Справа № 206/206/198/16-к
Провадження № 1-кс/206/22/16
У Х В А Л А

"14" січня 2016 р. слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровську клопотання старшого слідчого Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно:
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Александрія Кіровоградської області, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 Кримінального кодексу України,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
слідчого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_6 ,
14 січня 2016 року старший слідчий Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області капітан поліції ОСОБА_3 , звернулася до суду із цим клопотанням.
Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що 25.02.2014 року, приблизно о 08 годині 55 хвилин ОСОБА_4 , перебував за кермом легкового автомобіля марки «Мерседес-S500» чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , та знаходився біля повороту у провулок Океанський, у напрямку вул. Океанської м. Дніпропетровська.
Після чого, ОСОБА_4 , використовуючи малозначний привід, що виразився у не наданні йому потерпілим ОСОБА_7 переваги під час руху та неможливості ОСОБА_4 виконати маневр обгону, реалізуючи свій раптово виниклий умисел направлений на хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства із застосуванням заздалегідь заготовленого предмету для нанесення тілесних ушкоджень та пошкодження майна потерпілого, узяв у руки вказаний предмет, яким згідно висновку судово-криміналістичної експертизи № 68/03-68 від 15.05.2014 р. є дерев`яна палиця, виготовлена саморобним способом за типом біти для гри в бейсбол, що відноситься до спортивного інвентарю, та почав наближатися до потерпілого, що у той час знаходився за кермом автомобіля марки «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_2 .
Далі, ОСОБА_4 , реалізуючи свої злочинні наміри, направлені на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, порушуючи загально прийняті правила та норми поведінки в суспільному житті і побуті, знаходячись у громадському місці, бажаючи самоствердитися за рахунок приниження інших осіб, маючи в руках вказану дерев`яна палицю, діючи умисно, публічно, наблизився до автомобілю потерпілого ОСОБА_7 марки «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_2 , супроводжуючи свої дії грубою нецензурною лайкою на адресу потерпілого.
У свою чергу ОСОБА_7 , сприймаючи умисні дії ОСОБА_4 , як пряму загрозу своєму життю та здоров`ю, а також своєму майну, втік від ОСОБА_4 , на автомобілі, об`їхавши останнього.
Далі, ОСОБА_4 не припиняючи своїх протиправних хуліганських дій, бажаючи довести їх до логічного завершення, побачивши, що потерпілий ОСОБА_7 намагається втекти від нього, почав переслідування останнього на своєму автомобілі марки «Мерседес-S500», д.н.з. НОМЕР_1 .
Потерпілий ОСОБА_7 , тікаючи від ОСОБА_4 заїхав на територію ТОВ «Профі Україна», яке розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Молодогвардійська, 6-Б, де покинув свій автомобіль та втік до будівлі ТОВ «Профі Україна», намагаючись уникнути небезпеки для свого життя та здоров`я.
ОСОБА_4 , того ж дня, 25.02.2014 року приблизно о 09 год. 04 хв., залишивши свій автомобіль біля воріт ТОВ «Профі Україна», та узявши в його салоні вищезазначену дерев`яну палицю, побіг до транспортного засобу потерпілого і зрівнявшись з ним, діючи умисно, з особливою зухвалістю, з хуліганських спонукань, наніс не менше чотирьох ударів вказаною биткою по різним частинам автомобіля, яким керував ОСОБА_7 , супроводжуючи свої дії брутальною лайкою на адресу потерпілого, тим самим пошкодивши автомобіль марки «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_2 .
Після скоєння вказаного злочину, ОСОБА_4 зник у невідомому напрямку.
В період часу з 04.05.2014 р. до 14.12.2015 р. ОСОБА_4 неодноразово викликався до Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області для проведення за його участі слідчих дій та повідомлення його про підозру за ч. 4 ст. 296 КК України, однак ОСОБА_4 на виклики слідчого та процесуального керівника не з`являвся, не повідомивши про причину своєї неявки.
Дії ОСОБА_4 слідчий кваліфікує за ч.4 ст.296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, поєднані із застосуванням предмету заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.
Слідчий зазначає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінально процесуальним кодексом України, ніж тримання під вартою, є недостатньою мірою, оскільки вони не будуть слугувати забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, не зможуть запобігти спробам підозрюваного перешкоджати здійсненню кримінального провадження, незаконно впливати на потерпілого та свідків, запобігти скоєнню підозрюваним інших кримінальних правопорушень та спробам переховатись від органів досудового розслідування та суду, а також забезпеченню можливості виконання процесуальних рішень. Також просить не визначати заставу.
Клопотання слідчого погодженого із прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області, оформлене відповідно до вимог ст. 184 Кримінального процесуального кодексу України.
Слідчий в судовому засіданні підтримав клопотання та прохав його задовольнити і обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який відповідно до ч. 4 ст. 296 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, знаходячись на волі може перешкоджати встановленню істини по справі, а також знаючи про покарання за вчинений ним злочин, може сховатися від органу слідства, прокуратури та суду, перешкоджати виконанню процесуальних рішень.
Підозрюваний ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання та просив обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. Зазначив, що не має наміру приховуватися від органів слідства, прокуратури та суду. На виклики до слідчого та прокурора він з`являвся, співробітникам карного розшуку було відомо його фактичне місце проживання його не викликали, він не переховувався.
Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, просила обрати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.
Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання і пояснив, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належну поведінку підозрюваного та виконання обов`язків згідно КПК України, і навіть домашній арешт є занадто м`яким. При цьому підтримав клопотання і просив його задовольнити.
Вислухавши доводи та пояснення підозрюваного, захисника, слідчого, доводи прокурора, дослідивши подані матеріали, приходжу до висновку про необхідність задовольнити клопотання та застосувати стосовно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.
13 січня 2016 року ОСОБА_4 в порядку ст.ст. 276-279 Кримінального процесуального кодексу України було письмово повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
13 січня 2016 року ОСОБА_4 було затримано.
Копію клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із доданими матеріалами було вручено ОСОБА_4 14.01.2016 року о 15 год. 00 хв.
У відповідності до ст. 176 Кримінального процесуального кодексу України, запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом. Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.
Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з цивільних та кримінальних справ №511-550/0/4-13 від 04.04.2013 «Запобіжні заходи, затримання у кримінальному провадженні застосовуються тільки з метою та за наявності підстав, визначених ст. 177 КПК. Слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості».
За змістом ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Положеннями ст. 178 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2, ч. 3 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті, тобто:
1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;
2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;
3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Врахувавши дійсні обставини справи, схиляюся та приймаю за дійсні доводи прокурора про те, що застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою, оскільки вони не будуть слугувати забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Зазначені висновки суду засновані перед усім на тому, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчинені тяжкого кримінального правопорушення, за яке у разі визнання винним передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.
Вказані обставини виключають об`єктивну можливість щодо застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як особисте зобов`язання.
Оскільки осіб, які б виявили бажання особисто поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 Кримінального процесуального кодексу України і зобов`язалися за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу не виявилося, застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як особиста порука не є можливим.
Передбачений статтею 181 КПК України запобіжний захід домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Також підозрюваний заявив, що фактично мешкає за іншим місцем, адреса не підтверджена Беручи до уваги наведені вище обставини, а також те, що ОСОБА_4 був у розшуку, до нього постановлялися ухвали про привід та затримання з метою приводу, вважаю за неможливе застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Відповідно до ст.182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.
У відповідності до п.2 ч.5 ст.182 Кримінального процесуального кодексу України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів мінімальної заробітної плати. ОСОБА_4 заявив, що офіційно тривалий час стабільно працює менеджером за трудовим договором, хоча раніше на досудовому слідстві у 2014 році зазначав, що не працює, отже є обгрунтований сумнів у тому, що підозрюваний в змозі у передбачений законом термін самостійно внести достатню суму застави.
В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
З огляду на особу підозрюваного та склад кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_4 у разі його звільнення з-під варти під заставу вважаю за необхідне покласти наступні обов`язки із визначених ст. 194 КПК України:
1) прибувати до слідчого, прокурора або суду за першим викликом для проведення процесуальних дій;
2) не відлучатися із м. Дніпропетровська без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
4) утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні.
За змістом ч.ч.1, 2 ст. 197 Кримінального процесуального кодексу України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-184, 193-194, 196, 197, 205, 206, 369, 370, 371, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя
Клопотання старшого слідчого СВ Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити частково.
Застосувати стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк в 60 (шістдесят) днів, який обраховувати з 13 січня 2016 року по 12 березня 2016 року включно.
У разі звільнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти під заставу, покласти на нього обов`язки:
1) прибувати до слідчого, прокурора або суду за першим викликом для проведення процесуальних дій;
2) не відлучатися із м. Дніпропетровська без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
4) утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні.
Зазначені обов`язки діятимуть два місяці з дня звільнення ОСОБА_4 з-під варти.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі невиконання покладених на нього цією ухвалою обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Контроль за виконанням умов звільнення під заставу покласти на старшого слідчого СВ Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 .
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області.

Слідчий суддя ОСОБА_1