Справа №579/1797/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/788/336/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Клопотання слідчого, прокурора, сторони кримінального провадження
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 грудня 2015 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

особи, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Кролевецького районного суду Сумської області від 27 листопада 2015 року, якою накладено арешт на рухоме майно яке належить ОСОБА_9 , -

ВСТАНОВИЛА:
До Кролевецького районного суду Сумської області надійшло клопотання слідчого Кролевецького відділення поліції Глухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області у кримінальному провадженні № 0000586 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 241 КК України про накладення арешту на 143 мішка з деревним вугіллям, власник якого є ОСОБА_9 .

Ухвалою слідчого судді клопотання слідчого задоволено і накладено арешт на майно ОСОБА_9 , а саме на 143 мішка з деревним вугіллям.

На дану ухвалу слідчого судді ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні клопотання про арешт майна. Свої вимоги обґрунтовує тим, що слідчому було надано копії документів щодо реєстрації ТОВ «Антар 2012», а також документи, що підтверджують право власності на вугілля. ОСОБА_9 являється племінником ОСОБА_7 , який лише допомагає в підприємницькій діяльності. Крім того, ОСОБА_7 стверджує, що немає жодної підстави вважати і нічим не доведено, що здійснюються викід токсичних забруднюючих речовин в атмосферне повітря. Також по даному кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Заслухавшись доповідь судді про обставини справи і зміст апеляційної скарги ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 , які підтримали в повному обсязі апеляційну скаргу подану ОСОБА_7 , прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти поданої апеляційної скарги і вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та мотивованим.

Згідно ч.2 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 цього Кодексу.

При цьому при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, суд повинен враховувати положення ч.2 ст. 173 КПК України, зокрема, правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення, розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, наслідки арешту майна для інших осіб.

З матеріалів кримінального провадження, зокрема клопотання органу досудового розслідування, слідує, що приводом для звернення до суду з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно послугувала та обставина, що в рамках даного кримінального провадження №0000586, вказане майно, а саме 143 мішків з деревним вугіллям є предметом кримінального правопорушення та отримано злочинним шляхом. При цьому слідчий суддя в своїй ухвалі зазначив, що мається правова підстава, передбачена п.4 ч.2 ст. 167 КПК України, а наслідки арешту майна не вплинуть на порушення прав і законних інтересів його володільця та власника, оскільки не є речами першої необхідності.

Проаналізувавши наведені норми права та обставини кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для арешту вилученого майна, відсутні.

Відповідно до п.3,4 ч.2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим майном може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходом від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено( тобто об`єкти такого правопорушення).

В той же час, слідчий суддя, застосовуючи даний захід забезпечення кримінального провадження, як на підставу для арешту майна, послався на вимоги п.4 ч.2 ст. 167 КПК України, при цьому не зазначив конкретну підставу із тих, які передбачені вказаним пунктом. Слід звернути увагу і на те, що в клопотанні слідчого не зазначено підстави, яка б відповідала критеріям, зазначеним в п. 4 ч.2 ст. 167 КПК України.

Зі змісту ст. 241 КК України вбачається, що предметом вказаного кримінального правопорушення є атмосферне повітря, що знаходиться у відкритому просторі у межах території України, а об`єктом є науково обґрунтоване раціональне використання, відновлення, поліпшення, відвернення шкідливого впливу на довкілля і охорону чистоти атмосферного повітря як сприятливого середовища існування людини, тваринного і рослинного світу. З огляду на викладене деревне вугілля не є ні предметом ні об`єктом вказаного кримінального правопорушення, а відтак відсутні зазначені в клопотанні слідчого підстави для накладення арешту на майно.

Відповідно до ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання органу досудового розслідування, слідчий суддя не дав належної правової оцінки всім обставинам, мотивував оскаржуване судове рішення підставами, не зазначеними у клопотанні слідчого та відсутніми згідно матеріалів кримінального провадження, не врахував наслідки арешту для інших осіб, та передчасно прийняв процесуальне рішення про арешт майна.

Отже, колегією суддів встановлено, що за наслідками розгляду клопотання слідчого, слідчим суддею не були дотримані вимоги ст.ст. 170,173 КПК України, не враховано відсутність правової підстави для арешту майна, у зв`язку з чим слідчий суддя дійшов до необґрунтованого висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого, а викладені в ухвалі слідчого судді висновки не відповідають фактичним обставинам.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалу слідчого судді слід визнати незаконною і вважає за необхідне її скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна відмовити, задовольнивши апеляційну скаргу особи, яка подала цю скаргу.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 407, 409,418,419,422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу директора ТОВ «Антар 2012» ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Кролецького районного суду Сумської області від 27 листопада 2015 року про накладення арешту на тимчасово вилучене майно 143 мішків з деревним вугіллям скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого Кролевецького відділення поліції Глухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області про арешт тимчасово вилученого майна ТОВ «Антар 2012», а саме 143 мішків деревного вугілля відмовити.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4