Провадження № 1-кп/750/448/15
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 грудня 2015 року Деснянський районний суд міста Чернігова в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
з участю прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_4 ,
представника потерпілого - ОСОБА_5 ,
потерпілої - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, українця, громадянина України, неодруженого, не працюючого, раніше в силу ст. 89 КК України не судимого, мешканця АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, -
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину за пред`явленим йому обвинуваченням за ч.2 ст. 186 КК України визнав повністю та зазначив, що повністю погоджується з юридичною кваліфікацією його дій, часом, місцем, способом та іншими обставинами інкримінованого йому злочину, обсягом та вартістю викраденого майна, зазначеним в обвинуваченні і підтвердив, що 04.09.2015 року, в денний час, він побачив, як по вулиці Мстиславській в місті Чернігові йшла потерпіла та розмовляла по мобільному телефону. Він вирішив викрасти у неї мобільний телефон для чого підбіг до неї і вихопив телефон з руки потерпілої. Після чого обхопив шию потерпілої обома руками і зірвав також золотий ланцюжок і почав тікати з викраденими речами. Через деякий час навздогін йому побігли співробітники міліції. По дорозі він викинув викрадені речі, а трохи пізніше був затриманий міліцією. Потерпілу він не душив. У скоєному щиро розкаюється, просить суворо не карати.
Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що 04.09.2015 року, приблизно о 15 год. 45 хв., рухалася по вулиці Мстиславській в м. Чернігові і розмовляла по мобільному телефону. В цей час до неї підбіг раніше незнайомий хлопець - обвинувачений і вихопив у неї з руки мобільний телефон. Також він обхопив її шию обома руками, але не душив, і зірвав у неї з шиї золотий ланцюжок і втік. Пізніше співробітники міліції повернули їй викрадене майно. Обвинувачений повністю відшкодував їй заподіяну шкоду. Просить суд не позбавляти волі обвинуваченого і дати йому другий шанс.
Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому суд враховує, що обвинувачений та інші учасники судового провадження вірно розуміють зміст цих обставин, не має сумнівів стосовно добровільності їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Оцінюючи зібрані у кримінальному провадженні та перевірені докази, суд дійшов висновку, що інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_7 діяння повністю доведене і вірно кваліфіковане органом досудового розслідування за ч.2 ст.186 КК України, як умисні дії, що виразилися у відкритому викраденні чужого майна, що належить потерпілій ОСОБА_6 поєднаних з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої.
Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 суд визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, повне відшкодування завданої шкоди.
Відповідно до ст. 67 КК України, обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України вважається таким, що раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, але притягувався до адміністративної відповідальності, формально позитивно характеризується за місцем проживання, його вік, сімейний стан, стан його здоров`я, декілька обставин, що пом`якшують його покарання, за наявності обставини, що обтяжує його покарання, думку потерпілої, яка просила не позбавляти волі обвинуваченого, у зв`язку з чим, вважає за можливе призначити покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень ст. 75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених п.п.2, 3, 4 ч.1 ст. 76 КК України, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні. Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту втратив свою законну силу. Цивільний позов потерпілою не заявлявся.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_7 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції, повідомляти кримінально - виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально - виконавчу інспекцію.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1