АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №629/3880/14-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11кп/790/1147/15 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.185 КК України
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 жовтня 2015 р. м. Харків
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 17 березня 2015 р., -
В С Т А Н О В И Л А:
Вказаним вироком,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Лозова Харківської області, громадянин України, із середньо-спеціальною освітою, не працюючий, одружений, раніше засуджений:
1. 18 листопада 2013 р. за ч.1 ст.185 КК України до 200 годин громадських робіт;
2. 21 січня 2014 р. за ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ст.71 КК України до 3 років 23 днів позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України покарання призначено з випробуванням, встановлено іспитовий строк 2 роки;
3. 21 травня 2014 р. за ч.1 ст.317, ч.2 ст.309, із застосуванням КК України до 3 років та 3 місяців позбавлення волі, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкав за адресою: АДРЕСА_2 , засуджений за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі.
Відповідно до ч.4 ст.70 КК України до призначеного покарання частково приєднана не відбута частина покарання за вироком суду від 21 травня 2014 р. та остаточно визначено ОСОБА_7 покарання 2 роки та 6 місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахується з 17 березня 2015 р.
Присуджено стягнути з обвинуваченого на користь держави судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 1700 від 19 травня 2014 р. в сумі 367 гривень 08 копійок.
Як встановив суд, на початку квітня 2014 р., більш точна дата не встановлена, ОСОБА_7 мешкав в будинку АДРЕСА_2 , який належить його бабусі ОСОБА_8 де умисно, шляхом вільного доступу, повторно, з корисливих мотивів, викрав телевізор «Samsung CS-20C8R», вартістю 206 гривень та 20 кг лому металу загальною вартістю 100 гривень, з викраденим майном з місця злочину втік, розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 306 гривень.
В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні зазначає, що суд при постановленні вироку щодо ОСОБА_7 суд не застосував закон, який підлягав застосуванню, оскільки суд першої інстанції, в порушення вимог ч.4 ст.70 КК України, при визначенні остаточно покарання ОСОБА_7 приєднав не відбуту частину покарання за вироком суду від 21 травня 2014 р.
Окрім цього, апелянт зазначає, що судом при визначенні остаточного покарання за сукупністю злочинів, не зараховано покарання, яке частково відбуте ОСОБА_7 за вироком суду від 21 травня 2015 р.
Також, на думку апелянта, судом у повній мірі не враховано, що ОСОБА_7 неодноразово судимий, скоїв злочин протягом іспитового строку за попереднім вироком та необгрунтовано призначив покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
З наведених підстав, прокурор просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України покарання 4 роки позбавлення волі, а згідно ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_7 покарання 4 роки позбавлення волі.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів прийшла до наступного.
Відповідно до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.
Оскільки висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 , правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст.185 КК України та інші фактичні обставини кримінального провадження визнавались, як обвинуваченим, так і іншими учасниками кримінального провадження, у зв`язку з чим судове засідання в суді першої інстанції було проведено в порядку ч.3 ст.349 КПК України, а також враховуючи, що в апеляційній скарзі ці висновки суду не оскаржуються, то вказані обставини апеляційним судом не перевіряються.
Стосовно неправильного призначення ОСОБА_7 покарання, то колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги прокурора необґрунтованими.
Так, відповідно до ст.370 КПК України, вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, ухвалений компетентним судом, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог кримінального провадження на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та відповідно оцінені судом.
Згідно з п.4 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ч.1 ст.413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є, серед інших, застосування закону, який не підлягав застосуванню та незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 раніше був засуджений 21 травня 2014 р. Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.1 ст.317 КК України до 3 років та 2 місяців позбавлення волі, за ч.2 ст.309 КК України - до 3 років позбавлення волі, а згідно ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, йому визначено покарання 3 роки та 2 місяці позбавлення волі.
Відповідно до ст.71 КК України до цього покарання була приєднана не відбута частина покарання за вироком суду від 21 січня 2014 р. у вигляді 1 місяця позбавлення волі та остаточно ОСОБА_7 було визначено покарання 3 роки та 3 місяці позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувався з моменту його фактичного затримання, тобто з 21 травня 2014 р.
Разом з тим, злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, ОСОБА_7 вчинив на початку квітня 2014 р., тобто до ухвалення 21 травня 2014 року вироку Лозівським міськрайонним судом Харківської області .
Однак, відповідно до ч.4 ст.70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, то покарання призначається за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст.72 цього Кодексу.
Таким чином, при призначені остаточного покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції правильно застосував принципи призначення покарання, передбачені ч.4 ст.70 КК України.
Формулювання суду щодо часткового приєднання не відбутої частини покарання тотожне, зазначеному у ч.1 ст.70 КК України формулюванню про часткове складання призначеного і не відбутого покарання, оскільки в обох випадках до нового покарання частково приєднано не відбуту частину покарання, призначену попереднім вироком.
Зазначені висновки не дають підстав для скасування вироку з формальних підстав.
Згідно вироку суду першої інстанції, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому визнано повне визнання ним своєї провини у скоєному злочині та щире каяття в цьому.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції, при призначенні ОСОБА_7 покарання належно враховано ступінь суспільної небезпеки, тяжкість вчиненого злочину та особу обвинуваченого.
Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції правильно врахував, що загальна вартість викраденого ним майна становить 306 грн.
Колегія суддів, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання і вважає, що призначене ОСОБА_7 є достатнім і справедливим для його виправлення.
З наведених підстав, апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні не підлягає задоволенню, а вирок суду скасуванню для постановленням нового вироку і призначенням обвинуваченому більш суворого покарання.
Беручи до уваги вищенаведене та керуючись, ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,
Вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської оласті від 17 березня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді