на меті забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_7 процесуальних обов`язків та запобігання спробам з його боку переховуватись від суду, незаконного впливу на потерпілих, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, керуючись ст. 183,199 КПК України, вважає необхідним продовжити відносно ОСОБА_7 застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи викладене, та керуючись ст.ст. 183,199, 331, 376, 404, 405, 407,412, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Сумської області ОСОБА_9 задовольнити, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Тростянецького районного суду Сумської області від 29 квітня 2015 року відносно ОСОБА_7 скасувати в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, призначити новий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою в порядку застосованого до нього запобіжного заходу до 10 вересня 2015 року.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .

З оригіналом згідно: головуючий - суддя ОСОБА_2